Ухвала

Іменем України

23 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 504/4046/21

провадження № 51-5795 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 листопада 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 22 червня 2023 року щодо нього.

Суть питання та встановлені судом обставини

Вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 листопада

2022 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі за:

ч. 3 ст. 186 КК України - на строк 6 років; ч. 3 ст. 185 КК України - на строк 4 роки;

ч. 3 ст. 187 КК України - на строк 10 років з конфіскацією майна. На підставі

ст. 70 цього Кодексу, шляхом часткового складання призначених покарань,

ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк

14 років з конфіскацією майна.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 червня 2023 року зазначений вирок місцевого суду залишено без змін.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою,

в якій не погоджується з вказаними судовими рішеннями щодо нього та порушує питання про їх перегляд в касаційному порядку.

Мотиви Суду

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України,

суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог

п. 4 ч. 2 зазначеної статті.

Згідно зі ст. 427 цього Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначається обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання

про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального

та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх скасування

чи зміни, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Кожна із зазначених підстав скасування чи зміни судових рішень є самостійною та потребує зазначення доводів із їх належним обґрунтуванням.

Так, коли сторона вимагає скасування або зміни судового рішення, посилаючись

на порушення, допущене під час кримінального провадження, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й надати доводи тому, що воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі і не було виправлено в ході кримінального провадження. Для цього сторона має продемонструвати, що вона під час кримінального провадження вжила заходів

у межах процесуальних можливостей, наданих їй кримінальним процесуальним законодавством, для виправлення ситуації, що склалася внаслідок стверджуваного порушення. Крім того, коли сторона вимагає скасування судових рішень і призначення судового розгляду в суді відповідної інстанції, вона має вказати, яким чином таке скасування дозволить виправити порушення, на яке вона посилається.

Однак, всупереч вищевказаному засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, не навів обґрунтування допущення судами таких порушень норм процесуального закону, які в силу ст. 412 КПК України є істотними і тягнуть за собою скасування оскаржуваних судових рішень

на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, та не вказав як саме вони перешкодили чи могли перешкодити судам ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Також не містить касаційна скарга і доводів на обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, як підстави, передбаченої для скасування оскаржуваного рішення, з огляду на положення

ст. 413 цього Кодексу.

Натомість засуджений, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилається

на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Тобто, поза увагою засудженого ОСОБА_4 залишилось те, що касаційний суд позбавлений можливості самостійно досліджувати докази, встановлювати

й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржених судових рішеннях, про що він по суті просить у касаційній скарзі, а лише виходить із фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій.

Крім цього, засуджений, вказуючи на невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України, не зазначає конкретно, які саме доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції не перевірив та на які з них не надав відповіді

у вищезгаданому судовому рішенні.

До того ж позиція засудженого є суперечливою, зважаючи на те, що він акцентує увагу

на незаконності оскаржуваних судових рішень з підстави істотного порушення кримінального процесуального закону, і разом з тим убачає за можливе закрити кримінальне провадження після їх скасування.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування з огляду на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення,

що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою,

яка подала касаційну скаргу.

Ураховуючи викладене, керуючись ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає

за необхідне залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

З цих підстав Суд постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 листопада 2022 року

та ухвалу Одеського апеляційного суду від 22 червня 2023 року щодо нього залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3