Справа № 203/5433/23
Провадження № 1-кс/0203/4351/2023
УХВАЛА

02 жовтня 2023 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зеленці Старокостянтинівського району Хмельницької області, громадянина України, раніше не судимого, неодруженого, не маючого на утриманні непрацездатних осіб, з базовою вищою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , на посаді гранатометника 3 механізованого відділення 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , військове звання «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, заявлене в рамках кримінального провадження №0000188 від 10.02.2023 року,

ВСТАНОВИВ:

27.09.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулася слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти, строком на 60 днів до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення застави, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, заявлене в рамках кримінального провадження №0000188 від 10.02.2023 року.

В обґрунтування вимог клопотання слідча зазначила, що у провадженні слідчих Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, перебувають матеріали кримінального провадження №0000188 від 10.02.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Як пояснила слідча, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.07.2022 року № 179 (по стройовій частині), солдата ОСОБА_4 , призначено на посаду навідника 2 кулеметного відділення кулеметного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення. Проте 17 листопада 2022 року, солдат ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , в умовах воєнного стану та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання до 03.02.2022 року, коли повернувся до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання завдань за призначенням.

26.09.2023 року солдату ОСОБА_4 , вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У клопотанні слідча зазначила, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, а також те, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 ст. 177 КПК України, викладені в описовій частині клопотання, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, вплив на свідків у кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється. Також слідчий зазначила, що до підозрюваного не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, оскільки вони не будуть достатніми для запобігання вищевказаним ризикам та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру суспільного інтересу, що превалює над принципом поваги до свободи особистості.

З огляду на викладене вище, слідча звернулася до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів в умовах гауптвахти без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 27.09.2023 року, судову справу №203/5433/23, провадження №1-кс/0203/4351/2023, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 , яка передана судді канцелярією суду 29.09.2023 року.

Судове засідання з розгляду клопотання було призначене на 15:20 годину 02.10.2023 року.

У судовому засіданні прокурор повністю підтримав вимоги клопотання та просив суд його задовольнити, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти без визначенням застави строком на 60 днів, підстави звернення до суду з клопотанням пояснив суду таким чином, як про це зазначено вище. Крім того, прокурор наголосив на тому, що підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України є обґрунтованою та наявні ризики, визначені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України. Також прокурор пояснив, що підозрюваний може здійснити вплив на свідків.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого та просив суд відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Також, як пояснив підозрюваний, він з лютого 2023 року продовжує службу і планує надалі служити. Він не переховувався, бо знаходився у військовій частині, вже двічі отримав поранення і проходив реабілітацію. Крім цього, ризики, наведені у клопотанні, є недоведеними. Також він зазначив, що дійсно залишив розташування військової частини у зв`язку з необхідністю догляду за батьком, який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що органами досудового слідства ведеться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000188 від 10.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до відомостей з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 10.02.2022 року до ЄРДР слідчим були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.07.2022 року №179 (по стройовій частині) АДРЕСА_2 , солдата ОСОБА_4 , призначено на посаду навідника 2 кулеметного відділення кулеметного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) АДРЕСА_4 від 17.11.2022 року № 308, вважати таким, що вибули з пункту постійної дислокації: солдата за призивом по мобілізації ОСОБА_4 , навідника 2 кулеметного відділення кулеметного взводу 3 механізованого батальйону, з 17 листопада 2022 року самовільно залишив військову частину в пункті постійної дислокації.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2023 року №39 (по стройовій частині) АДРЕСА_5 , солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_4 , гранатометника 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону, який 17 листопада 2022 року самовільно залишив військову частину в пункті постійної дислокації, вважати таким, що 03 лютого 2023 року повернувся до розташування підрозділу та приступив до виконання завдань за призначенням.

Відповідно до пояснень (з`явлення із зізнанням) від 13.06.2023 року, ОСОБА_4 добровільно з`явився до слідчого та повідомив, що 17.11.2022 року він самовільно залишив військову частину, у зв`язку з тим, що у його батька були проблеми зі здоров`ям та він мав йому допомогти, в грудні 2022 року його батько помер. Наприкінці січня 2023 року він направився до місця дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_5 та повідомив про себе командуванню. З лютого 2023 року він продовжує проходити військову службу, тривалий час перебував на лікуванні, зобов`язався пройти ВЛК та прибувати на виклики слідчого та прокурора.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_2 код НОМЕР_3 від 04.09.2023 року № 5571, солдат за призовом ОСОБА_4 обмежено придатний до військової служби. Непридатний до служби у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

26.09.2023 року о 14:20 годині ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

26.09.2023 року о 15:10 годині ОСОБА_4 отримав копію клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також у ході судового засідання судом безпосередньо були досліджені письмові докази: повідомлення про скоєння кримінального правопорушення, акт службового розслідування, витяги з наказів командира військової частини НОМЕР_1 , протоколи допитів свідків, явка із зізнанням, протокол допиту підозрюваного, медична документація.

Суд зазначає, що відповідно до статей 131, 132, 176, ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), такий винятковий запобіжний захід як тримання під вартою, застосовується під час досудового розслідування до особи на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022» від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 05:30 години 24.02.2022 року на території України було введено воєнний стан, який згодом було продовжено.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є, зокрема, тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема, ст. 407 КК України.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинно відповідати вимогам статті 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у частині 1 статті 177 КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частин 2, 3, 4, 7 статті 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статті 17, частини 5 статті 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При вирішенні клопотання слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень частини 5 статті 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішенні від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення, що у даному випадку стороною обвинувачення дотримано, оскільки наявні, на цей час докази у провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із злочином, в якому він підозрюється.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.

У справі «Феррарі-Браво проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналіз викладеного вище та встановлених у ході судового засідання обставин кримінального провадження та досліджених матеріалів клопотання дає слідчому судді підстави для висновку про те, що надані стороною обвинувачення матеріали клопотання, досліджені у судовому засіданні, у своїй сукупності доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, яке є тяжким, та за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею також врахована вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, характеризуючі дані про його особу в їх сукупності.

При цьому слідчий суддя не має повноважень надавати оцінку доказам, наявним в матеріалах кримінального провадження з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Разом з тим, обов`язковою умовою для застосування запобіжного заходу має бути доведеність сукупності обставин, визначених частиною 1 статті 194 КПК України, яка за якою прокурор зобов`язаний довести не лише наявність обґрунтованої підозри, а й надати докази на підтвердження підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні та обґрунтувати недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні.

Водночас з тексту заявленого клопотання та доданих до нього документів, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з урахуванням особи підозрюваного, який в період самовільного залишення військової частини перебував вдома у зв`язку з необхідністю догляду за батьком, добровільно повернувся до військової частини та приступив до виконання завдань за призначенням, самостійно прибув до слідчого, не переховується від органів досудового розслідування, був допитаний, як підозрюваний та щиро кається, пройшов військово-лікарську комісію, суд не бачить наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, визначені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні.

Так, прокурором у судовому засіданні не були доведені належними та допустимими доказами ризики можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, враховуючи, що підозрюваний не був затриманий після пред`явлення підозри, незаконний вплив на свідків які були допитані, як і не доведено ризику можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення кримінального правопорушення, в якому він підозрюється.

З огляду на викладене, слідчий суддя, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його кваліфікацію, дійшов висновку, що будь-яких доказів на підтвердження наявності таких ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України стороною обвинувачення не надано.

Також слідчим суддею враховані конкретні обставини кримінального провадження та характеризуючі дані про особу підозрюваного, який раніше не був судимий, має постійне місце проживання, його вік та стан здоров`я.

З урахуванням викладеного вище, на підставі частин 2 та 3 статті 194 КПК України слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, враховуючи, що під час розгляду клопотання прокурор не довів наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Водночас, враховуючи те, що прокурором доведена наявність обставин, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 194 КПК України, але не доведена наявність обставин, передбачених пунктами 2, 3 частини 1 статті 194 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Керуючись статтями 176, 177, 182, 183, 193, 194, 196 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, заявлене в рамках кримінального провадження №0000188 від 10.02.2023 року, відмовити.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Строк дії ухвали слідчого судді визначити в межах строку досудового розслідування.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, у провадженні якого перебувають матеріали досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 03.10.2023 року о 17 годині 50 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1