Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/200/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2024 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду у м. Кропивницькому апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 січня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000303 від 13 червня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.301-1, ч.2 ст.156 КК України.

В судовому засіданні, яке відбулось 18 січня 2024 року суд за клопотанням прокурора продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на 60 днів, а саме з 18 січня 2024 року по 17 березня 2024 року включно.

Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції зазначив, що останній обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, один з яких є вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, покарання за який передбачено виключно позбавлення волі до 8 років, що свідчить про його суспільну небезпечність. Враховуючи, що обвинувачений розуміє в чому його обвинувачують, та які можуть наступити наслідки його протизаконним діям, існує ризик щодо переховування від суду та продовження злочинної діяльності.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено ризики, визначені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому з метою запобігання цих ризиків, необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , та на час судового розгляду кримінального провадження змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачене ч.2 ст.156 КК України є необґрунтоване.

Дане обвинувачення ґрунтується виключно на показаннях малолітньої потерпілої наданих під час допитів. Крім того, під час допитів потерпіла вказувала виключно на факт свого переляку від спілкування з обвинуваченим, а будь-які данні про факт вчинення ОСОБА_8 дій спрямованих на задоволення статевої пристрасті або на збудження у неповнолітньої особи статевого інстинкту під час допитів потерпілої, в тому числі і в судовому засіданні, здобуті не були.

Органом досудового розслідування не здобуті інші об`єктивні дані, які б доводили, що висловлювання або дії обвинуваченого ОСОБА_8 стосовно малолітньої ОСОБА_9 є фізичним чи інтелектуальним розбещенням малолітньої особи.

Щодо обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за ч.1 ст.301-1 КК України, яке передбачене ч.1 ст.301-1 КК України, то в матеріалах кримінального провадження відсутня достатня інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що обвинувачений ОСОБА_8 міг вчинити правопорушення, які передбачені ч.2 ст.156 та ч.1 ст.301-1 КК України.

Кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді з грудня 2021 року, в зв`язку з чим суд неодноразово продовжував ОСОБА_8 строк тримання під вартою, при цьому на даний час відсутні ті ризики, на які посилалися органи досудового розслідування при обранні запобіжного заходу на час досудового слідства.

Крім того, захисник зазначає, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання. За місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не перебуває на наркологічному чи психіатричному обліку.

Також зазначає, що з часу виявлення кримінального правопорушення (13.06.2021 року) до обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (01.12.2021 року) ОСОБА_8 весь час перебував на волі. За вказаний період він не переховувався від органів досудового розслідування, а навпаки своєчасно з`являвся на всі виклики слідчого, в ході слідчих дій давав покази та жодного разу не намагався перешкодити кримінальному провадженню.

Захисник вважає, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Крім того захисник зауважує, що в матеріалах справи міститься досудова доповідь, відповідно до якої виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 може бути досягнуто без позбавлення його волі, а отже такий запобіжний захід, як тримання під вартою не відповідає основним засадам судочинства у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, на даний час ув`язнений ОСОБА_8 має проблеми зі здоров`ям, має скарги на значне погіршення зору внаслідок попереднього ув`язнення.

Згідно із ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 травня 2023 року у справі №401/4369/21, начальника ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» та керівника філії Державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінальної-виконавчої служби України» в Черкаській та Кіровоградській областях зобов`язано забезпечити обвинуваченому ОСОБА_8 доступ до кваліфікованої медичної допомоги шляхом його медичного обстеження медичним персоналом філії Державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінальної-виконавчої служби України» в Черкаській та Кіровоградській областях із залученням лікарів: невропатолога, травматолога, терапевта, хірурга, окуліста, а у випадку наявності медичних показань за результатами вказаного обстеження із залученням інших вузьких спеціалістів.

Проте, на адвокатський запит щодо виконання зазначеної ухвали суду, ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» надав відповідь, що у зв`язку із звільненням лікарів, цей запит направлений до ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Черкаській та Кіровоградській областях.

Натомість, ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Черкаській та Кіровоградській областях надав відповідь, що проводились медичні обстеження, але з огляду на надіслані копії медичної документації, вбачається, що ухвала суду належним чином не виконується.

Виходячи з наведених обставин, захисник вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 можливо змінити запобіжний захід на час судового розгляду із тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі також просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та на час судового розгляду застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог посилається на відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України на які посилається прокурор у клопотанні.

Вважає, що суд першої інстанції належним чином не врахував його особу, зокрема те що він має постійне місце проживання, позитивно характеризується, хоча неофіційно але працював та намагався знайти роботу з офіційним працевлаштуванням. Під час утримання у слідчому ізоляторі з 07.12.2021 порушень не допускав, на профілактичних обліках даної установи не перебуває.

Крім того, після вручення підозри самостійно з`явився до суду для обрання запобіжного заходу. Жодних дій направлених на незаконний вплив на свідків або потерпілу не здійснював. Не вчиняв інших кримінальних правопорушень.

Звертає увагу на наявну у матеріалах кримінального провадження досудову доповідь, згідно якої виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 може бути досягнуто без позбавлення його волі, а отже такий запобіжний захід як тримання його під вартою не відповідає основним засадам судочинства у цьому кримінальному провадженні.

Виходячи з наведених підстав вважає, що до нього можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні вимоги, прокурора, який просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно зі сформованою практикою Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановила, що зазначені вимоги кримінального закону судом першої інстанції належно дотримані.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою було вирішене на стадії судового розгляду. Тобто це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до наданих матеріалів, колегією суддів встановлено, що у провадженні Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження №0000303 від 13 червня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.301-1, ч.2 ст.156 КК України.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 січня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив, що застосовний відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який спливає, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, суспільній небезпеці інкримінованого йому кримінально - протиправного діяння. При цьому належним чином врахував, що встановленні при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ризики не зменшились, продовжують існувати, та у судовому засіданні прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

З урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, конкретних обставин кримінального правопорушення, яке інкриміновано ОСОБА_8 , покарання, що може бути, колегія суддів убачає достатні підстави для продовження застосування до обвинуваченого такого суворого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки потенційна загроза відбування тривалого строку покарання у виді позбавлення волі обумовлює продовження існування ризику того, що обвинувачений перебуваючи не в умовах попереднього ув`язнення, може здійснити спробу переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Також, виходячи з обставини вчинення кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_8 , свідчать про можливість обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та їх існування на час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні прокурора з їх обґрунтуванням та встановлені в ухвалі суду.

Між тим, докази існування ризиків не завжди мають бути реальними, оскільки оцінка вірогідності та прогнозованість вчинення обвинуваченим таких дій в майбутньому, надається судом враховуючи певні докази, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивною та присічною мірою, спрямованою на недопущення вчинення обвинуваченим протиправних дій та поведінки, які зазначені вище, шляхом обмеження його конституційних прав шляхом тимчасової його ізоляції від суспільства.

Колегія суддів звертає увагу, що відсутність на даний час фактів втечі обвинуваченого, не завдання шкоди правам та інтересам інших осіб, даних про вчинення іншого кримінального правопорушення жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому. Фактично, його належна процесуальна поведінка та відсутність спроб передбачених у ст. 177 КПК України зумовлені не його високими моральними якостями, а дієвістю обраного запобіжного заходу.

З наведених підстав апеляційний суд не вбачав підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .

Отже, судом першої інстанції встановленні при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ризики, які не зменшились з моменту обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 та продовжують існувати, а прокурором у судовому засіданні доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Обвинуваченим та стороною захисту під час апеляційного розгляду не надано документально підтверджених та переконливих доказів, що унеможливлюють перебування ОСОБА_8 під вартою. На даний час продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися.

З урахуванням наданих матеріалів та встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 законним, обґрунтованим та вмотивованим, а висновок про продовження строку тримання під вартою правильним, обмеження його права на свободу в цьому випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти ймовірній реалізації ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України і забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено. Тому апеляційні скарги захисника та обвинуваченого задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 січня 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4