Справа: № 148/270/24
Провадження №1-кс/148/55/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Тульчин

Слідчий суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина, скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність СВ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за участю сторін: представника скаржника адвоката ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_3 , на бездіяльність СВ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування скарги зазначив, що 31.01.2023 ОСОБА_3 зареєстровано у Тульчинському РВП ГУНП у Вінницькій області заяву про вчинення кримінального правопорушення з законною вимогою внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування з підстав, що 31.01.2024 його було викликано до слідчого Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, з приводу того, що в провадженні слідчого перебуває кримінальне провадження №0000011 від 11.01.2024, за ч. 1 ст. 286 КК України, відомості про яке внесено згідно повідомлення ОСОБА_5 лікарям про те, що дані ушкодження отримано ним 06.01.2024, в результаті ДТП за участі скаржника.

Скаржник вважає, що дані обставини не відповідають дійсності та містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України, з огляду на наступне.

На автомобільній дорозі м. Тульчин - м. Вінниця, біля повороту на с. Крищинці, 06.01.2024 відбулась дорожньо-транспортна пригода та для встановлення обставин ДТП, ОСОБА_3 викликано працівників поліції, які виїхали на місце.

Водій транспортного засобу марки TESLA - ОСОБА_5 , який пошкодив належний скаржнику транспортний засіб шляхом наїзду на дорожнє огородження, разом з невідомими особами, почав запевняти ОСОБА_3 , що, начебто, останнім було вчинено ДТП та тепер він має повернути йому суму коштів за ремонт його транспортного засобу, для чого мав невідкладно підписати відповідний документ. Не розуміючи, як саме відбулась дана пригода, оскільки автомобіль скаржника пошкоджено не було, намагаючись вчинити порядно, ОСОБА_3 погодився підписати відповідний документ.

Того ж дня, скаржника привезли до приватного нотаріуса Тульчинського районного нотаріального округу ОСОБА_6 , яка засвідчила його підпис на заяві.

Разом з тим, вже після підписання скаржником заяви, члени сім?ї ОСОБА_5 почали постійно телефонувати ОСОБА_3 та його матері, повідомляючи, що пошкоджений автомобіль їм більше не потрібний, що їм потрібно зустрітись.

У подальшому, члени сім?ї ОСОБА_5 почали розпитувати скільки в матері скаржника є грошових коштів, які вона має їм невідкладно передати, як різницю між проданим пошкодженим авто та новим, яке останні хочуть придбати своєму синові взамін пошкодженого.

Скаржник вважає, що дії, які вчиняли родичі ОСОБА_5 , містили ознаки явного психологічного тиску, так як фактично, дані особи вимагають передати їм грошові кошти в сумі 24000 доларів США, без належних доказів, ні вартості цього пошкодженого майна,

Також, скаржник звертає увагу, що у відповідь на адвокатський запит, начальником Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області надано копії матеріалів, складених за результатами виїзду працівників поліції 06.01.2024 на автомобільну дорогу Тульчин-Вінниця біля повороту на с. Крищинці. Зокрема, дані матеріали містять заяву ОСОБА_5 начальнику Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 наступного змісту: «Прошу Вас повідомлення за фактом ДТП, яке мало місце 06.01.2024 року на автодорозі Р08 біля с. Крищинці не розглядати, претензій ні до кого не маю, так як я з іншим учасником події вирішили скористуватися європротоколом. Факт ДТП працівниками поліції також не оформляти. Під час ДТП ніхто тілесних ушкоджень не отримав. Заява написана власноручно».

В даній заяві ОСОБА_5 поставив свій підпис в тім, що зі ст. 383 КК України ознайомлений. Також заяву підписав інспектор СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_5 власноруч підтвердив відсутність будь - яких тілесних ушкоджень, які могли бути ним отримані 06.01.2024.

Разом з тим, вже 11.01.2024, тобто через п?ять днів після ДТП, після того як скаржником було повідомлено про те, що усі дії мають здійснюватись в передбаченому законом порядку, після численних погроз в бік останнього, у відділенні поліції зареєстровано заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відносно ОСОБА_5

3 огляду на викладене, враховуючи наявні письмові докази того, що ОСОБА_5 після ДТП 06.01.2024 власноруч повідомив про відсутність будь-яких тілесних ушкоджень, почав штучно створювати докази, начебто, наявності у нього тілесних ушкоджень, такі його дії кореспондується з вимогами ч. 2 ст. 383 КК України, тобто завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення із штучним створенням доказів обвинувачення.

Станом на 05.02.2024 відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про дане правопорушення не внесено та не розпочато розслідування.

Зазначені обставини змусили ОСОБА_3 звернутися до слідчого судді з даною скаргою та просить зобов`язати уповноважену особу СВ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області внести відомості про кримінальне правопорушення.

Скаржник у судове засідання не з`явився.

Представник скаржника адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні просив задовольнити дану скаргу та зобов`язати уповноважену особу Тульчинського РВП ГУНП у Вінницької області, внести відомості до ЄРДР, за заявою ОСОБА_3 від 31.01.2024. Крім того, представник надав суду копію заяви ОСОБА_5 від 06.01.2024, адресовану начальнику Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, в якій вказано, що заявник повідомлений про зміст ст. 383 КК України та за наслідком ДТП ніхто тілесних ушкоджень не отримав.

Заступник начальника Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення розгляду скарги за його відсутності.

Дослідивши скаргу та додані матеріали, слідчий суддя встановив таке.

Заявник ОСОБА_3 31.01.2024 звертався із заявою до начальника Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, про вчинення кримінального правопорушення, у якій просив: внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 2 ст. 383 КК України; вручити ОСОБА_3 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого; та повідомити його про прийняте рішення в порядку та строки, визначені законодавством України (а.с. 3, 4). Дана заява зареєстрована Тульчинським РВП ГУНП у Вінницькій області 01.02.2024, реєстраційний номер 801.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму інформаційному листі № 1640/0/4-12 від 09.11.2012 "Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування" роз`яснив, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, і саме в цьому контексті слід оцінювати доводи заявників в разі оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Отже, якщо відомості до ЄРДР в порушення ст. 214 КПК внесені не були, то в заявника є право на оскарження такої бездіяльності до суду в порядку ст. 303 КПК. У разі ж оскарження бездіяльності прокурора чи слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 303 КПК) суть розгляду справ даної категорії полягає у встановленні, чи дотримувався прокурор чи слідчий процедури, визначеної ч. 1 ст. 214 КПК щодо 24-годинного терміну внесення відомостей до ЄРДР. Слідчий суддя при розгляді скарги не повинен встановлювати обставини, зокрема чи містить заява, повідомлення про кримінальне правопорушення склад злочину або досліджувати докази про наявність в діяннях особи складу кримінального правопорушення.

Кожен, чиї права та свободи, викладені у «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, що діяли як офіційні особи (Рекомендація Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Державам-членам СЕ, прийнята Комітетом Міністрів 12.05.2004).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права, що визначено у рішенні ЄСПЛ «Chahal v. the UK», n. 145.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 13.12.2012 «SouzaRibeiro v. France» визначено, що особлива увага має приділятися забезпеченню оперативності вирішення питань, порушених при зверненні до засобу юридичного захисту, оскільки не виключено те, що надмірна тривалість такої процедури може позначитися на адекватності такого засобу.

У відповідності до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування, не дотримано вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, а саме, що слідчий, дізнавач невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування, оскільки заяву ОСОБА_3 від 31.01.2024, про вчинення кримінального правопорушення, отримано відділом поліції 01.02.2024 реєстраційний номер 801, та у визначений КПК України строк, який сплив 02.02.2024 не внесено відомості про кримінальне правопорушення у ЄРДР, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення даної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 214, 216, 303, 304, 307 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу - задовольнити.

Зобов`язати уповноважену особу СВ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, на підставі заяви ОСОБА_3 від 31.01.2024.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 09.02.2024.

Слідчий суддя: