ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 619/402/19 Номер провадження 11-кп/814/1197/24Головуючий у 1-й інстанції с . ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001680 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 26 грудня 2023 року,

встановила:

Цією задоволено клопотання прокурора та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Вільшани Дергачівського району Харківської області, громадянину України, із середньою освітою, не працюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимому, останній раз 02.11.2018 вироком Жовтневого районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, обвинуваченому за ч. 1 ст. 115 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 лютого 2024 року включно.

Визначено заставу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних громадян, що становить 454000 грн.

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він 04 листопада 2018 року, близько 18 години 00 хв, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем проживання за адресою АДРЕСА_2 , діючи за раптово виниклим умислом, наніс не менше семи ударів лезом сокири ОСОБА_7 в область голови, в результаті чого наступила смерть потерпілого.

Проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд першої інстанції мотивував своє рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наявністю обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання від 7 до 15 років, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, характеризуючими даними обвинуваченого, а саме, неодноразово судимий, не має соціальних зв`язків.

Крім того, судом враховано, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не закінчено, що не виключає ризик вчинення тиску на потерпілого та свідків, які не були допитані судом та відсутність доказів, які підтверджують неможливість перебування обвинуваченого в умовах ДУ «Харківська виправна колонія (№43)»

Також суд з урахуванням особи обвинуваченого, його матеріального становища та тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, суд вирішив залишити раніше визначений розмір застави.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, або зменшити розмір застави до 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних громадян.

Врахувати при винесенні рішення дані про особу обвинуваченого та недотримання розумних строків розгляду кримінального провадження.

Також, зазначив, що підозра є необгрунтованою, оскільки при вчиненні кримінального правопорушення мала місце самооборона.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження №0001680 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч. 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом ст. 199 КПК України, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд, проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перестали існувати.

Суд належним чином врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 7 до 15 років позбавлення волі, обґрунтовано звернувши увагу на можливе покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованому правопорушенні, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Також суд першої інстанції правильно зазначив, що судовий розгляд у кримінальному провадженні на теперішній час не завершений, тому ризики, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КК України, не зменшилися, оскільки суд вправі допитувати учасників провадження повторно або додатково, досліджувати докази для об`єктивного встановлення фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 взяла до уваги особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий та не має міцних соціальних зв`язків. Також врахувала його стан здоров`я, який не перешкоджає застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, відповідно до роз`яснень ВС №1/0/2-22 від 03 березня 2022 року, як відповідний ризик врахувала запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо недоведеності його винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повинні оцінюватись судом за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Тому, вказані вище обставини дають достатні підстави вважати, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 на теперішній час не зменшилися.

Крім того, з урахуванням особи обвинуваченого, його матеріального становища та тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, суд першої інстанції правомірно залишив раніше визначений розмір застави.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є неспроможними, оскільки судом було належним чином перевірено наявні матеріали, а наведені обвинуваченим доводи, не можуть бути безумовними підставами для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою чі зменшення розміру застави.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого необхідно відмовити.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу місцевого суду на необхідність дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження та вжиття заходів для його розгляду у найбільш короткий термін.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 26 грудня 2023 року, щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4