Справа № 192/1864/23
Провадження № 1-в/192/222/23
Ухвала

Іменем України

13 жовтня 2023 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

представника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоному Солонянського району Дніпропетровської області заяву ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання, засудженого 26 червня 2018 року вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 1 с. 70 КК України до шести років позбавлення волі;

початок строку відбування покарання: 09.03.2018,

кінець строку відбування покарання: 09.03.2024,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, у якій просить розглянути його умовно-дострокове звільнення відповідно до ст. 81 КК України, у якому було відмовлено комісією установи, він вважає, що став на шлях виправлення, у нього є заохочення, він отримав освіту в ПТУ, закінчив школу, поступав до вищого, у нього немає порушень, було одне попередження.

У судовому засіданні ОСОБА_3 заяву підтримав, вказав на те, що вважає, що став на шлях виправлення, хоче довести це будучи на волі, хоче влаштуватись на роботу.

Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» проти задоволення клопотання заперечував, вважає, що засуджений своє виправлення не довів.

Прокурор також проти задоволення клопотання заперечував, вказував на те, що засуджений свою поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

Суд, заслухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)», прокурора, дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, вважає, що заява засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 на теперішній час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)». Початок строку відбування покарання: 09.03.2018, кінець строку відбування покарання: 09.03.2024.

Раніше був судимий:

23.06.2015 Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 1 року позбавлення волі; ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.09.2015 вирок змінено, постановлено вважати засудженим до 5 місяців арешту, в іншій частині вирок залишений без змін;

12.02.2016 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186, ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі.

26 червня 2018 року ОСОБА_3 був засуджений вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 1 с. 70 КК України до 6 років позбавлення волі.

На час звернення до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув більше 2/3 строку покарання.

Суд зазначає, що за правилами, встановленими п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом зокрема за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Так, відповідно до характеристики, наданої засудженому ОСОБА_3 . Державою установою «Солонянська виправна колонія (№ 21)», в установах виконання покарань за останньою судимістю він знаходиться з 13 березня 2018 року.

За період перебування в УВП № 4 м. Дніпра він характеризувався посередньо.

За період перебування у слідчому ізоляторі засуджений характеризувався задовільно, не допустив порушень режиму утримання, стягнень та заохочень не мав.

У Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» знаходиться з 15 листопада 2018 року, характеризується задовільно, працевлаштований за власним бажанням на дільниці ТНВ (товари народного вжитку).

ОСОБА_6 у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, має достатні навички для самостійного їх виконання,відповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, вбачає суспільну необхідність у їх виконанні, намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці, підтримує зв`язки з рідними шляхом передач, збитків не має, на профілактичному обліку не перебуває.

Разом з тим, засуджений не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи та предметів, якими користається при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Засуджений не бере особисту участь в організації виховних заходів, не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціальну корисну активність в організації їх роботи.

27.03.2020 комісією виправної установи відмовлено засудженому у застосуванні ст. 101 Кримінально-виконавчого кодексу України як особі, що не стає на шлях виправлення.

02.04.2021 комісією установи відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення.

25.03.2022 комісією установи відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України, як особі, що не довела свого виправлення.

За час відбування покарання до засудженого було застосовано два заохочення, одне стягнення, яке є погашеним.

Суд враховує характеристику засудженого, те, що він працевлаштований у умовах виправної установи, що з квітня 2022 року до нього не застосувались стягнення, що він має два заохочення, його бажання і надалі працювати.

Однак, суд звертає увагу, що, як зазначалось вище, за змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Проте, засуджений вказує про те, що він став на шлях виправлення, згідно з витягом із щоденника індивідуальної роботи із засудженим додержання ним правил поведінки, встановлених КВК та ПВР колонії, дотримання правил трудового розпорядку та дотримання вимог безпеки праці за ІV квартал 2022 року та І, ІІ, ІІІ квартали 2023 року оцінено як «задовільно», а не «добре».

Характеризується засуджений виправною установою задовільно, він не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи та предметів, якими користається при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Засуджений не бере особисту участь в організації виховних заходів, не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціальну корисну активність в організації їх роботи.

За весь час відбування покарання засуджений має лише два заохочення, які були застосовані до нього у квітні 2020 року та у липні 2023 року.

Суд звертає увагу, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Зважаючи на викладені обставини, суд не може зробити висновок, що засуджений виправився.

Суд зазначає, що саме по собі відбуття 2/3 строку покарання засудженим, без врахування його поведінки та ставлення до праці за весь період відбування покарання, не є достатніми підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого.

Таким чином, оцінивши у сукупності досліджені докази, зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою, а тому у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовляє.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1