Справа № 509/6044/23
УХВАЛА

11 жовтня 2023 року смт.Овідіополь

Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000543 від 13.08.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, раніше судимий 27.02.2023 року Київським районним судом м. Одеси за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Одеса, громадянки України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштована, не заміжня, утриманців не має, раніше не судима,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28 ч.1 ст.125 та ч.1 ст.28 ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.10.2023 року до Овідіопольського районного суду Одеської області від Чорноморської окружної прокуратури Одеської області надійшов затверджений прокурором ОСОБА_3 обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28 ч.1 ст.125 та ч.1 ст.28 ч.4 ст.186 КК України.

До обвинувачених на стадії досудового розслідування застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 12.10.2023 року.

Ухвалою судді від 10.10.2023 року призначено підготовче судове засідання на підставі обвинувального акту в даному кримінальному провадженні.

10.10.2023 року прокурором ОСОБА_3 подано до суду два клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відногсно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , враховуючи, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто можливість обвинувачених переховуватися від суду, вчиняти незаконний вплив на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, які в судовому засіданні підтримала повністю.

Потерпілий ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_9 просили задовольнити клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обох обвинувачених.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 заперечував проти клопотання прокурора, просив обрати запобіжний захід відносно обвинуваченої у вигляді нічного домашнього арешту, посилаючись на те, що ОСОБА_10 не має наміру переховуватись від суду, каїться у вчиненому, на досудовому розслідуванні дала правдиві показання, має намір відшкодувати всю завдану шкоду потерпілому, однак в умовах СІЗО така можливість відсутня. Обвинувачена має у власності квартиру, в якій проживали разом із ОСОБА_4 . За місцем проживання сусідами характеризуються позитивно. Також має місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , де зареєстровані та проживають її батьки.

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала позицію свого захисника та повідомила, що готова відшкодувати завдану шкоду потерпілому.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 також заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підтримавши позицію свого колеги, а також пославшись на подані до суду 11.10.2023 року письмове заперечення. Також повідомила, що обвинувачений працює неофіційно маляром-штукатуром, у зв`язку з чим має дохід, та бажає відшкодувати завдану шкоду потерпілому. Просила обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження та дослідивши матеріали клопотань суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України - незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України"- згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші аргументи для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані національними судами (справа "Єлоєв проти України", п. 60).

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуюься у вчиненні кримінального проступку та тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання від семи до десяти років позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, фактично проживав разом із ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , також має зареєстроване місце проживання на території Одеського району Одеської області, має не зняту та не погашену судимість за вироком Київського районного суду м. Одеси від 27.02.2023 року за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Обвинувачена ОСОБА_5 , офіційно не працевлаштована, не заміжня, утриманців не має, раніше не судима, зареєстроване та фактично проживала на території Одеського району, за місцем проживання сусідами характеризуються позитивно.

Обираючи міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд враховує наявність ризиків, які передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачені матимуть можливість переховуватись від суду та здійснювати незаконний вплив на потеплілого та свідків в даному кримінальному провадженні.

На переконання суду обґрунтування необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посиланням на тяжкість злочину, суд вважає безпідставним. При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України», де зокрема зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Однак сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою.

Таким чином, суд робить висновок, що суворість покарання, яке може бути призначено за пред`явленим обвинуваченням, не може бути достатньою підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, відносно яких обирався такий запобіжний захід на стадії досудового розслідування.

Суд також вважає, що поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою, а тримання обвинуваченого під вартою протягом розгляду кримінального провадження в суді не повинно свідчити про фактичне відбуття можливого покарання призначеного у майбутньому.

При вирішенні питання щодо можливості обрання запобіжного заходу, більш м`якого ніж тримання під вартою, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Все вищевказане, на переконання суду, свідчить про можливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Таким чином, суд вважає, що існує необхідність в застосуванні до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу, який би був достатнім для забезпечення прибуття їх за викликом до суду для участі у судовому розгляді, а також для запобігання спробам останніх вчиняти незаконний вплив на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні, і таким заходом забезпечення на сьогоднішній день цілком обґрунтовано може бути домашній арешт.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

На думку суду, під час підготовчого судового засідання стороною захисту доведена можливість запобігання встановленим ризикам, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, шляхом обрання відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, що забезпечить виконання останніми належної процесуальної поведінки.

При цьому, у відповідності з положеннями ч.5 ст.194 КПК України суд під час дії запобіжного заходу вважає необхідним покласти на обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виконання обов`язків, передбачених пунктами 1-4, 8 цієї статті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, 199, 315, 331, 369, 392 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , - відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 10 грудня 2023 року включно, за адресою: АДРЕСА_2 .

Заборонити ОСОБА_4 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , кожного дня в період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв, починаючи з 11.10.2023 року.

У відповідності з положеннями ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_4 виконання наступних обов`язків:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає - Одеська область, Одеський район, с. Лиманка;

3) повідомляти прокурора та суд про своє працевлаштування та про зміну свого місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , - відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_11 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 10 грудня 2023 року включно, за адресою: АДРЕСА_2 .

Заборонити ОСОБА_5 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , кожного дня в період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв, починаючи з 11.10.2023 року.

У відповідності з положеннями ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_5 виконання наступних обов`язків:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає - Одеська область, Одеський район, с. Лиманка;

3) повідомляти прокурора та суд про своє працевлаштування та про зміну свого місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_12 положення ч.5 ст.181 КПК України, згідно якої, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на Відділ поліції №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, якому направити копію цієї ухвали, а також на процесуального прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню та закінчує свою дію 10.12.2023 року.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_12 підлягають звільненню з-під варти та зобов`язуються невідкладно прибути до місця свого проживання.

Копію ухвали вручити учасникам провадження та направити Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" для відому та виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 13.10.2023 року.

Суддя: ОСОБА_1