Провадження № 1-кс/344/8232/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2023 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника - адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ скаргу представника скаржника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И Л А:

13 листопада 2023 року представник скаржника ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження.

Обґрунтовуючи вимоги скарги, представник скаржника зазначає, що вважає постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Представник скаржника вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам статті 110 Кримінального процесуального кодексу, оскільки висновки слідчого щодо відсутності складу кримінального правопорушення за ч. 2 ст.162 Кримінального кодексу України щодо події, яка мала місце 27 серпня 2022 року, є помилковими, при прийнятті процесуального рішення слідчим не надано належної правової оцінки доказам у їх сукупності, не надано правильної оцінки елементам складу кримінального правопорушення, в тому числі об`єктивній стороні цього злочину.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення за ч. 2 ст.162 Кримінального кодексу України, ґрунтується на основі помилкових припущень щодо прийняття до уваги у даній справі практики Верховного Суду, яка не є релевантною у ситуації, що трапилася по відношенню до скаржника (заявника).

Судді Господарського суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 колега по роботі - суддя цього суду ОСОБА_6 27 серпня 2022 року повідомила про те, що замок до вхідних дверей її службового кабінету є пошкодженим, та після виявлення такого факту заявником (мав місце факт пошкодження: взлому замка до службового кабінету судді), остання повідомила про такі обставини події на лінію 102, а надалі, з огляду на відсутність будь-яких дозволів на проведення огляду/обшуку кабінету та розумного пояснення у необхідності проведення таких дій в її службовому кабінеті без її відома, згоди та без будь-якого повідомлення про необхідність проведення таких дій і логічних (розумних) пояснень щодо мети проведення огляду кабінету, заявник звернулася із заявою до відділу ДБР про вчинене кримінальне правопорушення, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, обставини справи скаржника - заявника ОСОБА_5 та справи, в якій Верховним Судом зроблено правовий висновок про відсутність порушень під час проведення спочатку негласних слідчих дій (контроль за вчиненням злочину), а у подальшому - слідчих та процесуальних: затримання особи та огляд/обшук особи при затриманні та візуальних оглядів кабінету, не є та не можуть вважатися тотожними.

У справі №648/1543/15-к, на яку посилається слідчий у постанові про закриття кримінального провадження, у службовому кабінеті проводились слідчі дії з метою фіксації кримінального правопорушення та затримання особи-злочинця, і ці дії проводились уповноваженими особами у рамках кримінального провадження, внесеного на підставі заяви заявника про кримінальне правопорушення, яке готується. А у кримінальному провадженні, відомості про яке були внесені на підставі заявника - судді ОСОБА_5 , огляд/обшук кабінету проводився таємно її керівництвом, суддею Апеляційного господарського суду та іншими особами за відсутності належних повноважень у останніх законної мети проведення таких дій.

Отже, не можуть вважатися подібними факти/обставини щодо огляду/обшуку службового кабінету засудженого у справі №648/1543/15-к до обставин, що мали місце 27 серпня 2022 року у службовому кабінеті судді ОСОБА_5 .

Слідчий не звернув увагу на ту обставину, що потерпіла ОСОБА_5 має додаткові гарантії, визначені профільним законом, а, як підтверджується поясненнями свідків, зокрема ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , підставою огляду/ обшуку службового кабінету судді ОСОБА_5 стало повідомлення голови Апеляційного господарського суду ОСОБА_9 про те, що у кабінеті встановлені технічні засоби - пристрої негласного фіксування інформації, а метою проведення обшуку було виявлення таких пристроїв.

Однак, слідчі та процесуальні дії можуть проводитись виключно у рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та уповноваженими на такі дії особами, визначеними в рамках кримінального провадження на підставі відповідних процесуальних документів: постанови про призначення слідчого, прокурора, що здійснюватиме нагляд у кримінальному провадженні.

Висновки слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення за ч.2 ст. 162 Кримінального кодексу України є помилковим, таким, що не ґрунтується на вимогах закону, а оскаржувана постанова є незаконною.

Так, незаконне вторгнення до службового кабінету підтверджується сукупністю таких доказів: поясненнями свідків, зокрема керівника апарату Господарського суду Івано-Франківської області ОСОБА_10 , працівника апарату суду - завгоспа ОСОБА_7 , заступника начальника служби охорони Територіального управління ССО у Івано-Франківській області ОСОБА_8 , які не заперечують, що зайшли до кабінету судді у такий спосіб: ОСОБА_11 вибив двері до кабінету судді.

У матеріалах справи міститься також відеозапис огляду кабінету фігурантами та протокол огляду відеозаписів слідчим, які підтверджують неправомірні дії осіб, які незаконно проникли до службового кабінету судді, однак слідчий у постанові належної правової оцінки цьому доказу не надав, отже, постанова про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам статті 110 Кримінального процесуального кодексу.

За таких обставин представник скаржника просить постанову, що постановлена 20 жовтня 2023 року старшим слідчим П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у місті Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000058 від 14 вересня 2022 року за ч. 2 ст.162 Кримінального кодексу про закриття кримінального провадження,- скасувати, а справу направити для продовження досудового розслідування.

Представник скаржника у судовому засіданні підтримала вимоги скарги на підставах, викладених у скарзі, просила скаргу задовольнити.

У судовому засіданні слідчий заперечував проти задоволення скарги, пояснив, що усі необхідні слідчі дії були проведені, просив залишити скаргу без задоволення, а постанову - без змін.

Вислухавши представника скаржника, слідчого, дослідивши матеріали судового провадження за скаргою, матеріали кримінального провадження №0000058 від 14 вересня 2022 року, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2023 року старшим слідчим П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у місті Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000058 від 14 вересня 2022 року у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 Кримінального кодексу України (а.с. 11-31).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що при проведенні досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

За змістом статті 2 Кримінального процесуального кодексу України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень частини другої статті 9 Кримінального процесуального кодексу України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини»).

У пункту 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Слідчий суддя не може погодитись з оскаржуваним висновком органу досудового розслідування, оскільки у постанові слідчого про закриття кримінального провадження не наведено належних і достатніх мотивів ухвалення процесуального рішення, а саме не встановлені обставини, які дозволяють прийти до висновку, що в діянні відсутній склад кримінального правопорушення, не вказані підстави для прийняття такого рішення та не наведені фактичні дані, які підтверджують обґрунтованість таких висновків органу досудового розслідування.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що в оскаржуваній постанові не обґрунтовано у повній мірі спростування доводів скаржника, при винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження, слідчим не наведено фактичних обставин та відповідних їм доказів, які дозволяють зробити однозначний висновок, який не залишає місця сумнівам про наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження та які спростовують посилання скаржника про неповноту дослідження всіх обставин даного провадження.

Отже, доводи скаржника про неповне вчинення слідчим дій для повного і об`єктивного встановлення всіх обставин розслідування, неповноту досудового розслідування та передчасність рішення про закриття кримінального провадження, на переконання слідчого судді, є обґрунтованими, а тому слідчий суддя вважає, що вказана постанова є передчасною, тому підлягає скасуванню.

Щодо вимоги скарги про направлення справи для продовження досудового розслідування, то слідчий суддя вважає, що дана вимога заявлена передчасно і, відповідно, задоволенню не підлягає.

Виходячи із вищевикладеного, слідчий суддя, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 94 Кримінального процесуального кодексу України, приходить до висновку про часткове задоволення вимог скарги.

Керуючись ст.ст. 284, 303, 306-307, 309, 372, 376, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А :

Скаргу представника скаржника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у місті Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 20 жовтня 2023 року про закриття кримінального провадження №0000058 від 14 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 Кримінального кодексу України.

У задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 21 листопада 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1