Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/1656/19
У Х В А Л А

30.10.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , під час розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження №0000194 від 25.02.2016 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.2 ст.191, ч.3 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває провадження щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.191, ч.3 ст. 191 КК України.

Захисником ОСОБА_5 подано клопотання про визнання доказів недопустими.

Згідно поданих клопотань просить визнати недопустимими та виключити із числа доказів у кримінальному провадженні № 00000194:

- протокол допиту свідка ОСОБА_7 , - головного бухгалтера Чорнотисівської сільської ради від 14.03.2019 року (т. 4, а.с. 96-97);

- розпорядження сільського голови № 06 від 02.02.2012 року;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 21.02.2016 року з додатком до протоколу, - описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду (т. З, а.с. 161-164);

- постанову про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 21.03.2018 року (т. 3 а.с. 222).

- акт про приймання - передачу основних засобів і матеріальних цінностей при зміні сільського голови і його додаток від 26.11.2015 року.

- інвентаризаційний опис основних засобів (акт передачі) від 04.12.2015 року Чорнотисівської сільської ради.

- інвентаризаційний опис від 04.12.2015 року комісії Виноградівської

районної ради;

Подані клопотання мотивовані тим, що вказані докази відсутні в матеріалах справи (зокрема розпорядження сільського голови № 06 від 02.02.2012 року на підтвердження статусу матеріально-відповідальної особи).

При ознайомленні з матеріалами даного кримінального провадження за клопотанням сторони захисту, від 15.06.2021 року, в матеріалах справи відсутній інвентаризаційний опис від 04.02.2015 року комісії Виноградівської районної ради.

Вказаний документ невідомий стороні захисту, а отже наведене вказує, що орган досудового розслідування згідно вказаної постанови від 21.03.2018 року (т.З, а.с. 222) визнав речовим доказом відсутній в матеріалах даного кримінального провадження документ можливо здобутий поза межами кримінальному провадженні № 00000194, який був використаний при складанні та оголошенні підозри моєму підзахисному (обвинуваченому ОСОБА_6 ), без його відкриття стороні захисту при виконанні вимог ст. 290 КПК України.

Таким чином, викладені обставини об`єктивно і беззаперечно вказують на недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, що передбачено п. З ч. 2 ст. 87 КПК України (порушення права на захист), що стало можливим і через порушення стороною обвинувачення вимог ч. 12 ст. 290 КПК України, оскільки матеріали провадження (інвентаризаційний опис від 04.02.2015 року комісії Виноградівської районної ради) стороні захисту не був відкритий і їй невідомий.

Крім того, вказаною постановою від 21.03.2018 року невідкритий стороні провадження, документ, який стороною обвинувачення визнано речовим доказом у справі і використано для доведення винуватості мого підзахисного у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

В матеріалах кримінального провадження № 00000194 відсутнє розпорядження сільського голови № 06 від 02.02.2012 року про покладання на ОСОБА_6 матеріальної відповідальності за збереження основних засобів і матеріальних цінностей Чорнотисівської сільської ради, стороні захисту даний документ в порушення вимог ст. 290 КПК України відкритий не був та судом, в порядку ст. 23 КПК України, під час судового розгляду та при дослідженні доказів також досліджений не був. Отже вказане розпорядження стороні захисту не відоме і слугувати доказом в даному провадженні не може, а отже є недопустимим доказом згідно ст. 86 КПК України.

Про те, якщо все ж таки розпорядження № 06 від 02.02.2012 року і наявне в сторони обвинувачення № 06 від 02.02.2012 року, то згідно вимог ст. 86 КПК України, воно є недопустимим доказом, оскільки отримано не в порядку встановленому цим кодексом, а отже на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

В матеріалах досудового розслідування (т. 4 а.с. 64-67) вказаного кримінального провадження наявний інвентаризаційний опис основних засобів (акт передачі) від 04.12.2015 року.

Згідно вимог ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Отже, інвентаризаційний опис основних засобів (акт передачі) від 04.12.2015 року, може бути використаний, як доказ винуватості підзахисного стороною обвинувачення про що вказано в обвинувальному акті від 15.05.2019 року (Обвинувальний акт, арк. 12, абз. 6).

Згідно постанови про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 31.03.2018 року (т. 3 а.с. 222), визнано доказом, серед іншого, і приєднано до справи інвентаризаційний опис від 04.12.2015 року комісії Виноградівської районної ради.

Вказаний акт вилучено за протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 21.03.2016 року з додатком (т. 3, а.с. 161-162, 163-164).

При ознайомленні з матеріалами даного кримінального провадженні за клопотанням від 15.06.2021 року, в матеріалах справи відсутній інвентаризаційний опис від 04.12.2015 року комісії Виноградівської районної ради.

Ухвалою слідчого судді від 17.03.2016 року тимчасовий доступ до оригіналу вказаного документу не надавався, (т. 3, а.с. 158-160).

Вказаний документ невідомий стороні захисту, а отже наведене вказує, що орган досудового розслідування інвентаризаційний опис від 04.12.2015 року комісії Виноградівської районної ради здобутий поза межами кримінального провадження №00000194, визнав його речовим доказом і використовував під час розслідування даного провадження, та при складанні обвинувального акту від 15.05.2019 року.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження у справі наявний протокол допиту свідка ОСОБА_7 , - головного бухгалтера Чорнотисівської сільської ради від 14.03.2019 року (т. 4, а.с. 96-97).

Протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 14.03.2019 року (т. 4, а.с. 96-97) складений із значними процесуальними порушеннями, тобто він отриманий стороною обвинувачення не в порядку встановленому цим кодексом, що явно суперечить вимогам ч. 1 ст. 86 КПК України і свідчить про те, що він не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Крім цього, у відповідності до вимог ст. 23 КПК України, слід звернути увагу на те, що показання свідка ОСОБА_7 ці і інші, не були сприйняті судом безпосередньо, оскільки стороною обвинувачення не було забезпечено її присутність під час судового розгляду, як свідка обвинувачення, що в свою чергу не надало змогу реалізувати стороні захисту своє право на допит перед незалежним та неупередженим судом.

В матеріалах досудового розслідування (т. 4 а.с. 64-67) вказаного кримінального провадження наявний інвентаризаційний опис основних засобів (акт передачі) від 04.12.2015 року Чорнотисівської сільської ради, а також Акт про приймання - передачу основних засобів і матеріальних цінностей при зміні сільського голови і його додаток від 26.11.2015 року (т. 1, а.с. 38-40, окремий пакет з речовими доказами).

Інвентаризаційний опис основних засобів (акт передачі) від 04.12.2015 року Чорнотисівської сільської ради і Акт про приймання - передачу основних засобів і матеріальних цінностей при зміні сільського голови і його додаток від 26.11.2015 року, а від так і відомості вказані в їх змісті є очевидно недопустимими доказами в даному кримінальному провадженні, що тягне за собою неможливість їх дослідження, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність», інвентаризація активів і зобов`язань проводиться:

Для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов`язані проводити інвентаризацію активів і зобов`язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка.

Об`єкти і періодичність проведення інвентаризації визначаються власником (керівником) підприємства, крім випадків, коли її проведення є обов`язковим згідно з законодавством.

Даний Акт із додатком від 26.11.2015 року є неналежним доказом з наступних підстав, а саме вказаний документ був складений комісією на виконання Рішення № 11 другої сесії Чорнотисівської сільської ради від 24.11.2015 року. Отже, перевірялась наявність чи відсутність основних засобів і матеріальних цінностей, при їх передачі при зміні сільського голови. В наслідок чого вказаною комісією була виявлена нестача вказана в додатку до згаданого акту від 26.11.2015 року.

При цьому, згідно рішення № 2,1 сесії 7 скликання від 10.11.2015 року було припинено повноваження ОСОБА_6 , як службової особи на вказаній посаді, в зв`язку із закінченням строку повноважень відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування», про що свідчить відповідний запис в трудовій книжці НОМЕР_1 ОСОБА_6 під № 12 від 10.11.2015 року. (Копія аркушів трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_6 відповідним клопотанням сторони захисту надана суду та приєднана до матеріалів провадження).

Крім того, 12.11.2015 року ОСОБА_6 в присутності комісії Виноградівської районної ради передав новообраному голові Чорнотисівської сільради ОСОБА_8 круглу гербову печатку, ключі від кабінету, сейфу та вхідних дверей, що свідчить про обмеження його доступу до документів, основних засобів і матеріальних цінностей Чорнотисівської сільської ради. На вказану дату відсутність документів, основних засобів і матеріальних цінностей інкримінованим злочином не підтверджується жодним доказом.

Акт і його додаток від 26.11.2015 року складений згаданою комісією встановлює можливий факт нестачі основних засобів і матеріальних цінностей за двотижневої відсутності ОСОБА_6 на посаді сільського голови (повноваження скінчились 10.11.2015 року) і відсутності доступу до Чорнотисівської сільської ради, та недопуску його в приміщення вказаної сільської ради.

Наведене підтверджується показаннями ОСОБА_6 про те, що після передачі новобраному сільському голові ОСОБА_8 12.11.2015 року, в присутності комісії Виноградівської районної, ради ключів від сейфу, кабінету, сільради та гербової печатки по акту(т. 1, а.с. 30-36) у вказану дату, останній змінив всі замки в будівлі сільради, щоб унеможливити доступ моєму підзахисному.

Викладені показання ОСОБА_6 , ні в який спосіб не спростовані стороною обвинувачення.

Крім того, сума нестачі основних засобів і матеріальних цінностей вказана в розмірі 31 889, 51 грн., натомість згідно обвинувального акту від 15.05.2019 року ОСОБА_6 інкримінується заволодіння товарно-матеріальними цінностями Чорнотисівської сільради на суму 20 637 грн., що сторона обвинувачення підтверджує експертним висновком № 9719 від 22.12.2018 року, відносно якого сторона захисту 20.09.2023 року подала клопотання про його недопустимість, як доказу, відповідно до вимог ст.ст. 86, 290 КПК України.

Разом з цим, складений акт з додатком від 26.11.2015 року суперечить вимогам наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань» від 02.09.2014 року № 879 (надалі Положення № 879), оскільки відповідно до п. 7, розділу І, Порядку № 879, у разі зміни матеріально відповідальних осіб, проведення інвентаризації є обов`язковим, а також з аналогічних питань суперечить п. 12

Порядку подання фінансової звітності, затвердженого Постановою КМУ від 28.02.2000 року № 419 «Про затвердження Порядку подання фінансової звітності».

Крім того, згаданий акт з додатком суперечить п. 1, Розділу II, Порядку № 879, яким передбачено що інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії та у присутності матеріально відповідальної особи. При цьому, як свідчать допитані в судовому засіданні свідки, матеріали справи (додаток до акту від 26.11.2015 року, інвентаризаційний опис від 04.12.2015 року), під час роботи комісії ОСОБА_6 присутній не був з невідомих причин.

Про те, причини відсутності ОСОБА_6 відомі, оскільки про час проведення як приймання - передачі так і про проведення так званої інвентаризації він ні в який спосіб, умисно, повідомлений не був.

Наведене підтверджується фактом недопуску ОСОБА_6 на засідання сесії Чорнотисівської ради 24.11.2015 року за вказівкою новобраного сільського голови ОСОБА_8 . Доречі, слід звернути увагу, що саме рішенням II сесії 7 скликання Чорнотисівської сільської ради № 11 від 24.11.2015 року була створена незалежна комісія для приймання документів, основних засобів і матеріальних цінностей при зміні сільського голови, (т. 1, а.с. 37).

Прокурор щодо клопотання заперечив та зазначив, що подані докази здобуто на досудовому слідстві із ними було ознайомлено сторону захисту при відкритті матеріалів кримінального провадження.

Щодо відсутніх доказів, зокрема постанову сільської ради, то наголосив, що статус голови сільської ради як матеріально відповідальної особи є очевидним та загальновідомим, тому додаткового доведення чи підтвердження не потребує. Зокрема зауважив, що матеріали в такому разі не містять ряд нормативно-правових актів, зокрема Закону України про Місцеве самоврядування. Крім того, вказана постанова є загальнодоступною та міститься на сайті сільради.

Щодо протоколу допиту свідка, то такий не є доказом взагалі, тому і визнавати його недопустимим можливості не має.

Щодо інших доказів, то такі здобуті у процесуальний спосіб. Клопотання на його думку заявлено безпідставно.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст. 10, 22 КПК України Законодавцем закріплена рівність сторін перед судом, принцип змагальності сторін та свобода в наданні сторонами до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно до вимог ст. 290 КПК України сторона зобов`язана надати іншій стороні для ознайомлення доступ до матеріалів, які є у її розпорядженні.

При цьому, ч. 12 ст. 290 КПК України передбачає, що якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до вимог цієї статті, суд не має право допустити відомості, що містяться в них як докази.

Згідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно ч.1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате (ч.2 ст.89 КПК України).

Підстави визнання доказів недопустимими зазначені у ч.2, 3 ст. 87 КПК України.

Згідно ч.2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;

3) порушення права особи на захист;

4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;

5) порушення права на перехресний допит;

Згідно ч.3 ст. 87 КПК України недопустимими є також докази, що були отримані:

1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;

2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень;

3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження;

4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що згідно повідомлення про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів від 13.05.2019 року ОСОБА_6 ознайомлено з матеріалами справи 13.05.2019 р. о 12.00 год. (а.с.201 т.4)

Інших підстав, що свідчили б про очевидну недопустимість зазначених доказів не наведено.

Відсутність доказів у матеріалах справи, невідповідність їх законам України про бухгалтерський облік, інші огріхи щодо форми та змісту не є підставою для визнання таких недопустимими. В цьому разі необхідно вирішувати питання їх належності, яке буде вирішуватися при винесенні рішення по суті.

За таких обставин клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 336, 370-372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання доказів недопустими відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1