Зіньківський районний суд Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/1698/23
Номер провадження 1-кс/530/484/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2023 р. слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , за участю заступника начальника СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання заступника начальника СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Покровське, Зіньківського району, Полтавської області, українцю, громадянину України, з неповною середньою освітою, не працюючому, не одруженому, на утриманні неповнолітніх дітей не маючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 у вигляді домашнього арешту,-

В С Т А Н ОВ И В :

Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000482 від 25.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

Заступник начальника СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області із клопотанням погодженим прокурором Котелевського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 строкову військову службу у Збройних Силах України не проходив, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 10.08.2017 року. Відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» ОСОБА_5 є військовозобов`язаним та підлягає призову за мобілізацією.

20.10.2023 військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 визнано придатним на підставі ст. 39г графи ІІ розкладу хвороб (Наказ МО України № 402 від 14.08.2008) до військової служби під час загальної мобілізації в Збройних Силах України.

20.10.2023 о 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 було оголошено, вручено та роз`яснено повістку начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 про явку ОСОБА_5 на 06 год. 00 хв. 24.10.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , для відправки на військову службу в Збройні Сили України по мобілізації. ОСОБА_5 був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією, на особливий період.

Проте ОСОБА_5 будучи військовозобов`язаним, діючи з прямим умислом, тобто завідомо знаючи про постанову військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо його придатності до військової служби під час загальної мобілізації на особливий період, будучи обізнаним про його призов за мобілізацією та заздалегідь попередженим про строк і необхідність його явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправки на військову службу, на зазначений у повістці час, без поважних причин, не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для проходження військової служби по мобілізації, чим прямо ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України.

27.10.2023 ОСОБА_5 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбачених ст.336 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні даного злочину підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Під час досудового розслідування встановлено ризики передбачені ст.177 ч.1 п.1, 3, 5 КПК України для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

2)незаконно впливати на свідків;

3)вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків визначених ст.177 КПК України.

Існування вказаних ризиків обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення нетяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки розуміє суворість покарання, яке йому загрожує згідно Кримінального кодексу України.

Крім того, слідчий вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно вплинути на свідків по даному кримінальному провадженню, оскільки знайомий з свідками по даному кримінальному провадженню, тому є необхідність у попередженні впливу на показання свідків, перешкоджанні встановленню обставин скоєння підозрюваним кримінального правопорушення, зміни показів, введення слідства в оману, тощо. Тому існує ризик, що ОСОБА_5 зможе впливати на свідків з метою їх відмови від дачі показань чи взагалі надання показань свідками на користь підозрюваного та уникнення від кримінальної відповідальності, що позбавить суд безпосередньо отримати достовірні показання свідків та інших учасників в суді.

Окрім цього, необхідно зазначити, що обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у визначений час доби, а саме з 22:00 год. до 07:00 год. буде забезпечувати виконання належним чином процесуальних рішень та слідчих дій. Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні.

В судовому засіданні, заступник начальника СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_4 клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, підтримав та просив його задовольнити,прокурор підтримав клопотання заступника начальника СВ. Підозрюваний ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши клопотання та додатки до нього приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000482 від 25.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 строкову військову службу у Збройних Силах України не проходив, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 10.08.2017 року. Відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» ОСОБА_5 є військовозобов`язаним та підлягає призову за мобілізацією.

20.10.2023 військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 визнано придатним на підставі ст. 39г графи ІІ розкладу хвороб (Наказ МО України № 402 від 14.08.2008) до військової служби під час загальної мобілізації в Збройних Силах України.

20.10.2023 о 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 було оголошено, вручено та роз`яснено повістку начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 про явку ОСОБА_5 на 06 год. 00 хв. 24.10.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , для відправки на військову службу в Збройні Сили України по мобілізації. ОСОБА_5 був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією, на особливий період.

Проте ОСОБА_5 будучи військовозобов`язаним, діючи з прямим умислом, тобто завідомо знаючи про постанову військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо його придатності до військової служби під час загальної мобілізації на особливий період, будучи обізнаним про його призов за мобілізацією та заздалегідь попередженим про строк і необхідність його явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправки на військову службу, на зазначений у повістці час, без поважних причин, не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для проходження військової служби по мобілізації, чим прямо ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України.

27.10.2023 ОСОБА_5 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: повідомленням про кримінальне правопорушення від 25.10.2023; повісткою на відправку від 20.10.2023; іменний список; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 26.10.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 26.10.2023; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 27.10.2023; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до ст.12 КК України ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який передбачене покарання до 5 років позбавлення волі. Тому, існує ризик, що через усвідомлення тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, ОСОБА_5 може ухилятися від органів досудового слідства, суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне. Крім того, ОСОБА_5 працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується долученими до клопотання копіями матеріалів; суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, вік підозрюваного, який є зрілою особою, щоб відкинути в сторону можливість помилкового обрання ним злочинного шляху, стан здоров`я ОСОБА_5 , який є працездатною, здоровою особою, соціальні зв`язки підозрюваного в місці його постійного проживання, який характеризується з позитивної сторони, малолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, що могло б забезпечити його життєдіяльність без вчинення злочинів.

У підтвердження висновку про можливість незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні необхідно зазначити наступне, що ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, може незаконно вплинути на свідків по даному кримінальному провадженню, шляхом висловлення погроз, застосування фізичного та психологічного насильства, схиляння їх до дачі неправдивих показань, чи взагалі відмови від дачі показів та уникнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов"язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується долученими до клопотання копіями матеріалів, суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, вік підозрюваного, який є зрілою особою, щоб відкинути в сторону можливість помилкового обрання ним злочинного шляху, стан здоров`я ОСОБА_5 який є працездатною, здоровою особою, соціальні зв`язки підозрюваного в місці його постійного проживання, який характеризується з позитивної сторони, малолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, що могло б забезпечити його життєдіяльність без вчинення злочинів. При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує також загальні положення ч.3 ст.176 КПК України, виходячи з встановленого КПК України принципу змагальності сторін, про те, що слідчий, прокурор, якщо не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, то слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до §1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його незначний ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув"язнення.

Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v.Moldova (Бекчієв проти Молдови), §59).

Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польші) §43).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (W v.Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов"язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв"язками та усіма видами зв"язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

У рішенні в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006р. (заяви №29458/04 та №29465/04) ЄСПЛ вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), а оскільки ОСОБА_5 обвинувачується в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який є нетяжким злочином, тому суд вважає, що існує певний суспільний інтерес до даної справи, а тому звільнення підозрюваного може потягти хвилювання громадськості, тобто порушити публічний порядок.

При цьому суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням застосування домашнього арешту, однак застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки з урахуванням сукупності цих даних слідчий суддя вважає, що з метою виконання вимог ст.ст.177,178 КПК України та на виконання вимог ст.196 КПК України та унеможливлення переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також з метою запобігання можливого впливу на свідків, з огляду на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, оскільки на даний час 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє по даний час, підозрюваний ухиляється від призову на військову службу під час мобілізації, тому вбачаються передбачені законом підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до приписів ч.1 та ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч.6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ч. 5 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

Як вбачається з ч. 5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

При вирішенні клопотання судом також враховуються положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Під час досудового розслідування встановлено ризики та підстави передбачені ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 є запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризики переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовуються тим, що ОСОБА_5 ухиляється від призову на військову службу під час мобілізації, тому, з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєння злочину, покарання за яке передбачене у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, може переховуватися від органів досудового розслідування у тому числі і на тимчасово окупованій, непідконтрольній території України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, а також наявність ризиків, визначених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я ОСОБА_5 , міцність соціальних зв`язків, наявність в підозрюваного ОСОБА_5 місця роботи або навчання, наявність родичів та житла на території України, його репутацію, майновий стан, наявність повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Підозрюваний є працездатним, має стан здоров`я, яке достатнє для продовження вчинення ним інших кримінальних правопорушень, особу підозрюваного ОСОБА_5 який вчинив умисний злочин, а саме ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Вказані обставини прямо вказують на необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в тому числі з метою забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні. Ці обставини свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні слідчий та прокурор довели, що маються реальні ризики, передбачені п.п. 1,5.ч.1ст.177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, вплинути на свідків.

Виходячи з наведеного, суд вважає що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який, на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.176,177,179,184,186,187,193, 194, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання заступника начальника СВ ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту задоволити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Покровське, Зіньківського району, Полтавської області, українцю, громадянину України, з неповною середньою освітою, не працюючому, не одруженому, на утриманні неповнолітніх дітей не маючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у визначений час доби, а саме з 22:00 год. до 07:00 год. строком на два місяці до 29.12.2023 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов"язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:

-не залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , з 22:00 год. до 07:00 год. строком на 2 місяці;

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за викликом;

- не відлучатися з місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків - до 29.12.2023 року.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Згідно ч. 3 ст. 181 КПК України копію ухвали про застосування домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 для виконання її у частині домашнього арешту надіслати до ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за місцем проживання цього підозрюваного.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваномуОСОБА_5 , заступнику начальника СВ та надіслати для контролю за виконанням прокурору Котелевського відділу Диканської окружної прокуратури

ОСОБА_3 разі невиконання вищевказаних зобов"язань, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1