Справа № 203/916/22
Провадження № 1-кп/0203/333/2023
У Х В А Л А

23 листопада 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001451 від 16.11.2021 року, відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.270 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду мДніпропетровська перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч.2 ст.270 КК України.

В судовому засіданні захисником ОСОБА_5 заявлено клопотання про визнання очевидно недопустимими доказами копії договору про надання послуг третій особі від 11.12.2020, укладеного з ОСОБА_9 (т.2 а.с.135-136), копії товарних чеків, підписаних від імені ОСОБА_10 (т.2 а.с.137), копії договору про надання послуг третій особі від 04.11.2020, укладеного з ОСОБА_11 (т.2 а.с 149-151), копії товарних чеків, підписаних від імені ОСОБА_10 (т.2 а.с.152, 163), копії договору про надання послуг третій особі від 25.02.2021, укладеного з ОСОБА_12 (т.2 а.с.164-166), копії договору про надання послуг третій особі від 28.04.2021, укладеного з ОСОБА_13 (т.2 а.с.172-174), копії договору про надання послуг третій особі від 27.10.2021, укладеного з ОСОБА_14 (т.2 а.с.183-188). Вказала, що слідчим всупереч вимогам ст.ст.99-100 КПК України визнано надані потерпілими копії документів документами у кримінальному провадженні. Однак копії самі по собі не можуть бути визнані документами, лише в окремих випадках, які перелічені в ч.5 ст.99 КПК України. Проте жодних даних про настання таких обставин не існує. Також зазначила, що засвідчення слідчим вірності копій товарних чеків піддається сумніву, оскільки відповідно до заяв потерпілих додатками є саме копії. Крім того оригінали даних документів не надавались і стороні захисту, що позбавило можливості ознайомитись з ними та скопіювати. Оскільки вказані докази отримані в порушення порядку, встановленому КПК, вважає, що вони є очевидно недопустимими.

Захисник ОСОБА_4 , обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтримали заявлене клопотання.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання, вважає вирішення цього питання передчасним, оскільки не були допитані потерпілі, свідки, показання яких можуть підтвердити або спростувати факт наявності домовленостей про надання послуг між обвинуваченими та потерпілими та тільки після їх допиту можна встановити яким чином отримані ці докази.

Представник потерпілої ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання, обґрунтовуючи заперечення тим, що потерпілою ОСОБА_12 надавались слідчому оригінали квитанції та договору про надання послуг, з яких були виготовлені копії та долучені до матеріалів провадження, та під час судового розгляду вказані документи будуть надані суду для огляду.

Суд, вислухавши заявлене клопотання, думку учасників кримінального провадження з приводу нього, вивчивши матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. Згідно з ч. ч. 2, 3 даної статті у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Відповідно до положень ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

В ч.1 ст.87 КПК України закріплено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Категорія "очевидна недопустимість доказів" є оціночною і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

При цьому системний аналіз ст. 89 КПК дозволяє дійти висновку, що законодавець ознаки недопустимості доказів поділяє на очевидні та неочевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду. Очевидно недопустимими є ті докази, про недопустимість яких прямо вказується в КПК. Це означає, що очевидно недопустимим є доказ, будь-яке порушення процедури отримання якого, згідно положень КПК України, є безумовною підставою визнання його недопустимим.

Відповідно до позиції, викладеної Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі № 223-1446/0/4-12 від 05.10.2012 року "Про деякі питання порядку здійснення судового розгляду в судовому провадженні у першій інстанції відповідно до Кримінального процесуального кодексу України", відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є очевидно недопустимими, а це відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Зазначене правило застосовується і щодо доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК) за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості. В іншому випадку суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (п. 8).

Як вбачається зі змісту клопотання, як на підставу для визнання очевидно недопустимими доказами копій документів, сторона захисту посилається на відсутність серед матеріалів справи їх оригіналів та на наявність сумнівів засвідчення слідчим вірності копій товарних чеків шляхом огляду оригіналів.

Проте перелічені в клопотанні докази можуть бути визнані недопустимими судом тільки під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду справи по суті, шляхом дослідження усіх доказів, що надані учасниками кримінального провадження, у їх сукупності та взаємозв`язку.

Суд звертає увагу, що жоден доказ не має наперед встановленої сили, а отже визнання очевидної недопустимості доказів на даній стадії судового провадження, без дослідження їх в повному обсязі і взаємозв`язку з іншими доказами, є передчасним.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у задоволенні клопотання захисника необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.84-90, 93 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_5 про визнання очевидно недопустимими доказів - відмовити.

Вирішити питання щодо допустимості доказів: копії договору про надання послуг третій особі від 11.12.2020, укладеного з ОСОБА_9 (т.2 а.с.135-136), копії товарних чеків, підписаних від імені ОСОБА_10 (т.2 а.с.137), копії договору про надання послуг третій особі від 04.11.2020, укладеного з ОСОБА_11 (т.2 а.с 149-151), копії товарних чеків, підписаних від імені ОСОБА_10 (т.2 а.с.152, 163), копії договору про надання послуг третій особі від 25.02.2021, укладеного з ОСОБА_12 (т.2 а.с.164-166), копії договору про надання послуг третій особі від 28.04.2021, укладеного з ОСОБА_13 (т.2 а.с.172-174), копії договору про надання послуг третій особі від 27.10.2021, укладеного з ОСОБА_14 (т.2 а.с.183-188).

Повний текст ухвали складено та оголошено 27 листопада 2023 року о 17.00 годині.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1