КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження№11-сс/824/7007/2023 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями прокурора, який здійснював екстрадиційну перевірку та приймав участь у судовому розгляді справи - прокурора відділу міжнародно-правового співробітництва Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

особи, стосовно якої

вирішується питання про екстрадицію ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року задоволено скаргу адвоката ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_7 , на постанову Генерального прокурора ОСОБА_10 від 12.09.2022 року про видачу (екстрадицію) до Республіки Польща громадянина цієї держави ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 та скасовано постанову Генерального прокурора ОСОБА_10 від 12.09.2022 року про видачу (екстрадицію) до Республіки Польща громадянина цієї держави ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2023 року виправлено описку, допущену в резолютивній частині ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 26.10.2023 року, справа №757/19268/23-к, та вважати вірним у резолютивній частині ухвали прізвище особи, в інтересах якої подано скаргу, - « ОСОБА_7 ».

Не погоджуючись з вказаним рішенням, прокурор відділу міжнародно-правового співробітництва Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, з доповненнями в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на постанову Офісу Генерального прокурора від 12.09.2022 про видачу (екстрадицію) громадянина Республіки Польща ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Республіки Польща.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що вказане рішення є незаконним, у зв`язку із неповнотою судового розгляду (ст. 410 КПК України), невідповідністю висновків суду фактичним обставинам (ст. 411 КПК України), істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), а тому відповідно до ст. 409 КПК України підлягає скасуванню.

Апелянт вказує на те, що приймаючи вказане рішення, слідчий суддя виходила, зокрема, із того, що оскаржуване рішення Офісу Генерального прокурора від 12.09.2022 не відповідає критеріям обґрунтованості.

Однак зазначений висновок суперечить фактичним обставинам. Волинською обласною прокуратурою, відповідно до ст. 587 КПК України, на підставі доручення Офісу Генерального прокурора від 02.02.2022 № 19/2/1-26654-18 проводилась екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі громадянина Республіки Польща ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вказаної держави для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених § 3 ст. 258, § 1, 3, ст. 296, § 1, 3, ст. 300, §1, ст. 301, § 2 ст. 300, § 2 ст. 296а у зв`язку з § 2, ст. 11, ст. 12, § 1 ст. 65, § 1 ст. 310, § 1 ст. 13 у зв`язку з § 1 ст. 286, § 1, ст. 294, ст. 272, § 2 ст. 11 ст. 12 КК Республіки Польща.

В ході екстрадиційної перевірки, не встановлено, передбачених ст. 589 КПК України та міжнародними договорами обставин, що перешкоджають видачі ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності. В тому числі під час екстрадиційної перевірки з`ясовано, що на розгляді територіальних органів міграційної служби України заява ОСОБА_13 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту або особою, яка потребує тимчасового захисту не перебуває, а отже він не знаходився під захистом України протягом розгляду цієї заяви, а також під час оскарження відмови в надані такого статусу.

Так, відповідно до інформацій Державної міграційної служби України від 27.05.2022 № 8.5-711/8-22 та 26.07.2022 № 8.5-1166/8 від 26.07.2022 ОСОБА_7 09.08.2021 звертався за місцем проживання до УДМС України у Волинській області із заявою про визнання біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту. Поряд з цим, за клопотанням заявника наказом УДМС України у Волинській області № 126 від 29.11.2021 розгляд заяви припинено. Дані про інші звернення з приводу визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відсутні.

Також апелянт зазначає, що судом безпідставно взято до уваги та покладено в основу оскаржуваної ухвали надану ОСОБА_7 копію його звернення до Управління Державної міграційної служби України у Львівській області (зареєстроване 10.02.2022 за №1659/1/4601), яке не є заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

При вирішенні питання чи перебували матеріали про визнання ОСОБА_7 біженцем або особою яка потребує додаткового захисту на розгляді територіальних органів міграційної служби необхідно враховувати, що належним доказом є довідка про звернення за захистом в Україні.

Однак, громадянин Республіки Польща ОСОБА_7 довідки про звернення за захистом в Україні не надав, а тому не було і підстав для постановлення ухвали про задоволення скарги.

Крім цього, з додаткової інформації Головним управління ДМС у Львівській області від 07.11.2023 № 4601.4.3-13635/46.2-23 вбачається, що громадянин Республіки Польща ОСОБА_7 станом на 12.09.2022 та за період з 12.09.2022 до теперішнього часу із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до ГУ ДМС у Львівській області не звертався, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не набув.

Також судом зроблено нелогічний хибний висновок, що у рішенні Офісу Генерального прокурора зазначені не всі факти звернення ОСОБА_7 із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та результати їх розгляду.

На момент завершення обласною прокуратурою екстрадиційної перевірки встановлено, що заява ОСОБА_13 про визнання біженцем чи особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту на розгляді у будь-якому територіальному органі міграційної служби України (у тому числі у Головному управління ДМС у Львівській області) не перебувала оскаржувана постанова від 12.09.2022 мотивована із зазначенням встановлених обставин, які впливають на прийняття рішення про видачу (екстрадицію).

Також помилковим є висновок суду про те, що не перевірялись обставини звернення ОСОБА_7 до Управління Державної міграційної служби України у Львівській області 10.02.2022 року, яке зареєстроване в Управлінні Державної міграційної служби України у Львівській області за вхідним №1659/1/4601 від 10.02.2022.

Зокрема, у постанові Офісу Генерального прокурора від 12.09.2022 наведено обставини, які встановлено з приводу подачі вказаною особою заяв про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або особою, яка потребує тимчасового захисту та результати їх розгляду.

Прокурором в судовому засіданні зазначалось, що дане питання перевірялось під час проведення екстракдиційної перевірки шляхом скерування запитів до Державної міграційної служби України, однак факт звернення ОСОБА_7 до Управління Державної міграційної служби України у Львівській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або особою, яка потребує тимчасового захисту не знайшов свого підтвердження (інформації Державної міграційної служби України від 27.05.2022 № 8.5-711/8-22 та 26.07.2022 № 8.5-1166/8).

Відтак, аргументи сторони скаржника щодо розповсюдження на громадянина Республіки Польща ОСОБА_7 дії Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" не відповідають фактичним обставинам справи та не є підставою для визнання рішення про видачу (екстрадицію) незаконним.

Однак, вказані обставини залишені поза увагою слідчого судді, що призвело до невірних висновків про те, що оскаржувана постанова прийнята без належної перевірки даних про особу ОСОБА_7 .

Таким чином слідчим суддею допущено неналежну, неправильну, неповну, необ`єктивну та формальну юридичну оцінку постанови Офісу Генерального прокурора від 12.09.2022 про видачу (екстрадицію) громадянина Республіки Польща ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Республіки Польща.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу, з доповненнями та просила її задовольнити, захисника та особи, щодо якої прийнято рішення про видачу (екстрадицію), які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, з доповненнями прокурора та вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, з доповненнями прокурора, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, що до Генеральної прокуратури України 14.03.2018 року та до Офісу Генерального прокурора 04.03.2020 року надійшли запити Міністерства юстиції Республіки Польща про тимчасове взяття під варту та видачу ОСОБА_14 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення вказаних у запиті злочинів. Запити польської сторони та інші документи про видачу відповідають вимогам Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, якою врегульовано відносини між Україною та Республікою Польща з питань екстрадиції.

Одночасно польська сторона надала гарантії того, що кримінальне переслідування щодо нього не має дискримінаційного характеру, він не буде підданий катуванню, іншому жорстокому, нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню, йому буде забезпечено право на захист, у тому числі допомогу адвокатів. ОСОБА_7 буде притягнутий до кримінальної відповідальності лише за ті злочини, за які буде виданий, і після закінчення судового розгляду та відбуття покарання зможе вільно залишити територію Республіки Польща.

Компетентні органи України не проголошували остаточного рішення стосовно ОСОБА_14 у зв?язку із правопорушеннями, за які вимагається його видача, та не ухвалювали рішення не порушувати чи припиняти переслідування у зв`язку з цими самими правопорушеннями.

Екстрадиційною перевіркою встановлено.

Згідно із матеріалами запитів ОСОБА_14 є громадянином Республіки Польща.

Діяння, вчинення яких інкримінується ОСОБА_14 , не належать до військових злочинів, не мають політичного характеру та є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк не менше одного року.

Так, інкриміновані дії за запитом польської сторони від 08.03.2018 року відповідають кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 364-1, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 382, ч. 2 ст. 368-3 КК України, а за запитом від 02.03.2020 року - ч. 3 ст. 358, ч. ч. 2 ст. 15, ч. 2, 4 ст. 190 КК України.

Встановлені ст. 49 КК України строки давності притягнення ОСОБА_14 до кримінальної відповідальності за вказані злочини не закінчилися.

ОСОБА_7 20.02.2018 року затриманий у м. Києві у зв?язку з розшуком польськими правоохоронними органами.

Шевченківським районним судом м. Києві 22.02.2018 року до нього застосовано тимчасовий арешт. Цим же судом 22.03.2018 року відмовлено у застосуванні ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді екстрадиційного арешту та звільнено з-під варти.

У зв`язку із не встановленням місцезнаходження ОСОБА_7 Національній поліції України доручено організувати його розшук і затримання.

На виконання доручення прокуратури м. Києва ОСОБА_14 28.02.2020 року затримано на території Дарницького району м. Києва.

Дарницьким районним судом м. Києва 02.03.2020 року до нього застосовано тимчасовий арешт, а Шевченківським районним судом м. Києва 11.03.2020 року - екстрадиційний арешт. Другим із зазначених судів неодноразово визнано наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_14 під вартою, востаннє до 18.12.2020 року, а 16.12.2020 року застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який неодноразово продовжувався Печерським районним судом м. Києва, востаннє до 07.06.2021 року.

Цим же судом 03.06.2021 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту змінено на особисте зобов?язання, строк дії якого неодноразово продовжувався, востаннє Луцьким міськрайонним судом Волинської області до 14.08.2022 року, а 23.08.2022 року до згаданої особи повторно застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 21.10.2022 року.

Офісом Генерального прокурора за результатами розгляду запитів польської сторони 16.12.2020 року прийнято рішення про видачу (екстрадицію) ОСОБА_14 до Республіки Польща.

Водночас Київським апеляційним судом 04.08.2021 року постанову Офісу Генерального прокурора скасовано у зв`язку із зверненням 08.12.2020 року ОСОБА_7 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області із заявою при визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

У ході проведення подальшої екстрадиційної перевірки встановлено, що наказом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області від 27.05.2021 року №149 згаданій особі відмовлено в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Не погоджуючись з указаним рішенням, ОСОБА_14 оскаржив його до Окружного адміністративного суду м. Києва, яким у подальшому справу закрито на підставі заяви позивача.

ОСОБА_7 09.08.2021 року повторно звернувся з аналогічною заявою до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, однак за його клопотанням розгляд заяви припинено.

Таким чином, ОСОБА_14 не є громадянином України, до кримінальної відповідальності на території України не притягується, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не немає.

На підставі зазначеного, Генеральним прокурором ОСОБА_15 , 12.09.2022 року винесено постанову про видачу (екстрадицію) до Республіки Польща громадянина цієї держави ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10.05.2023 захисник ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_7 , звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову Генерального прокурора ОСОБА_10 від 12.09.2022 року про видачу (екстрадицію) до Республіки Польща громадянина цієї держави ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В даній скарзі просила скасувати постанову Генерального прокурора ОСОБА_16 від 12.09.2022 року про видачу (екстрадицію) до Республіки Польща громадянина цієї держави ОСОБА_7 (ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування скарги, зазначила, щопостанова про видачу (екстрадицію) є незаконною, необґрунтованою, підстави для видачі ОСОБА_7 до Республіки Польща належним чином не перевірені, таким чином постанова є такою, що суперечить вимогам Європейської конвенції про видачу правопорушників, а тому підлягає скасуванню.

26.10.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено вказну скаргу та скасовано постанову Генерального прокурора ОСОБА_10 від 12.09.2022 року про видачу (екстрадицію) до Республіки Польща громадянина цієї держави ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приймаючи таке рішення слідчий суддя встановив, що прийнята постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить, як вимогам національного законодавства, так і вимогам Європейської конвенції про видачу правопорушників, а тому підлягає скасуванню, з огляду на наступні обставини.

Так, в оскаржуваній постанові від 12.09.2022 року відсутні дані про систематичність звернень ОСОБА_7 до державних органів міграційної служби за захистом, що підтверджується відповідно його зверненням після припинення розгляду його заяви 09.08.2021 року Управлінням Державної міграційної служби України у Волинській області до Управління Державної міграційної служби України у Львівській області 10.02.2022 року, зареєстроване в Управлінні Державної міграційної служби України у Львівській області за вхідним №1659/1/4601 від 10.02.2022 року.

Як вбачається із змісту постанови від 12.09.2022 року, зазначена вище обставина взагалі не перевірялась під час винесення постанови від 12.09.2022 року, оскільки жодної інформації про направлення запитів до відповідних державних органів з метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що унеможливлюють видачу особи в оскаржуваному рішенні не зазначено.

Отже вказана постанова, винесена з порушенням ч. 4 ст. 590 КПК України, якою визначено, що рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Таким чином, встановлено, що оскаржувана постанова прийнята без належної перевірки даних про особу ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), оскільки при її винесенні відносно останнього допущено порушення закону, а відтак слідчий суддя визнав скаргу обґрунтованою і прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками слідчого судді, з огляду на наступне.

Згідно ст. 589 КПК України, у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо:

1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України;

2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України;

3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу;

4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію);

5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України;

5-1) є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України;

6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 4 ст. 590 КПК України, після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою. Рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

Згідно ч. 4 ст. 591 КПК України, при розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію).

На думку колегії суддів наведені вимоги закону слідчим суддею належним чином не дотримані.

Так, як стверджує прокурор в апеляційній скарзі та підтверджується матеріалами справи, що Волинською обласною прокуратурою, відповідно до ст. 587 КПК України, на підставі доручення Офісу Генерального прокурора від 02.02.2022 № 19/2/1-26654-18 проводилась екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі громадянина Республіки Польща ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вказаної держави для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених § 3 ст. 258, § 1, 3, ст. 296, § 1, 3, ст. 300, §1, ст. 301, § 2 ст. 300, § 2 ст. 296а у зв`язку з § 2, ст. 11, ст. 12, § 1 ст. 65, § 1 ст. 310, § 1 ст. 13 у зв`язку з § 1 ст. 286, § 1, ст. 294, ст. 272, § 2 ст. 11 ст. 12 КК Республіки Польща.

В ході екстрадиційної перевірки, не встановлено, передбачених ст. 589 КПК України, та міжнародними договорами обставин, що перешкоджають видачі ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності. В тому числі під час екстрадиційної перевірки з`ясовано, що на розгляді територіальних органів міграційної служби України заява ОСОБА_13 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту або особою, яка потребує тимчасового захисту не перебуває, а отже він не знаходився під захистом України протягом розгляду цієї заяви, а також під час оскарження відмови в наданні такого статусу.

Відповідно до інформацій Державної міграційної служби України від 27.05.2022 № 8.5-711/8-22 та 26.07.2022 № 8.5-1166/8 від 26.07.2022 ОСОБА_7 09.08.2021 звертався за місцем проживання до УДМС України у Волинській області із заявою про визнання біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту. Поряд з цим, за клопотанням заявника наказом УДМС України у Волинській області № 126 від 29.11.2021 розгляд заяви припинено. Дані про інші звернення з приводу визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відсутні.

Також апелянтом вірно зазначено, що судом безпідставно взято до уваги та покладено в основу оскаржуваної ухвали надану ОСОБА_7 копію його звернення до Управлінні Державної міграційної служби України у Львівській області (зареєстроване 10.02.2022 за №1659/1/4601), яке не є заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

При вирішенні питання чи перебували матеріали про визнання ОСОБА_7 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на розгляді територіальних органів міграційної служби необхідно враховувати, що належним доказом є довідка про звернення за захистом в Україні.

Однак, громадянин Республіки Польща ОСОБА_7 довідки про звернення за захистом в Україні не надав на що не звернуто увагу слідчим суддею.

При цьому з наданої прокурором письмової відповіді з Головного управління ДМС у Львівській області від 07.11.2023 № 4601.4.3-13635/46.2-23 вбачається, що прийом заяв про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, здійснюється в онлайм-режимі Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами за допомогою автоматизованих робочих місць із захищеними каналами зв`язку.

Оскільки, громадянин Республіки Польща ОСОБА_7 10.02.2022 звернувся із письмовим зверненням щодо наміру подати заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, тому за вказаною ним адресою проживання ( АДРЕСА_1 ) було рекомендовано особисто звернутись до відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС у Львівській області. Однак, вищевказаний громадянин з невідомих причин до відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції не з`явився.

Додатково зазначено, що громадянин Республіки Польща ОСОБА_7 станом на 12.09.2022 та за період з 12.09.2022 до теперішнього часу із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до ГУ ДМС у Львівській області не звертався, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не набував.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що на момент завершення Волинською обласною прокуратурою екстрадиційної перевірки встановлено, що заява ОСОБА_13 про визнання біженцем чи особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту на розгляді у будь-якому територіальному органі міграційної служби України (у тому числі у Головному управління ДМС у Львівській області) не перебувала. Томуоскаржувана постанова від 12.09.2022 мотивована, із зазначенням встановлених обставин, які впливають на прийняття рішення про видачу (екстрадицію).

Як вбачається з постанови Офісу Генерального прокурора від 12.09.2022 у ній наведено обставини, які встановлено з приводу подачі громадянином Республіки Польща ОСОБА_7 заяв про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або особою, яка потребує тимчасового захисту та результати їх розгляду.

Дане питання перевірялось під час проведення екстракційної перевірки шляхом скерування запитів до Державної міграційної служби України, однак факт звернення ОСОБА_7 до Управління Державної міграційної служби України у Львівській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або особою, яка потребує тимчасового захисту не знайшов свого підтвердження (інформації Державної міграційної служби України від 27.05.2022 № 8.5-711/8-22 та 26.07.2022 № 8.5-1166/8).

Таким чином, доводи прокурора щодо незаконності і необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді слід визнати переконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді скарги не повно та не об`єктивно дослідив всі обставини справи та скасував постанову Офісу Генерального прокурора від 12.09.2022 про видачу (екстрадицію) громадянина Республіки Польща ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Республіки Польща.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

Таким чином, апеляційна скарга, з доповненнями прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_7 , про скасування постанови Генерального прокурора ОСОБА_10 від 12.09.2022 року про видачу (екстрадицію) до Республіки Польща громадянина цієї держави ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1

Керуючись 309, 376, 404, 405, 407, 422, 584, 589-591 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу, з доповненнями прокурора відділу міжнародно-правового співробітництва Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 про скасування постанови Генерального прокурора ОСОБА_10 від 12.09.2022 року про видачу (екстрадицію) до Республіки Польща громадянина цієї держави ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4