ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/909/20
провадження № 1-кп/691/119/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

сторони кримінального провадження:

обвинувачений ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області кримінальне провадження №0000247 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Городище Черкаської області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, працюючого, місце реєстрації та місце проживання АДРЕСА_1 , не судимого, -

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 20 червня 2020 року, близько 14 години 30 хвилин, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 та належить його матері ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу, умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав холодильник марки «LG» моделі GR-349SQF, ринкова вартість якого відповідно до висновку експерта №8/728 від 30 липня 2020 року становить 5033 гривень, телевізор «Samsung» моделі CS-21K1OMHQ, ринкова вартість якого відповідно до висновку експерта № 8/728 від 30 липня 2020 року становить 1133 гривень 33 копійки, пилосос «LG» моделі V-C3E56NT, ринкова вартість якого відповідно до висновку експерта №8/728 від 30 липня 2020 року становить 593 гривні 33 копійки, а всього викрав майна, що належить ОСОБА_5 на загальну суму 6759 гривень 66 копійок і викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши їй майнової шкоди на вище вказану суму.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані, як вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Судовий розгляд проведено в межах пред`явленого обвинувачення, згідно обвинувального акту затвердженого 10 серпня 2020 року прокурором Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , відповідно до ст.337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб, вид і розмір шкоди, мотив, мету, форму вини за кримінальний проступок, свою вину визнав повністю і суду пояснив, що, дійсно, 20 червня 2020 року, близько 14 години 30 хвилин, з квартири АДРЕСА_2 , яка належить його матері ОСОБА_5 , викрав холодильник, телевізор та пилосос для власних потреб. Викрадені побутові речі повернув потерпілій. З потерпілою не примирився, вибачення не просив.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала заяву від 13 жовтня 2020 року за вхідним №4720/20 про судовий розгляд кримінального провадження без її участі, вказавши, що цивільний позов заявляти не бажає, міру покарання просила визначити суд, відповідно до чинного законодавства.

Згідно статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального проступку за ч.1 ст.185 КК України знайшла своє підтвердження в здобутих та досліджених у ході розгляду кримінального провадження доказах, а тому є доведеною.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, його покази відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального провадження, котрі ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», п.53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність, п.86 рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Вєренцов проти України».

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який віднесено за ч.1 ст.185 КК України до кримінальних проступків, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання та обставини, які обтяжують покарання;

- вимоги ст. 8 Конституції України, згідно якої в Україні діє принцип верховенства права і як зазначив Конституційний Суд України у Рішенні від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю, обставинами скоєного і особою винного; адекватність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України;

- загальні засади призначення покарання, закріплені в ст. 65 КК України;

- роз`яснення, наведені в п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» щодо реалізації принципу законності, справедливості та індивідуалізації покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного;

- практику ЄСПЛ, зокрема: рішення «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року про те, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає співмірним, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Суд, бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 має вік 43 роки, осудний, не одружений, не працюючий, за медичною допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не звертався, згідно довідки №01-03-06/1097 від 30 липня 2020 року Комунального некомерційного підприємства "Городищенське районне територіальне медичне об"єднання" Городищенської міської ради Черкаської області, відповідно до характеристики Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 30 липня 2020 року №549 за місцем проживання характеризується негативно, схильний до вживання алкогольних напоїв та порушення громадського порядку, згідно вимоги УІАП Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області від 30 липня 2020 року №3116/61-2020 до кримінальної відповідальності притягується вперше, на виклики до суду не з`являвся, його неявка була систематичною, що стало підставою для постановлення ухвал про привід 31 березня 2021 року, 20 липня 2022 року, 17 серпня 2023 року ухвалами суду двічі був оголошений в розшук, доставлений до суду працівниками поліції при встановленні місця перебування, заподіяну шкоду відшкодував потерпілій, шляхом повернення викрадених речей.

Обставиною, яка помякшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

З врахуванням вище наведеного, суд, приходить до переконання, що виправленню, перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання не пов`язане з його ізоляцією від суспільства, і остільки на цьому не наполягають і учасники процесу, призначає йому покарання у виді громадських робіт на строк, в межах санкції ч.1 ст.185 КК України, остільки вважає, що саме таке покарання є необхідним й достатнім та сприятиме попередженню вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, формуватиме у нього звичку законослухняної поведінки у житті, побуті, громадських місцях, прояві поваги до суду, належного виконання обов`язку в якості обвинуваченого, засудженого, та систематичною неявкою у судові засідання напротязі 3 років. На думку суду, якщо обране судом покарання обвинуваченому не буде пов`язане із виконанням громадських робіт, залучення його до праці, то не сприятиме виправленню, як винного. При обговоренні питання про вид покарання, обвинувачений пояснив, що обмежень для призначення громадських робіт стосовно нього не існує, відповідно до вимог ч.3 ст.56 КК України.

Запобіжні заходи до обвинуваченого ОСОБА_4 на досудовому слідстві, як, і під час судового розгляду, не обиралися. Клопотання про обрання обвинуваченому запобіжних заходів до набрання вироком суду законної сили, до суду не подавалися.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.

Питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні, слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Речові докази у кримінальному провадженні у виді: холодильник марки «LG» моделі GR-349SQF; телевізор «Samsung» моделі CS-21K1OMHQ; пилосос «LG» моделі V-C3E56NT, дерев`яна тумба, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , слід повернути їй за належністю, звільнивши від зобов`язання за зберігальною розпискою від 23 червня 2023 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

У кримінальному провадженні маються процесуальні витрати, які згідно довідки про витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №8-000728 від 30 липня 2020 року в сумі 653 грн. 80 коп., підлягають стягненню з обвинуваченого на користь Держави.

Керуючись ст. ст. 370,373, 374,393 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 Кримінального Кодексу України, і призначити покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 про те, що громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Виконання вироку суду покласти на орган з питань пробації Соснівський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області.

Запобіжні заходи стосовно ОСОБА_4 на час вступу вироку у закону силу, судом не обиралися.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні у виді холодильника марки «LG» моделі GR-349SQF; телевізора «Samsung» моделі CS-21K1OMHQ; пилососа «LG» моделі V-C3E56NT, дерев`яної тумби повернути за належністю потерпілій ОСОБА_5 , звільнивши від зобов`язання за зберігальною розпискою від 23 червня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації та місце проживання АДРЕСА_1 , процесуальні витрати, у звязку з проведенням судово-товарознавчої експертизи в сумі 653 грн. 80 коп. на користь Держави, отримувач коштів ГУК у м.Києві 22030106 , банк отримувача Казначейство України, (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікацій доходів бюджету 22030106.

Судове рішення, може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Городищенський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а потерпілій надіслати, для відому.

Суддя ОСОБА_1