ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/179/24

Провадження № 11-сс/4820/27/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.01.2024 року за №0000007 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 січня 2024 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 січня 2024 року задоволено клопотання слідчого ВРЗ СТ СУ ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором, відносно підозрюваного за ч.3 ст.286-1 КК України

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Великі Орлинці Красилівського району Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має утриманні малолітню дитину, командира 2 розвідувального відділення розвідувального взводу ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 01 березня 2024 року включно без визначення застави.

Органом досудового розслідування встановлено, що 04 січня 2024 року, близько 15 год. 48 хв., в світлу пору доби, водій ОСОБА_6 , проявляючи злочину самовпевненість, нехтуючи вимогами п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (д) та 2.9 (а), 12.6 (ґ), 12.9 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту - Правил), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, здійснюючи керування автомобілем «Jeep Grand Cherokee» р.н. НОМЕР_2 , рухався по ділянці з вологим асфальтобетонним покриттям автодороги Т-2324 сполученням «Старокостянтинів - Антоніни», поблизу населеного пункту с. Лісова Волиця Антонінської ТГ Хмельницького району Хмельницької області в напрямку від смт Антоніни Антонінської ТГ Хмельницького району Хмельницької області до м. Старокостянтинів Старокостянтинівської ТГ Хмельницького району Хмельницької області, поза межами населеного пункту зі швидкістю не менш, ніж 193 км/год, не маючи змоги зупинити керований ним транспортний засіб у межах видимості дороги, перевищуючи максимально дозволену швидкість руху транспортних засобів поза населеними пунктами на інших автомобільних дорогах 90 км/год, та створюючи своїми діями небезпеку, яка загрожувала життю і здоров`ю учасникам дорожнього руху.

Продовжуючи свій рух за кермом автомобіля «Jeep Grand Cherokee» р.н. НОМЕР_2 на вказаній ділянці дороги водій ОСОБА_6 , в порушення вимог п.п. 2.3 (б), 12.1 Правил проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку у вигляді заокруглення проїзної частини праворуч по напрямку його руху, а також стан керованого ним транспортного засобу, щоб постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрав безпечної швидкості руху, наслідок чого допустив виїзд керованого ним транспортного засобу за межі проїзної частини автодороги ліворуч на ліве узбіччя відносно напрямку його руху, в результаті чого відбулося зіткнення із деревом з подальшим перекиданням автомобіля «Jeep Grand Cherokee» р.н. НОМЕР_2 .

Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «Jeep Grand Cherokee» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_10 від отриманих травм загинув на місці пригоди, інші пасажири автомобіля марки «Jeep Grand Cherokee» р.н. НОМЕР_2 », ОСОБА_11 , неповнолітня ОСОБА_12 та неповнолітня ОСОБА_13 отримали тілесні ушкодження, з якими госпіталізовані до КНП «Старокостянтинівська БЛ», ступінь тяжкості тілесних ушкоджень встановлюється.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 , порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3. (б, д), 2.9 (а), 12.1, 12.6 (ґ), 12.9 (б) Правил дорожнього руху.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками - спричинення смерті потерпілого ОСОБА_10

04.01.2024 о 20 год. 30 хв. ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

04.01.2024 внесено дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 286 КК України.

05.01.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя виходив з того, що особа підозрюваного та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким, суворість передбаченого законом покарання, дають підстави вважати про наявність визначених ст.177 КПК України ризиків, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді. На думку захисника ОСОБА_7 означені в клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді ризики не підтверджуються матеріалами кримінального провадження і ґрунтуються на припущеннях. Вказує на залишення поза увагою слідчого судді даних щодо наявності в ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків та відомостей, які характеризують особу підозрюваного. Зокрема те, що він добровільно мобілізований до лав ЗСУ, був неодноразово тяжко поранений, внаслідок чого має незадовільний стан здоров`я, на його утриманні перебувають дружина та малолітній син, матір інвалід 3 групи та хворий батько.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, захисника ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_6 , на підтримку апеляційної скарги, з посиланням на зазначені в ній доводи, прокурора та слідчого, які просили апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, яке є тяжким.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали подання та ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, а також приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, обґрунтовано прийшов до переконання про необхідність обрання йому запобіжного заходу саме у вигляді взяття під варту.

Апеляційний суд погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він довів обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини у провадженні, об`єктивно оцінив особу ОСОБА_6 , наявність відповідних ризиків і обґрунтовано прийняв рішення про його ізоляцію від суспільства.

Підстав для зміни обраного щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, колегія суддів не вбачає.

Ставлячи питання про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу, його захисник, конкретних фактів порушення прав та законних інтересів підозрюваного органами досудового розслідування та слідчим суддею не навів, а виключно обмежився перерахунком та декларуванням норм процесуального права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Наявність в ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, дані про його особу, які були враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу, в даному випадку, не є підставами для обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, оскільки ці обставини не завадили йому вчинити злочинні дії в яких він підозрюється.

Підлягають відхиленню твердження захисника щодо правової оцінки дій ОСОБА_6 , оцінки доказів, матеріалів та фактичних обставин провадження, оскільки колегія суддів на даній стадії процесу не вправі заздалегідь вирішувати ті питання, які вирішуються судом при розгляді провадження по суті і на вирішенні яких наголошує захисник.

Також не є беззаперечною підставою для обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою незадовільний стан здоров`я підозрюваного, а посилання захисника про відсутність можливості в його підзахисного отримати належне лікування в умовах тримання під вартою є безпідставними.

Так, згідно з п. 2.5 Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Відповідно до п. 2.7 зазначеного Порядку, якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Враховуючи вищевказані норми закону, особи, які перебувають під вартою, та є хворими, отримують медичну допомогу в амбулаторних умовах в медичних частинах слідчих ізоляторів.

Отже, ОСОБА_6 , перебуваючи під вартою, не позбавлений можливості у будь який час звернутися до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця.

Твердження захисника про те, що слідчим та прокурором не доведено ризики, передбачені ст.177 КПК України, не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Органом досудового розслідування зібрано докази на підтвердження підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, копії яких було додано до клопотання про обрання запобіжного заходу, які були дослідженні апеляційним судом у судовому засіданні з метою перевірки доводів апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176-178, 184, 194, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 січня 2024 року про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк по 01 березня 2024 року, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3