Справа № 467/1185/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2023 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000101 від 22.09.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жежелів, Козятинського району, Вінницької області, українця, громадянина України, маючого повну середню освіту, не маючого інвалідності, який депутатом не являється, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 КК України раніше не судимого, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу по мобілізації на посаді водія 2 кулеметного відділення кулеметного взводу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем по мобілізації та проходячи військову службу на посаді водія 2 кулеметного відділення кулеметного взводу військової частини НОМЕР_1 , 21 вересня 2023 року близько 20 год. 39 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, на проїжджій частині, за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, в особистих інтересах, достовірно розуміючи, що посвідчення водія є підробленим, усвідомлюючи свої протиправні дії, а також розраховуючи, що правоохоронні не запідозрять його у використанні підробленого документу для посвідчення своєї особи та спеціальною статусу у частині підтвердження права на керування транспортними засобами, пред`явив та надав для перевірки співробітникам поліції (за їх законною вимогою) завідомо підроблений офіційний документ, а саме посвідчення водія на своє ім`я серії НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 , видане 09.06.2023 року ТСЦ № 4841, яке незаконно придбав через невстановлену особу.

Дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковано зач. 4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та пояснив суду, що він, маючи звійськове звання "солдат", зарахований до особового складу військової частини та призначений на посаду механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 . З липня 2023 року його призначено на посаду водія 2 кулеметного відділення кулеметного взводу військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 790037А, тобто він набув статусу військовослужбовця.

У вересні 2023 року у вечірній час керуючи автомобілем «ВАЗ-2107» із реєстраційним номером НОМЕР_4 по вул. Шевченка, 10, смт. Арбузинка, Первомайського району, Миколаївської області, він був зупинений працівниками поліції, оскільки автомобіль не достатньо освітлювався фарами.

Він достовірно знав, що його посвідчення водія є підробленим, на законну вимогу працівника поліції, пред`явив та надав для перевірки завідомо підроблений офіційний документ, а саме - посвідчення водія на своє ім`я серії НОМЕР_2 , номер - НОМЕР_3 , видане 09.06.2023 року ТСЦ № 4841, яке незаконно придбав через невстановлену особу за допомогою мережі Інтернет.

Стороною обвинувачення надані та досліджені наступні докази:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження № 0000101 від 22.09.2023 правова кваліфікація ч. 4 ст. 358 КК України;

- рапорт про отримання заяви та зареєстрованого ЄО № 1473 від 21.09.2023 року як підроблення документів;

- заява ОСОБА_4 про добровільну видачу працівникам поліції посвідчення водія на своє ім`я серії НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 , видане 09.06.2023 року ;

- протокол огляду місця події від 21.09.2023 року згідно якого ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції посвідчення водія на своє ім`я серії НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 , видане 09.06.2023 року ;

- рапорт працівників поліції від 21.09.2023 року згідно якого при перевірці посвідчення водія через ІКС ІПНП було встановлено, що таке з вказаними вихідними даними видано на іншу особу;

- повідомлення ТСЦ МВС №4842 від 22.09.2023 року № 31/1087-14-2-2023 про те, що на ім`я ОСОБА_4 посвідчення водія не видавалось;

- висновок експерта № СЕ -19/115-23/13396-ДД від 27.09.2023 року згідно якого всі зображення та записи, крім записів персональних даних в графах під номерами 1-5 і 9 з лицевої сторони та записів дат в колонках під номерами 10 і 11 таблиці і в графі номер 14 зі зворотної сторони документа, в посвідченні водія із серією та номером НОМЕР_5 , виданому 09.06.2023 рокуТСЦ № 4841 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 нанесені термосублімаційним способом друку, а записи персональних даних в графах під номерами 1-5, 9 з лицевої сторони та записи дат в колонках під номерами 10, 11 таблиці і в графі №14 зі зворотної сторони посвідчення водія - термотрансферним способом друку.Бланк посвідчення водіяіз серією та номером НОМЕР_5 , виданому 09.06.2023 рокуТСЦ № 4841 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не відповідає аналогічним бланкам, що знаходяться в офіційному обігу на території України.

Суд провів судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, ураховуючи положення ст. 84 КПК України і оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні з точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Вказані показання обвинуваченого щодо часу і місця, де відбувалися події, способу вчинення кримінального правопорушення, суд визнає належними, оскільки вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, а також інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а саме: в частині перебігу подій, які мали місце, у тому числі наявності або ж відсутності у обвинуваченого умислу та щодо способу вчинення кримінального правопорушення (злочину), а також наслідків, що настали.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, обвинувачений погодився з недоцільністю дослідження усіх зібраних в ході досудового розслідування доказів, так як повністю згодний з обставинами, встановленими досудовим слідством та визнає їх.

Обвинувачений дав в судовому засіданні послідовні і логічні показання, які за своєю суттю та деталях збігаються з викладеними фактичними обставинами вчиненого кримінального правопорушення та між собою, а тому вони не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ними змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

За такого, переконавшись, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин провадження та правову кваліфікацію своїх дій, за відсутності сумнівів в добровільності його позиції, роз`яснивши йому наслідки такого порядку розгляду справи та переконавшись, що він усвідомлює їх, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченого та призначення йому покарання у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, доведених перед судом.

Дії ОСОБА_4 , суд вважає правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Отже, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 ,згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Так, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, особливості й обставини їх вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, не перебуває на обліку в Хмельницькому районному відділі №2 філії ДУ " Центр пробації" у Вінницькій області, особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, ставлення до вчиненого.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді штрафу у межах санкції відповідних статей Особливої частини КК України, оскільки саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта 1673,00 гривень.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25.09.2023 року, скасувати.

Цивільний позов не пред`явлений.

По даному кримінальному провадженню запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався , підстави для його обрання відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25.09.2023 року, скасувати.

Речові докази:

- посвідчення водія серії НОМЕР_5 , виданому 09.06.2023 рокуТСЦ № 4841 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1673,00 гривень за проведення судової експертизи.

Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1