Справа № 686/1871/24
Провадження № 1-кс/686/733/24
УХВАЛА

Іменем України

19 січня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000056 від 18.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.01.2024 року прокурор Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на: земельну ділянку з кадастровим номером :04:008:0246площею 2 Га, яка згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №358795090 від 18.12.2023 року належить на праві власності ОСОБА_4 з метою забезпечення збереження речових доказів.

Прокурор будучи повідомленим належним чином про розгляд в судове засідання не з`явився, зазначив про розгляд за його відсутності, вимоги підтримав в повному обсязі. Володільці майна, на яке слідчий просить накласти арешт в судове засідання не викликались на підставі ч.2 ст. 172 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 після набуття в жовтні 2016 року у власність земельної ділянки площею 1,5 га, кадастровий номер :06:013:0133, для ведення особистого селянського господарства, за межами населених пунктів Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницькоїобласті та, післянабуття в листопаді 2016 року у власність земельної ділянки площею 2,0 га, кадастровий номер :06:007:0068, для ведення особистого селянського господарства, за межами населених пунктів М`якотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, у грудні 2017 року незаконно, шляхом обману, повторно, понад норму, встановлену для безоплатної приватизації (не більше 2 га) набув у власність земельну ділянку з кадастровим номером :04:008:0246 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Стуфчинецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

18.12.2023 за даним фактом розпочато досудове розслідування, відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000056, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до наявної в матеріалах кримінального провадження інформації встановлено, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 15.12.2017 № 22-23735-СГ, приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 , 22.12.2017 зареєстровано право власності за ОСОБА_5 на вказану земельну ділянку.

На підставі договору купівлі-продажу від 23.01.2018 №123, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 , зазначену земельну ділянку ОСОБА_5 продав ОСОБА_4 .

В подальшому, 29.01.2018, на підставі договору оренди за №32/3-СТ, земельна ділянка з кадастровим номером :04:008:0246 площею 2 га. ОСОБА_4 передано у користування ПП «Черевичник» на 10 років (право оренди зареєстровано 14.03.2018).

Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, земельна ділянка з кадастровим номером :04:008:0246 площею 2 га продовжує перебувати у власності ОСОБА_4 .

Водночас, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 11.11.2016 №22-30126-СГ отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 та (кадастровий номер :06:007:0068) для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів М`якотівської сільської ради Ізяславського району(право власності зареєстроване 16.11.2016).

Крім того, ОСОБА_5 , на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 12.10.2016 №22-27184-СГ отримав у приватну власність земельну ділянку площею 1,5га (кадастровий номер :06:013:0133) для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами Гвардійської сільської ради Хмельницького району зареєстроване 27.10.2016).

Зазначене підтверджує, що ОСОБА_5 на час отримання спірної земельної ділянки (наказ від 15.12.2017 № 22-23735-СГ) використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (накази від 11.11.2016 №22-30126-СГ та від 12.10.2016 №22-27184-СГ).

Таким чином, всупереч вимог ст. ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області ОСОБА_5 не врахував, що раніше він звернувся з аналогічною заявою щодо безоплатної приватизації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Ізясловського та Хмельницького районів.

Земельна ділянка площею 2 га з кадастровим номером :04:008:0246 вибула із державної власності внаслідок незаконного використанняШульгою О.В. права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею власника цих земельних ділянок - держави, в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (яке до 27.05.2021 було розпорядником земель державної власності).

Враховуючи викладене та проаналізувавши матеріали досудового розслідування до вирішення питань по суті в даному кримінальному проступку, а також підтвердження чи спростування факту вчинення даного кримінального проступку, виникає необхідність в накладені арешту на вищевказане майно, оскільки зазначене майно є предметом вчинення кримінального проступку та являється доказом вчиненого кримінального проступку.

В разі не накладення арешту на вищевказане майно, можуть бути втрачені відповідні належні та допустимі докази вчинення кримінального проступку шляхом перетворення або відчуження майна що може призвести до затягування та плутанини в кримінальному провадженні, адже відповідно до ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, а відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим КПК України. Окрім цього, існують підстави вважати що незастосування заборони на відчуження або розпорядження зазначеним майном може призвести до передачі майна іншим особам вказаного майна.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно п. 1 ч.1 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів та слідової інформації, що міститься на них, тобто запобігання можливості їх приховування, псування, зникнення, втрати, передачі, пошкодження, знищення, відчуження.

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або перебувають в інших фізичних або юридичних осіб, щодо яких здійснюється провадження, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частинами 8 та 11 ст.170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На даному етапі кримінального провадження не надано доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, і потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що доведена необхідність накладення арешту на вказане майно шляхом заборони його відчуження та розпорядження, з метою збереження речових доказів та слідової інформації, що міститься на них, тобто запобігання можливості їх приховування, псування, зникнення, втрати, передачі, пошкодження, знищення, відчуження.

Керуючись ст.ст.170 173, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :04:008:0246площею 2 Га, яка згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №358795090 від 18.12.2023 року належить на праві власності ОСОБА_4 з метою забезпечення збереження речових доказів шляхом заборони її відчуження та розпорядження.

Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1