Номер провадження: 11-кп/813/2526/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2023 року м. Одеса

Одеській апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді ОСОБА_2 про самовідвід від розгляду кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2023 року у об`єднаному кримінальному проваджені №0002538, внесеному до ЄРДР 08.10.2020 року, та №0000533, внесеному до ЄРДР 21.10.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.185 КК України,

установив:

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2023 року клопотання захисника ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , про звільнення останньої від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки та закриття кримінального провадження було задоволено.

Звільнено ОСОБА_7 , обвинувачену у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.185 КК України, на підставі ст.48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, об`єднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 закрито.

На вказану ухвалу, прокурор Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою та просить ухвалу скасувати постановити нову, якою призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського апеляційного суду в провадження судді доповідача ОСОБА_2 , суддів учасників-колегії ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було розподілено кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2023 року (апеляційне провадження №11-кп/813/2526/23).

Разом з тим, суддею ОСОБА_2 було заявлено самовідвід від розгляду зазначеного провадження, обґрунтований тим, що він в ухвалі Одеського апеляційного суду від 13.09.2022 року вже висловив свою позицію стосовно звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1, ч.2 ст. 185 КК України, на підставі ст.48 КК України у зв`язку із зміною обстановки.

Учасники кримінального провадження в судове засідання апеляційного суду не з`явились.

Розглянувши заяву судді про самовідвід, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ця заява є обґрунтованою з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Пункт 4 ч. 1 ст. 75 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному проваджені за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст. 21 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Одеського апеляційного суду 13.09.2022 року у складі колегії суддів за участю головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 була задоволена апеляційна скарга прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 та скасовано ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26 травня 2022 року про закриття об`єднаних кримінальних проваджень №0002538 від 08.10.2020 року, за №0000533 від 21.10.2020 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, призначено новий розгляд кримінального провадження в тому ж суді першої інстанції, в іншому складі суду, зі стадії підготовчого судового засідання (т. 1, а.с. 189-190).

При цьому, в ухвалі суд апеляційної інстанції зауважив на тому, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки.

У подальшому, матеріали об`єднаного кримінального провадження №0002538, внесеного до ЄРДР 08.10.2020 року, та №0000533, внесеного до ЄРДР 21.10.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.185 КК України, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2022 року, надійшли у провадження судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 (т. 3, а.с. 1).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03.11.2023 року, яка оскаржується на теперішній час в апеляційному порядку, ОСОБА_7 обвинувачену у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, об`єднані кримінальні провадження №0002538, внесене до ЄРДР 08.10.2020 року, та №0000533, внесене до ЄРДР 21.10.2020 року, закрито (т.3 а.с. 116-120).

Вищезазначені обставини свідчать про те, що, приймаючи участь в постановленні попереднього рішення суду апеляційної інстанції від 13.09.2022 року про скасування ухвали суду першої інстанції та призначення нового розгляду кримінального провадження, суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 вже висловив свою правову позицію стосовно звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки, що вочевидь може викликати у стороннього спостерігача сумніви в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_2 під час розгляду апеляційної скарги прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2023 року.

Таким чином, апеляційний суд, погоджуючись з доводами судді ОСОБА_2 щодо наявності підстав для задоволення заявленого ним самовідводу, окрім вимог ст.ст. 75, 80 КПК України, також враховує положення ст. 126 Конституції України, роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п. 11 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13.06.2007, ст. 15 Кодексу суддівської етики, відповідно до яких неупереджений розгляд справ є обов`язком судді.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є обов`язком судді. Відповідно до цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 (далі - Бангалорські принципи), неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків.

Згідно з п. 2.5 застосування цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Європейський суд з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності): суб`єктивний та обєктивний у рішенні у справі «Агрокомплекс» проти України» (рішення від 06.10.2011, заява № 23465/03) зазначив: «…незалежність та неупередженість судів, із об`єктивної точки зору, вимагає, щоб кожен окремий суддя був вільним він неналежного впливу».

Відповідно до Другого принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 та усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності) (рішення ЄСПЛ у справі «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011; «Білуха проти України» від 09.11.2006), - заявлений суддею самовідвід не може бути предметом перевірки складом колегії суддів з точки зору обґрунтованості, з огляду на те, що ніхто не може змусити суддю здійснювати судовий розгляд, у разі його (судді) внутрішнього переконання з посиланням на конкретні обставини щодо можливості виникнення сумнівів в його неупередженості.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд доходить висновку про існування обставин, які унеможливлюють подальшу участь судді ОСОБА_2 в даному апеляційному провадженні, у зв`язку з чим заявлений суддею самовідвід підлягає задоволенню, а матеріали провадження підлягають передачі до апарату Одеського апеляційного суду для визначення іншого судді в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Керуючись ст.ст. 24, 75, 80, 82, 370, 405, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Задовольнити заяву судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 про самовідвід від розгляду провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2023 року у об`єднаному кримінальному проваджені №0002538, внесеному до ЄРДР 08.10.2020 року, та №0000533, внесеному до ЄРДР 21.10.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.185 КК України.

Передати матеріали провадження №11-кп/813/2526/23 до апарату Одеського апеляційного суду для здійснення повторного автоматичного розподілу в порядку ст. 35 КПК України для визначення іншого складу суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4