Справа № 466/3333/22
Провадження № 1-кп/466/261/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова кримінальне провадження за № 000406 від 10.05.2022 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рясне Яворівського району Львівської області, українця, громадянина України, має на утриманні дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньо-спеціальної освітою, раніше судимого, останній раз вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 27.06.2023 за ч.2 ст.389 КК України, який ухвалою Львівського апеляційного суду від 31.10.2023 року змінено в частини призначення покарання та засуджено за ч.2 ст.389 КК України до 1(один) місяці арешту, вважати засудженим на підставі ч.1 ст.71,п.4 ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 10.09.2021, до остаточного покарання у виді арешту на строк 1(один) місяць 27(двадцять сім) днів, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченог ч.2 ст.15- ч.4 ст. 185 КК України,-

встановив:

обвинувачений ОСОБА_5 10 травня 2022 року близько 16 години 30 хвилин, перебуваючи у торговому залі гіпермаркету «АШАН», розташованого за адресою м.Львів,пр. В.Чорновола,16і, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи повторно, в умовах воєнного стану, який введено в Україні згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, із прилавку торгового залу магазину таємно викрав ікру марки «Шаланда» у кількості 3 шт. загальною вартістю 789,12 грн без ПДВ( вартістю за 1 шт. 263,04 грн без ПДВ), ікру марки «Спецпосол» 100г у кількості 5 шт. загальною вартістю 807,20 грн без ПДВ (вартістю за 1 шт.161,44 грн без ПДВ), ікру марки «Горб» 120 г ЗБ N у кількості 2шт. загальною вартістю 238,40 грн без ПДВ(вартістю за 1 шт. 119,20 грн без ПДВ), які сховав у свою сумку коричневого кольору та в кишені джинсових штанів. Не розрахувавшись за вказаний товар, вийшов за межі лінії кас, однак свого злочинного умислу не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений працівниками магазину, у зв`язку з чим викраденим майном не розпорядився.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15- ч.4 ст.185 КК України, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини. Розкаявся у скоєному, просить його суворо не карати.

Представник потерпілого ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився на адресу суду скерував заяву від 02.10.2023 про розгляд справи у його відсутності, претензій майнового чи морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 відсутні. Цивільний позов по даній справі заявляти не буде (а.с.165)

На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого.

Оцінюючи показання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину повністю і об`єктивно доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід вірно кваліфікувати за ч.2 ст.15- ч.4 ст.185 КК України, оскільки він вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку),вчинений повторно, та в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Пунктом восьмим Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», встановлено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого більш, м`якого виду основного покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

При обранні виду та строку покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до статті 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, те що згідно ст.12 КК України вчинений злочин є тяжким, особу винного-раніше судимого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а саме - щире каяття у вчиненому та визнання своєї винуватості у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю кримінального провадження, добровільне відшкодування завданого збитку, що є пом`якшуючими відповідальність обставинами, сімейне становище останнього та те що він має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьків пенсійного віку, з якими проживає разом, поведінку обвинуваченого в судовому засіданні. вважає, що слід призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті за якою кваліфіковано злочин, на підставі ст.69 КК України, а саме у виді позбавлення волі.

Вмінену досудовим слідством ОСОБА_5 обставину, яка обтяжує покарання як вчинення кримінального правопорушення повторно, слід з обвинувачення виключити, оскільки дана обставина є кваліфікуючою ознакою вчиненого злочину.

На підставі ч.4 ст.70 КК України до даного покарання, шляхом поглинення покарання за вироком Шевченківського районного суду від 27.06.2023 року, зміненого ухвалою Львівського апеляційного суду від 31.10.2023 року в частини призначення покарання, та призначити остаточну міру покарання у виді позбавлення волі .

Речові доказі -DVD R диски-залишити при матеріалах судового провадження.

Речові докази-одяг, сумку та два мобільні телефони, відповідно до постанови слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 від 10.05.2022, які зберігаються в камері зберігання речових доказів-повернути ОСОБА_5 .

В строк відбуття покарання ОСОБА_5 зарахувати покарання відбуте за вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 27.06.2023 року, зміненого ухвалою Львівського апеляційного суду від 31.10.2023 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 обрано тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з часу фактичного затримання з 10 травня 2022 року.

Цивільний позов не заявлено.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15-ч.4 ст.185, 69 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки

На підставі ч.4 ст.70 КК України до даного покарання, шляхом поглинення покарання за вироком Шевченківського районного суду від 27.06.2023 року, зміненого ухвалою Львівського апеляційного суду від 31.10.2023 року в частини призначення покарання, та призначити остаточну міру покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

Речові доказі -DVD R диски-залишити при матеріалах судового провадження;

Речові докази-одяг,сумку ОСОБА_5 та мобільні телефони, відповідно до постанови слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 від 10.05.2022, які зберігаються в камері зберігання речових доказів-повернути засудженому ОСОБА_5 .

В строк відбуття покарання ОСОБА_9 зарахувати покарання відбуте за вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 27.06.2023 року, зміненого ухвалою Львівського апеляційного суду від 31.10.2023 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироку законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з часу фактичного затримання з 10 травня 2022 року.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1