УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2023 рокуслідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001693 від 30.11.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який на момент інкримінованого злочину проходив військову службу за контрактом на посаді курсанта 4 курсу ІНФОРМАЦІЯ_2, у військовому звані «молодший сержант», раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, Слідчим відділом Одеського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001693 від 30.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого 4 ст. 187 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється групою прокурорів Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом на посаді курсанта 4 курсу ІНФОРМАЦІЯ_2, у військовому звані «молодший сержант», в умовах воєнного стану у невстановленому досудовим розслідуванні місці та у невстановлений час, вступив в попередню злочинну змову з

ОСОБА_7 для скоєння розбійного нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_8 , а як спосіб досягнення своєї злочинної мети ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вирішили пригрозити застосуванням фізичного насильства небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_8 , а саме застосувати предмет зовні схожий на пістолет, який ОСОБА_7 заздалегідь підготував для вчинення розбійного нападу.

Для реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 розподілили між собою ролі, згідно яких ОСОБА_7 повинен зустрітись з ОСОБА_8 на території м. Одеси, а ОСОБА_5 в цей час повинен із погрозою пістолета заволодіти майном ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний намір на здійснення розбійного нападу, ОСОБА_7 29.11.2023 о 18.00 годин домовився з ОСОБА_8 про зустріч в цей же день о 20.00 годин в м. Одесі по вул. Фонтанській дорозі, 14 в м. Одесі. Далі, біля 20.00 годин ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою зустрівся із ОСОБА_5 та для реалізації злочинного наміру передав останньому предмет зовні схожий на пістолет.

Далі, 29.11.2023 біля 20.20 годин, ОСОБА_7 знаходячись по

вул. Фонтанській дорозі, 14 в м. Одесі в ході реалізації свого злочинного плану зустрівся з ОСОБА_8 , який на зустріч прийшов разом із знайомим

ОСОБА_10 . В цей час, ОСОБА_5 , згідно заздалегідь приготовлених ролей, тримаючи в руці предмет зовні схожий на пістолет та демонструючи його спрямував в бік потерпілих, тим самим подавив їх опір, при цьому заволодів майном ОСОБА_8 , а саме: мобільним телефоном марки «Айфон 13 про» вартістю 40000 грн, в якому знаходилась сім карта № НОМЕР_1 , сумку шкіряну чорного кольору, в якій знаходився військовий квиток на ім`я ОСОБА_8 , та майном ОСОБА_10 , а саме: мобільним телефоном «Айфон 11» вартістю 25000 грн., в якому знаходилась сім карта № НОМЕР_2 , матерчату сумку чорного кольору вартістю 1000 грн., в якій знаходився гаманець чорного кольору з коштами 600 грн., паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , дві банківські картки «Таскомбанк», банківську карту «Альфа банк», банківську картку «Сенс банк».

Після вчинення нападу, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 покинули місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном потерпілих на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

За вказаних обставин, 30.11.2023 року о 07:00 годині ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та в той же день повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, посилаючись на характер імовірно вчиненого злочину та наявність ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України та враховуючи неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У судовому засіданні -

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити,

Захисник підозрюваного заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що підозра пред`явлена її підзахисному є необґрунтованою, відсутній склад злочину, передбачений ч. 4 ст. 187 КПК України, оскільки відсутній корисливий мотив. Телефон її підзахисний та інший підозрюваний взяли для видалення компрометуючої інформації та мали намір повернути його. Покази потерпілих долучені до матеріалів справи викликають обґрунтований сумнів у їх законності, адже у матеріалах клопотання відсутня постанова про призначення групи слідчих, до складу якої б входжили слідчі, які проводили допит потерпілих. За вказаних обставин, захисник просила у задоволенні клопотання відмовити. Також долучила до клопотання копію договору про оренду квартири, яку винаймає підозрюваний, копії дипломів та грамоти за досягнення у рукопашному бою на ім`я підозрюваного та заяви від ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з посиланнян на те, що вказані особи не мають претензій до підозрюваного ОСОБА_5 .

Підозрюваний зазначив, що з підозрою не погоджується, умислу на скоєння розбійного нападу вони не мали, мали на мету захистити дівчину, вони забарали сумку, в якій, окрім телефону, були ще й інші речі. Повернули речі вони не одразу, але мали намір їх повернути. Щодо обрання відносно нього запобіжного заходу підтримав думку свого захисника та просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки він не має наміру переховуватися та впливати на свідків.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання, матеріали які обґрунтовують доводи клопотання та матеріалаи наданні стороною захисту, слідчий суддя прийшов до наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 30.11.2023 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри на підставі якої здійснено затримання та законність мети цього затримання й подальшого тримання під вартою.

До того ж, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, слідчим суддею встановлено, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України підтверджується: пртолоколами прийняття заяви від потерпілого, про скоєний злочин, протоколами огляду місця події, під час яких вилучено чоловічу сумку, мобільний телефон, протоколом жопиту свідка ОСОБА_13 , протоколом допиту потерпілова ОСОБА_8 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , протоколм допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом обшуку квартири АДРЕСА_2 за участю підозрюваного ОСОБА_5 в ході якого вилучено куртку оливкового кольору, предмет зовні схожий на пістолет, мобільний телефон; протоколлм обшуку квартири АДРЕСА_4 , за участю підозрюваного ОСОБА_7 в ході якого вилучено вісім предметів зовні схожих на патрони, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

На підставі зазначеного, слідчий суддя вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри у можливому вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Заперечення захисника про те, що протоколи допитів потерпілих та свідків не можуть бути прийняті до уваги слідчим суддею на рахунок обґрунтування підозри, пред`явленої ОСОБА_5 , оскільки до матеріалів клопотання не долучено постанову про групу слідих, які здійснюють досудове розслідування в рамках криміналдьньтго провадження, слідчий суддя відхиляє, оскільки прокурором у судовому засіданні було надано для огляду слідчому судді та захиснику копію постанови про призначення групи слідчих в рамках кримінального провадження, відповідно до якої до групи слідчих входять слідчі, які проводили допит свідків та потерпілих в рамках кримінального провадження.

Щодо зави захисника, що потерпіли надали свідчення які не відповідать дійсності, та на даний час бажають надати інші покази, якими повідомити, що відносно них не вчинявся злочин, слідчий суддя вважає вказаною заяву передчасною, потерпілі та свідки особисто зявилися з заявми про злочин, надали послідовні покази при цьому будучі попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо не правдиві покази, тому слідчий суддя вважає, що вказаний факт потребує перевірки органом досудового розслідування та прийняття рішення. У випадку зясування факту того, що потерпіли надали неправдиві свідчення та обмовили потерпілих, сторона захисту має право звернутись до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу.

Щодо заперечення захисника в частині того, що у підозрюваного ОСОБА_9 був відсутній користилиий мотив, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити те, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Одночасно, слідчий суддя акцентує увагу сторони захисту на те, що на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення останнім кримінально-протиправних дій.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, яке імовірно загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, суспільно-небезпечний характер інкримінованого підозрюваному злочину, а також те, що підозрюваний зареєстрований у м. Вінниця, тобто за межами міста, де здійснюється досудове розслідування, неодружений, малолітніх/неповнолітніх дітей на утриманні не має, що свідчить про те, що він не має сталих соціальних зв`язків, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя також погоджується з доводами клопотання, що існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_5 на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них впливати з погрозами застосування насильства з метою схилення їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, адже ОСОБА_5 наразі підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного із погрозою застосування насильства, потерпілі та свідки безпосередньо судом допитані не були, а показання, що надаються на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч. 4 ст. 95 КПК України. Також слідчий суддя вважає вказаний ризик підтвердженим у зв`язку з тим, що підозрюваний знайомий з потерпілими та свідками, разом навчаються, той факт, що захисник підозрюваного в судовому засіданні надала заяви від потерпілих, про те, що вини бажають надати інші покази і відмовляються від своїх показів на досудовому розслідуванні підтверджує вказаний ризик.

Сторона обвинувачення в своєму клопотанні посилається також на наявність ризиків, передбачених п. п. 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме на те, що підозрюваний ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що вказані ризики не знайшли свого підтвердження в матеріалах клопотання з огляду на те, що стороною обвинувачення не зазначено: які саме реі може знищити, сховати або спотворити підозрюваний, яким чинм підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню, а також з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та стороною обвинуваення не надано данних про те, що він має статус підозрюваного/обвинуваченого в рамках будь-якого іншого кримінального провадження.

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року ЄСПЛ констатував «порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою», у зв`язку із чим слідчий суддя вважає за необхідне розглянути можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного ізпогрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоровя особи, в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе унеможливити ухилення підозрюваного від органу досудового слідства, суду, а запобіжні заходи у вигляді особистої поруки та особистого зобов`язання є недоцільними, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики.

За таких обставин, в рамках даного провадження неможливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженн щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Слідчий суддя враховує те, що підозрюваному ОСОБА_5 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, пов`язаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, прийшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 без визначення розміру застави.

З урахуванням викладеного, клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001693 від 30.11.2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 28.01.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1