УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.09.2023, справа №761/32445/23 у кримінальному провадженні №0000195 від 04.11.2022

ВСТАНОВИЛА

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.09.2023, справа №761/32445/23 у кримінальному провадженні №0000195 від 04.11.2022.

Ініціатор клопотання зазначає, що 08 вересня 2023 р. слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000195 від 04 листопада 2022 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 361 Кримінального кодексу України накладено арешт на нежитлову будівлю за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 із забороною будь-яким реєстратором, реєстраційним службам чи державним реєстратора, нотаріусам та іншим особам, які мають реєстраційні повноваження, вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, видачі будь-яких правовстановлюючих документів, спрямовані на реєстрацію, зміну власника, а також із забороною користування будь-якими особами вказаним приміщенням. Згідно договору дарування нежитлової будівлі, серія та номер: 106, виданий 16 січня 2020 р. власником нежитлову будівлю за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 (далі - Об`єкту нерухомості) є ОСОБА_4 .

Заявник зазначає, що у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000195 від 04 листопада 2022 р., ОСОБА_4 не має статусу підозрюваної особи. Про розгляд вказаного вище клопотання про накладення арешту на об`єкт нерухомості ОСОБА_5 , як власник, не повідомлялась. Враховуючи суть кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000195 від 04 листопада 2022 р. за ознаками частини другою статті 361 Кримінального кодексу України обставин, а також відсутність конкретних фактичних обставин (час, місце, особи, спосіб вчинення кримінального правопорушення), відсутність причинно-наслідкового зв`язку між кримінальним правопорушенням, об`єктом нерухомості та доброчесним набувачем, обмеження у праві володіння, користування та розпорядження об`єктом нерухомості є необґрунтованим, що порушує, в тому числі конституційні права власниці - ОСОБА_4 . Такі обставини також не знаходять свого законного підтвердження із урахуванням статті 84 КПК України, оскільки об`єкт нерухомості не підтверджує, обставини правопорушення, що є об`єктом досудового розслідування кримінального провадження. ОСОБА_4 є доброчесним набувачем, яка використовує та розпоряджається об`єктом нерухомості з 2020 року і по теперішній час із дотриманням всіх норм законодавства, що регулюють питання власності та його використання.

У зв`язку з чим адвокат ОСОБА_3 , у клопотанні просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 вересня 2023 р. по справі № 761/32445/23, з нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкту нерухомості майна № 000.

В судовому засіданні представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримала в повному обсязі з підстав в ньому наведених, зазначила, що ухвалою слідчого судді накладено арешт на майно ОСОБА_4 , про якій остання дізналась від третіх осіб, вважає, що арешт накладено необґрунтовано та у подальшому заході забезпечення кримінального провадження відпала потреба, зазначила, що ОСОБА_4 не має статусу підозрюваної у даному кримінальному провадженні, просила клопотання задовольнити.

Уповноважений прокурор в судове засідання не з`явився, про дату та час був повідомлений завчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.

Слідча суддя дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку адвоката ОСОБА_3 , дійшла до наступного висновку.

Слідчою суддею з матеріалів скарги встановлено, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000195.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 вересня 2023 року у справі №761/32445/23 накладено арешт на нежитлову будівлю за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000 із забороною будь-яким реєстраторам, реєстраційним службам чи державним реєстраторам, нотаріусам та іншими особам, які мають реєстраційні повноваження, вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, видачі будь-яких правовстановлюючих документів, спрямовані на реєстрацію, зміну власника нерухомого майна, а також із забороною користування будь-якими особами вказаним приміщенням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним, вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, заходи забезпечення кримінального провадження завжди пов`язані із застосуванням примусу у кримінальному процесі. Процесуальний примус у кожному конкретному випадку застосовується у контексті мети, способів, підстав та умов для застосування конкретних заходів примусу.

Клопотання прокурора, яке слугувало підставою арешту майна заявника, мотивоване тим, що накладення арешту на вказане майно є необхідним на даному етапі кримінального провадження, оскільки вказане майно відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Статтею 84 КПК України імперативно передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Представником власника майна - адвокатом ОСОБА_3 наведено достатньо підстав, які б свідчили про недоцільність продовження застосовування заходу забезпечення кримінального провадження в частині заборони користування нежитловою будівлею за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000, з огляду на те, що такий захід забезпечення кримінального провадження буде найменш обтяжливий для власника майна - ОСОБА_4 , що відповідає положенням ч. 4 ст. 173 КПК України.

Крім того, слідчій судді не надано підтвердження того, що потреби досудового розслідування і надалі виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи ОСОБА_4 у в частині заборони користування арештованим майном.

Стаття 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

За вказаних обставин, слідчий суддя вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.09.2023, справа №761/32445/23, у кримінальному провадженні №0000195 в частині заборони користування нежитловою будівлею за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000, в той же час, в іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Керуючисьстаттями 2, 7, 98, 170, 173-174, 309,372, 376, 532, КПК України слідча суддя

УХВАЛИЛА

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.09.2023, справа №761/32445/23, у кримінальному провадженні №0000195 в частині заборони користування нежитловою будівлею за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000.

В іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1