Справа №766/583/24
н/п 1-кп/766/2315/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2024 м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

провівши відкрите підготовче судове засідання на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 05.01.2024 року за №0000069, за обвинуваченням:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Нова Галещина Козельщинського району Полтавської області, українець, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, одружений, утриманців не має, фізичних та психічних вад здоров`я не має, інвалідності не має, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, старший стрілець - номера обслуги 1 десантно - штурмового відділення 3 десантно - штурмового взводу десантно - штурмової роти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «матрос», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засуджувався

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

встановив:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи її в посаді старшого стрільця - номера обслуги 1 десантно - штурмового відділення 3 десантно -ш турмового взводу десантно - штурмової роти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «матрос», 06.11.2023 року близько 17-00 год., перебуваючи на території ротного командно - спостережного пункту військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст.ст. 2, 11, 16, 30, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати обов?язки військової служби, відкрито відмовився виконати наказ начальника, а саме бойове розпорядження командира 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 від 06.11.2023 за №38 щодо форсування 07 листопада 2023 року у складі десантно - штурмової роти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_4 та здійснення висадки на лівому березі р. Дніпро, послідовного зайняття рубежів перехрестя доріг та просіки, з метою прикриття правого флангу іншого підрозділу морської піхоти, про що відкрито заявив своєму прямому начальнику - командиру десантно - штурмової роти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_7 та, як наслідок, не виконав цей наказ, хоча об`єктивно повинен був і міг його виконати.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

З такою правовою кваліфікацією дій обвинуваченого погоджується і суд.

11 січня 2024 року між прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно зазначеної угоди, ОСОБА_5 беззастережно зобов`язався визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України. Також вказаною угодою сторони погодили покарання за ч. 4 ст. 402 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік. Крім того, сторони узгодили можливість на підставі ст. 62 КК України замінити покарання ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 402 КК України у виді 1 року позбавлення волі на триманням у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строком 1 рік.

Також в угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені положеннями ст. 476 КПК України, наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання про затвердження угоди між прокурором та обвинуваченою, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, за законом віднесений до тяжких злочинів.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального Кодексу України.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , з урахуванням поданого захисником клопотання про скасування запобіжного заходу, суд виходить з наступного.

Так, ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, обвинувачується у вчиненні кримінального тяжкого правопорушення, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, оскільки під час повномасштабного вторгнення військ російської федерації непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану, дискредитує авторитет як командування, так і держави в очах інших військовослужбовців, ставить під сумнів військову дисципліну та підриває бойовий дух захисників України, створює передумови вчинення правопорушень іншими військовослужбовцями.

З огляду на наведене, а також тяжкості покарання, що загрожуватиме обвинуваченому у разі набрання вироком законної сили, є підстави стверджувати про існування ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватись з метою уникнення покарання, оскільки серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти. Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від його відбування.

Соціальні зв`язки обвинуваченого та сукупність інших відомостей про особу обвинуваченого в світлі інкримінованих обставин злочину не є такими беззаперечно стримуючими факторами, які б спростували існування вищезазначеного ризику.

З огляду на наведене, підстав для скасування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу суд не знаходить.

Процесуальні витрати, речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 373 - 374, 475 КПК України, суд -

ухвалив:

Затвердити у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 05.01.2024 року за №0000069, угоду від 11 січня 2024 року про визнання винуватості між прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання, з застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 402 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 1 (один) рік.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дати набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_5 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 23.11.2023 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 1 дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Для обвинуваченого строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений, захисник мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1