СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/1586/24
пр. № 1-кп/759/845/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0001761, внесеного 24 жовтня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Полівці Чортківського району Тернопільської області, громадянина України, який не одружений, пільг та утриманців не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_3 повинен керуватися вимогами ст. ст. 6, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжує діяти.

У порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів солдат ОСОБА_3 вчинив злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 22.10.2023 року, приблизно о 01 год. 00 хв. у солдата ОСОБА_3

під час перебування на станції технічного обслуговування ПП «Автобуд Сервіс», за адресою: АДРЕСА_3 , виник умисел на вчинення крадіжки майна, що належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_3 у вказаний час 22.10.2023 року, перебуваючи у приміщені станції технічного обслуговування ПП «Автобуд Сервіс», за адресою: вул. Миру, 19В, м. Київ, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом підбору ключів до замку потрапив у приміщення кабінету № 4, де з шухляди таємно викрав 2400 доларів США (згідно курсу НБУ станом на день вчинення кримінального правопорушення 87868 грн. 32 коп.).

В подальшому, солдат ОСОБА_3 залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 шкоду на суму 87868 грн. 32 коп.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Суду показав, що дійсно він, 22.10.2023 року о 01 год. 00 хв., перебуваючи на станції технічного обслуговування ПП «Автобуд Сервіс», за адресою: м. Київ, вул. Миру, буд. 19В, вирішив викрасти гроші. В подальшому він, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підібравши ключі до замку, потрапив у кабінет № 4, де з шухляди стола таємно викрав 2400 доларів США, після чого з місця вчинення злочину зник.Просив його суворо не карати, зазначив, що повністю відшкодував потерпілому завдану злочином шкоду.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним таємного викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття та добровільне відшкодування завданого злочином збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щиросердному розкаянні; обставини, які пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують його покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він не одружений, є військовослужбовцем, має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами є призначення покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, не вбачаючи підстав для призначення іншого виду покарання.

При цьому, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичних обставин справи та характеру злочинного діяння, те, що злочин має лише одну кваліфікуючу ознаку, думку потерпілого та позицію прокурора, які просили встановити іспитовий термін, з огляду на особу винного, наявності по справі обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, відношення обвинуваченого до вчиненого, який обіцяв в судовому засіданні не допускати в подальшому протиправної поведінки та довести те, що він став на шлях виправлення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 зможе довести своє виправлення без реального відбування покарання, і тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, , призначивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також, суд вважає за необхідне при звільненні від відбування покарання з випробуванням покласти на обвинуваченого, відповідно до ст. 76 КК України, такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до органу, який здійснює контроль за виконанням вироку у період проходження військової служби; повідомляти уповноважений орган, який здійснює контроль за виконанням вироку у період проходження військової служби про зміну місця проживання, роботи або навчання. Покладаючи такі обов`язки, суд вважає саме їх необхідними і достатніми для виправлення винного з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та його особи. Адже, матиме місце нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням уповноваженим органом. Згідно з ч. 4 ст. 76 КК України контроль за виконанням ОСОБА_3 обов`язків покласти на командира військової частини НОМЕР_1 , де проходить службу.

У підсумку це покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :

- періодично з`являтися для реєстрації до органу, який здійснює контроль за виконанням вироку у період проходження військової служби;

- повідомляти уповноважений орган, який здійснює контроль за виконанням вироку у період проходження військової служби про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно з ч. 4 ст. 76 КК України контроль за виконанням ОСОБА_3 , обов`язків покласти на командира військової частини НОМЕР_1 , де проходить службу ОСОБА_3 .

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Святошинський районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1