Справа № 162/278/21 Провадження №11-кп/802/753/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Любешівського районного суду Волинської області від 05 жовтня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 03 грудня 2023 року включно, без визначення альтернативного запобіжного заходу - застави,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Любешівського районного суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000707, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.4, 6 ч.2 ст.115 КК України.

Перед початком судового засідання 04.10.2023 року прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 подав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .

Клопотання умотивував тим, що виявлені під час обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою ризики, визначені п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати на теперішній час. Вважає, що жоден із менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, є недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Захисник ОСОБА_7 перед початком судового засідання 05.10.2023 року подав на електронну адресу суду клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт.

Клопотання умотивував тим, що у даному кримінальному провадженні обвинувачений тривалий час утримується під вартою, демонструє належну процесуальну поведінку. Під час судового розгляду допитано свідків обвинувачення, досліджено письмові докази та дані, які характеризують особу обвинуваченого. Прокурором не надано жодних доказів, які підтверджують існування чи збільшення ризиків, передбачених п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України. Вважає, що ризики, які існували на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на теперішній час перестали існувати. Наявність обвинувального акта у вчиненні тяжкого злочину не є однозначною самостійною підставою для тривалого тримання ОСОБА_6 під вартою. Звертав увагу, що обвинувачений раніше не судимий, позитивно характеризується, має наявність міцних соціальних зв`язків зі своїми дітьми, своєю родиною, матір`ю, яка подала документи, що має приватний будинок та забезпечить проживання обвинуваченого. Також зазначив, що надмірне тримання під вартою позбавляє ОСОБА_6 права на працю, заробляти кошти для проживання та утримання своїх дітей. Матеріали справи не містять будь-яких доказів про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, щодо своєї дружини ОСОБА_9 . Вважає, що до обвинуваченого необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід - у виді домашнього арешту, з покладенням процесуальних обов`язків, визначених ст.194 КПК України.

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 05.10.2023 року залишено без задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу. Клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу задоволено. Застосований стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено строком на 60 (шістдесят) днів, до 03.12.2023 року включно, без визначення альтернативного запобіжного заходу - застави.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що прокурором не надано доказів, які б свідчили про існування ризиків, визначених ст.177 КПК України. Вказує на те, що 05.10.2023 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду, для складання повного тексту необхідний був додатковий час, на підставі ч.2 ст.376 КПК України повний текст судового рішення оголошено 10.10.2023 року та направлено на його електронну адресу в зазначену дату о 17 годині 27 хвилин. Вказане судове рішення засобами поштового зв`язку на його адресу не направлялось. А тому вважає, що строк на оскарження ухвали пропущений з поважних причин.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою клопотання прокурора задовольнити частково, змінивши обвинуваченому запобіжний захід тримання під вартою на домашній арешт з покладенням процесуальних обов`язків визначених ч.5 ст.194 КПК України з носінням електронного засобу контролю.

В судове засідання прокурор не з`явився. Клопотань про розгляд апеляційної скарги за його участю та клопотань про відкладення розгляду справи не подавав суду, а тому відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України, розгляд проводиться за відсутності прокурора.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги; думку обвинуваченого та його захисника, які просили застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту; перевіривши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами п.1-1 ч.2 ст.395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно з ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Враховуючи обставини, зазначені в апеляційній скарзі в частині про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає, що слід поновити строк апеляційного оскарження ухвали суду щодо ОСОБА_6 , оскільки даний строк пропущений з поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Приписами ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», передбачено, що запобіжний захід - тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. В той же час, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК України, зобов`язаний оцінити та врахувати передбачені ст.178 КПК України обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

Так, під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового провадження в суді першої інстанції та під час перевірки відповідного рішення судом апеляційної інстанції основоположним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Так при розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що обвинувачений ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що застосований до нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри, а метою: запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого та тяжкості інкримінованих йому діянь, віку та стану його здоров`я, відсутність медичних документів в підтвердження неможливості утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України, та підставно продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , а тому законних підстав для скасування ухвали і ухвалення нової ухвали, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора та обрання щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, як про це просить сторона захисту.

Щодо усіх доводів сторони захисту, викладених в апеляційній скарзі, то вони є безпідставними. Місцевим судом повністю мотивована ухвала, з якою повністю погоджується апеляційний суд.

Даних, які б унеможливлювали тримання обвинуваченого під вартою, надані матеріали провадження не містять.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, оскільки ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Поновити захиснику ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали Любешівського районного суду Волинської області від 05 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_6 .

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Любешівського районного суду Волинської області від 05 жовтня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 03 грудня 2023 року включно, без визначення альтернативного запобіжного заходу - застави, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий

Судді