ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3132/22
Провадження № 1-кп/210/200/23
У Х В А Л А

іменем України

07 листопада 2023 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг кримінальні провадження в режимі відеоконференцзвязку з ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)»відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, відомості про які внесено 24 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000682, 15 травня 2023 року за № 0000538,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, відомості про яке внесено 24 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000682, 15 травня 2023 року № 0000538.

Прокурор звернулась з клопотанням про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, ризики які існували на момент обрання та продовження вказаного запобіжного заходу не відпали.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 (кожен окремо), заперечували з приводу клопотання прокурора щодо про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, обвинувачений не має наміру переховуватися від суду та уникати відповідальності, має місце проживання. Просили суд змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Суд, вислухавши доводи учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, приходить до наступних висновків.

09 березня 2023 року в кримінальному провадженні яке внесено 24 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000682, Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу винесено ухвалу про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, та покладено на останнього процесуальні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України. Контроль за виконанням ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу було покладено на ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, де в ході перевірки були виявлені систематичні порушення покладених на ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2023 року застосовано до підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000538 від 15.05.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 27 липня 2023 року включно.

11 вересня 2023 року судом встановлено ряд ризиків, які позбавляють можливості змінити ОСОБА_4 міру запобіжного заходу на більш м`який і відповідно судом продовжено останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09 листопада 2023 року.

Суд ухвалою від 05 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, відомості про яке внесено 24 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000682, 15 травня 2023 року за № 0000538 призначив амбулаторну комплексну судово-психіатричної експертизи для визначення психічного стану обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час проведення експертизи обвинуваченого ОСОБА_4 етаповано до ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статті 177 КПК України.

Під час вирішення питання про доцільність продовження обвинуваченому строку дії міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності певної особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Відповідно до вимог частини 1 статті 184 КПК України, під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого встановлено обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених у частині 1 статті 177 КПК України.

Суд враховує те, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, а також те, що після звільнення ОСОБА_4 під домашній арешт, останній був затриманий та йому повідомлено про підозру у вчиненні нового злочину.

Тобто, домашній арешт виявився неефективним запобіжним заходом, що спростовує доводи обвинуваченого, що останній не має наміру порушувати закон.

Також судом постановлено ухвалу про проведення судової психіатричної експертизи, тобто наразі судове слідство триває, а зміна запобіжного заходу на більш м"який може призвести до того, що ОСОБА_4 , який не працює, має умовний термін покарання, будучи обвинуваченим у вчиненні корисливих злочинів, зокрема перебуваючи під домашнім арештом та на іспитовому строці, може стати на шлях переховування.

Судом встановлено, що станом на 07 листопада 2023 року наявні ризики, передбачені пунктами 1,3,5 статті 177 КПК України, на які посилається прокурор, і які не зменшились з часу обрання запобіжного заходу, що не дає достатніх правових підстав суду для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт чи інший, більш м"який запобіжний захід.

Суд зазначає, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Суд вважає, що доводи захисника та обвинуваченого, не є цілком обґрунтованими, а тому підстав для зміни запобіжного заходу на більш м"який на теперішній час не вбачається. Інші, менш суворі запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого і продовження раніше обраного щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним.

Суд враховує, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте обвинувачення ОСОБА_4 у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що запобігти ризикам, визначених у пунктах 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, - можливо лише шляхом продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 05 січня 2024 року.

Щодо альтернативного заходу.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

Оцінюючи національне законодавство, ЄСПЛ у справі "Істоміна проти України" зауважив, що відповідно до ч. 4 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України (КПК) слідчий суддя визначає розмір застави «…з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього».

Відносно ОСОБА_4 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено розмір застави у розмірі 60-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 161 040,00 (сто шістдесят одна тисяча сорок гривень 00 копійок) гривень.

Обвинувачений перебуває під вартою, ухвали суду щодо забезпечення медичного лікування та належного обстеження в повному обсязі не виконані, в той же час слідчо-заарештована особа не може бути обмежена в необхідному лікуванні, оскільки це може призвести до перевищення порогу мінімальної жорстокості поводження з ув"язненим.

Застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. ЄСПЛ наголосив на тому, що суд повинен так само обережно і ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі та ін.

КПК України імперативно визначив межі розміру застави, яка може бути призначена в залежності від кваліфікації і тяжкості кримінального правопорушення, та в даній справі він становить від 20 до 80 прожиткових мінімумів

У випадку ігнорування факту завідомої непомірності застави для особи судом спотворюється сутність запобіжного заходу, яка призводить до безальтернативності тримання під вартою, через реальну неможливість внесення особою застави і може свідчити про елементи тиску на неї з боку сторони обвинувачення для досягнення результату протилежного від легального об`єктивного встановлення істини змагальними процесуальними засобами.

У відповідності до положень статті 182 КПК України, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб запобігти бажанню особи, щодо якої застосовано заставу, будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. А тому розмір застави повинен бути встановлений з урахуванням належної особі власності, якою він може безперешкодно і без шкоди для близьких розпоряджатися для внесення застави, її майнового і сімейного стану, іншими словами, з огляду на особу обвинуваченого впевненість у тому, що перспектива втрати застави у випадку його неявки до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду буде достатньою для того, щоб утримати його від втечі. Проте поряд з цим особа повинна мати реальну здатність внести заставу відповідного розміру..

Зважаючи на природу та обсяг злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 та необхідність забезпечення запобігання спробам переховуватися від суду, відсутність ризику впливу на свідків знищення доказів, а так само й майновий стан обвинуваченого, який не має доходів, суд вважає, що розмір на рівні 80 520,00 (вісімдесят тисяч п"ятсот двадцять гривень 00 копійок), тобтов межах від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, забезпечить належну поведінку обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 199, 314-316, 291, 370, ч. 2 ст. 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу - залишити без задоволення.

Клопотання прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити .

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі "Криворізька установа виконання покарань №3" та /або Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» на час проведення амбулаторної комплексної судово-психіатричної експертизи для визначення психічного стану, а саме строком на 60 /шістдесят/ днів, а саме до 05 січня 2024 року включно.

Зменшити розмір попередньо обраного альтернативного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 - застави, з 60-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,до 30-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 80 520,00 (вісімдесят тисяч п"ятсот двадцять гривень 00 копійок) гривень, у національній грошовій одиниці, з покладенням попередньо вказаних обов`язків у випадку внесення застави - залишити без змін.

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію даної ухвали направити до ДУ "Криворізька установа виконання покарань (№3)" та ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено та проголошено 08 листопада 2023 року о 15 год.35 хв. в залі судового засідання № 309 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр-т Миру, 24).

Суддя: ОСОБА_1