ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м.Кривий Ріг

05.10.2023р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , подану на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2023р., якою щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, який зареєстрований та фактично проживає у АДРЕСА_1

задоволено клопотання прокурора та продовжено щодо обвинуваченого дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на 60 діб, тобто до 16.10.2023р., одночасно визначено обвинуваченому запобіжний захід у виді застави у сумі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 134 200 грн. для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2023р. щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_7 задоволено клопотання прокурора та продовжено щодо обвинуваченого дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на 60 діб, тобто до 16.10.2023р., одночасно визначено обвинуваченому запобіжний захід у вигляді застави у сумі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 134 200 грн. для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України

Ухвалу суду першої інстанції оскаржила захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого, яка апеляційній скарзі:

- вважає, що ухвала суду про продовження строку тримання під вартою підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи;

- зазначає, що обвинувачений був безпідставно оголошений у розшук, оскільки перебував під домашнім арештом, за місцем реєстрації, нікуди не виїздив та не переховувався, про закінчення досудового розслідування не був повідомлений, повісток та повідомлень від слідчого не отримував, під час перебування під домашнім арештом на свідків не впливав, докази такої поведінки обвинуваченого відсутні;

- вказує, що ступінь тяжкості кримінального правопорушення не є виключною обставиною для продовження строку тримання під вартою, а рішення повинно прийматися у сукупності із іншими обставинами, докази негативної поведінки обвинуваченого у повсякденному житті відсутні;

- прохає оскаржувану ухвалу суду скасувати, запобіжний захід у виді тримання під вартою замінити на більш м`який, а саме у виді домашнього арешту.

Про дату, час та місце судового розгляду сторони кримінального провадження повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явились, клопотання по участь у судовому засіданні не заявили, тому розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що у невстановлений в ході досудового розслідування час, перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, маючи умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут психотропної речовини - метамфетамін, переслідуючи мету незаконного збагачення, розуміючи та усвідомлюючи в повній мірі протиправність та караність своїх дій, посягаючи на встановлені та охоронювані законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, придбав у невстановленого слідством джерела, невстановлену кількість психотропної речовини метамфетамін, але не менше ніж 0,2751 г, яку почав незаконно зберігати в невстановленому в ході досудового розслідування місці з метою подальшого збуту.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений, 03.10.2022, о 16:15год. знаходячись по АДРЕСА_1 , незаконно збув за 400грн. громадянці ОСОБА_8 , 2 поліетиленові пакет з фіксатором у яких кристалічні речовини, масою 0,2936 г та 0,1080 г, які містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін. Маса метамфетаміну становить 0,1994 г та 0,0757 г відповідно, який у подальшому ОСОБА_8 добровільно видала працівникам поліції.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту,а також незаконному збуті психотропної речовини.

Крім того, обвинувачений у невстановлений в ході досудового розслідування час, перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, маючи умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропної речовини, обіг якого обмежено метамфетамін, переслідуючи мету незаконного збагачення, розуміючи та усвідомлюючи в повній мірі протиправність та караність своїх дій, посягаючи на встановлені та охоронювані законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, повторно, придбав у невстановленого слідством джерела, кристалічну речовину жовтого кольору масою 5,3202 г, що містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, яку останній, повторно, незаконно почав зберігати за адресою свого проживання з метою подальшого збуту. Маса метамфетаміну складає 2,1637 г.

08.02.2023 за місцем проживання обвинуваченого проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено пачку з під цигарок «Марвел» з паперовою серветкою, у яку загорнений поліетиленовий пакет з фіксатором з кристалічною речовиною жовтого кольору, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, маса метамфетаміну складає 2,1637 г, що є великим розміром, яку він, переслідуючи єдиний злочинний умисел, діючи повторно, незаконно придбав та зберігав з метою збуту за адресою: АДРЕСА_1 .

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2. ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропних речовин у великих розмірах, вчинене повторно.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції в обґрунтування прийнятого рішення, відповідно послався на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, які, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких, при цьому також суд врахував позицію ЄСПЛ, у якому висловлено правову позицію, що «термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення», та що відповідно до практики ЄСПЛ факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Суд першої інстанції вважав, що наявні процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати, є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який; обставини, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не змінились та не зменшились. Врахувавши наведене,а також існування суспільного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, суд першої інстанції не встановив підстав для зміни або скасування раніше обраної для обвинуваченого міри запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти незаконного обігу наркотичних засобів, перебував у розшуку, усвідомлює ймовірну тяжкість покарання у разі визнання його винуватим, а тому ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є обґрунтованими.

Також, на думку суду апеляційної інстанції, ризик втечі обвинуваченого чи переховування також має своє обґрунтування, оскільки у разі визнання обвинуваченого винуватим до нього не можливо застосування вимог ст. 75 КК України, у даному випадку переховування обвинуваченим матиме менший тягар, ніж відбування реального покарання.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою є необґрунтованим, заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, та не підтверджені доказами, оскільки рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 194 КПК України.

Доводи апеляційної скарги, що ступінь тяжкості кримінального правопорушення не є виключною обставиною для продовження строку тримання під вартою, а рішення повинно прийматися у сукупності із іншими обставинами, докази негативної поведінки обвинуваченого у повсякденному житті відсутні, є необґрунтованими, оскільки тяжкість покарання можна вважати істотним фактором на підтвердження цього ризику. При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії»). Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Доводи апеляційної скарги захисника, що обвинувачений був безпідставно оголошений у розшук, оскільки перебував під домашнім арештом, за місцем реєстрації, нікуди не виїздив та не переховувався, про закінчення досудового розслідування не був повідомлений, повісток та повідомлень від слідчого не отримував, під час перебування під домашнім арештом на свідків не впливав, докази такої поведінки відсутні, не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки не є предметом оскарження у даному випадку, та відповідно предметом перевірки у судовому порядку судом апеляційної інстанції.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено, тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2023р., якою щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України ОСОБА_7 задоволено клопотання прокурора та продовжено щодо обвинуваченого дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на 60 діб, тобто до 16.10.2023р., одночасно визначено обвинуваченому запобіжний захід у виді застави у сумі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 134 200 грн. для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України - залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2023р., якою щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст.307 КК України ОСОБА_7 задоволено клопотання прокурора та продовжено щодо обвинуваченого дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на 60 діб, тобто до 16.10.2023р., одночасно визначено обвинуваченому запобіжний захід у виді застави у сумі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 134 200 грн. для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, набирає законної сили після її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді