Справа №523/1497/15-к
Провадження №1-кп/523/36/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2023р. Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду об`єднані кримінальні провадження №0001063 від 27.02.2013р. та №00001638 від 02.03.2014р. за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК України не маючого судимості,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В період часу з 22:00год. 25.02.2013р. до 08:00год. 26.02.2013р., ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_1 (матеріали відносно якої судом виділені в окреме провадження), знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_2 (матеріали відносно якої судом виділені в окреме провадження), побачивши автомобіль марки «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_6 , в якому були відкриті двері та були наявні ключі в замку запалювання, який вони визнали об`єктом свого злочинного наміру. В подальшому, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 зателефонували ОСОБА_2, якому запропонували приєднатися до них, на що останній надав згоду.

Після того, ОСОБА_2 приєднався до ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , вони вказали йому на вищезазначений автомобіль, пояснивши, що двері вказаного автомобіля відчинені та ключі знаходяться в замку запалювання у автомобілі, а також вказали, що завести автомобіль вони не можуть, окрім того, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 запропонували ОСОБА_2 незаконно заволодіти вказаним автомобілем, на що останній дав свою згоду. В подальшому, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за попередньою змовою, не маючи законного права на водіння вищевказаним автомобілем, але маючи намір на незаконне заволодіння ним, підійшли до нього, де ОСОБА_7 сів за кермо, а інші почали штовхати автомобіль, для того щоб його завести, після того. як автомобіль завівся, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сіли до автомобіля та продовжуючи свій злочинний намір, виїхали на ньому з двору будинку АДРЕСА_2 та направилися до будинку АДРЕСА_3 , де мешкають родичі ОСОБА_2, для того, щоб взяти ключі від дачі, розташованої у с. Мар`янівка Комінтернівського району Одеської області.

Далі, перебуваючи у кв. АДРЕСА_4 , дідусь ОСОБА_2 - ОСОБА_8 погодився надати їм ключ з умовою, що він поїде на дачу разом з ними. Після того, як дідусь вийшов з дому та сів до машини, вони всі разом продовжили рухатись в сторону дачі по дорозі біля с. Першотравневе Комінтернівського району Одеської області, де ОСОБА_7 зупинився та мінявся місцями з ОСОБА_2, яка сіла за кермо та продовжила рух транспортного засобу. Керуючи вищевказаним автомобілем, ОСОБА_2 вирішила повернути в бік с. Кордон Комінтернівського району Одеської області, де здійснивши поворот проїхала приблизно 150 метрів, не впоралась з керування автомобіля, в результаті чого, автомобіль з`їхав з дороги, де відбулося перекидання автомобіля на кришу та з невстановлених причин виникло загорання автомобіля, внаслідок чого, вказаний автомобіль отримав механічні пошкодження.

Крім того, 02.03.2014р., приблизно о 16год. 00хв., ОСОБА_1 спільно із ОСОБА_3 (матеріали відносно якої органами досудового розслідування виділені в окреме провадження) та ОСОБА_7 , проходячи біля будинку №11 по вул. Кленова у м. Одесі, побачили автобус марки «Еталон», державний номер НОМЕР_2 , призначений для перевезення пасажирів по маршруту № 168, зареєстрований на ОСОБА_9 , внаслідок чого, у них раптово виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось у цьому автобусі. Далі, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись і вважаючи, що їх незаконні дії носять таємний характер, ОСОБА_1 запропонував ОСОБА_3 і ОСОБА_7 проникнути у вищезазначений автобус, та отримавши їх згоду, вони шляхом натискання аварійної кнопки відкриття дверей проникли всередину, де таємно викрали, належний ОСОБА_10 мобільний телефон марки «NOKIA», вартістю 1000грн. Після чого, під час перебування вищевказаних осіб у салоні автобуса, впевнившись що їх дії залишилися не помітними, та маючи реальну можливість розпорядитись викраденим майном на свій розсуд, вони почали вибігати з автобусу, де ОСОБА_3 та ОСОБА_7 були затримані потерпілим та його дружиною і передані працівникам міліції, які прибули за викликом оператора «102», при цьому, ОСОБА_1 з місця скоєння злочину зникла.

В ході судового розгляду, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності; обвинувачений підтримав позицію захисника, прокурор не заперечував щодо закриття кримінального на підставі вказаних обставин.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.ч.1,4 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до положень ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п.4 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Злочини в свою чергу поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Так, нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років; тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Як вбачається з обвинувальних актів ОСОБА_7 інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, які відносяться до нетяжких злочинів та відповідно тяжких злочинів.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч.3 ст.285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, а також наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень наполягав на закритті провадження з підстави, передбаченої ст.49 КК України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищенаведені обставини, які свідчать про наявність сукупності матеріально-правових підстав, передбачених ст.49 КК України, та процесуально-правових підстав звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, суд приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а справа закриттю, оскільки з дня вчинення злочинів минуло понад десять років, що є підставою, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України та ст.49 КК України для звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності та вона не ухилялася від слідства або суду і не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Враховуючи викладене, на підставі ст.49 КК України, керуючись ст.ст.284 ч.2 п.1, 288, 371, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, на підставі ст.49 КК України.

Кримінальні провадження №0001063 від 27.02.2013р. та №00001638 від 02.03.2014р. щодо ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1