У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасника судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000387

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 серпня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

-обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 серпня 2023 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання та з моменту фактичного затримання обвинуваченого ОСОБА_7 при виконанні вироку суду.

Ухвалено зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання за вироком суду строк його попереднього ув`язнення з 16.04.2023 по 17.04.2023 включно, за правилами, передбаченими у ч.5 ст.72 КК України, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Вирішено питання щодо арешту майна та речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить вирок змінити в частині призначення покарання та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На думку захисника, при призначенні покарання, суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, а саме співпрацював зі слідством.

Окрім того, не врахована позиція прокурора, яка просила прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

15 квітня 2023 року о 22:10 годині, в м. Вознесенську Миколаївської області, обвинувачений ОСОБА_7 разом із своїм рідним братом потерпілим - ОСОБА_8 , перебували в одній із кімнат житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час, на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин, між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_7 виник конфлікт, під час якого у обвинуваченого ОСОБА_7 виник умисел, направлений на спричинення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи умисно, схопив кухонний ніж, який знаходився на підвіконні та наніс ним один удар в область шиї справа потерпілому ОСОБА_7 . Внаслідок умисних протиправних дій обвинувачений ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді поранення шиї справа проникаюче в праву плевральну порожнину з розвитком правобічного гемопневмотораксу та геморагічного шоку тяжкого ступеня, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння. Його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_6 надіслав клопотання про проведення апеляційного розгляду без його участі та участі обвинуваченого ОСОБА_7 . Вимоги апеляційної скарги підтримав.

Обвинувачений ОСОБА_7 повідомлений про дату та час апеляційного розгляду, але не з`явився. Його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Прокурор ОСОБА_5 вважав вирок суду законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Потерпілий ОСОБА_7 повідомлений про дату та час апеляційного розгляду. Його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд встановив таке.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, встановлених судом, є обґрунтованим.

Наведеними у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України. Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, колегія суддів не проводить їх аналіз відповідно до ст. 404 КПК України, та перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Що доводів захисника, який просить про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, колегія суддів вважає ці вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як передбачено ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, судом першої інстанції дотримані вимоги ст. ст. 50, 65 КК України.

Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким. Також при призначенні покарання ОСОБА_7 враховані дані про його особу, а саме те, що не одружений, на утриманні дітей не має, негативно характеризується за місцем проживання, не перебуває на диспансерному обліку лікарів психіатрів, перебуває на диспансерному обліку лікаря нарколога, не судимий в силу ст. 89 КК України.

Також судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_7 визнав свою вину, розкаявся, тому суд першої інстанції визнав щире каяття обставиною, яка пом`якшує покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом першої інстанції визнано вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Суд першої інстанції також врахував дані висновку досудової доповіді органу пробації, відповідно до якого орган пробації вважав, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, застосування соціально виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 , з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку про призначення покарання обвинуваченому у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК, у виді позбавлення волі та у розмірі, що є мінімальним.

Колегія суддів погоджується з цим висновком, та вважає, що при призначенні покарання судом першої інстанції дотримані вимоги ст. ст. 65-67 КК України, призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що немає підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, про що просить апелянт, з таких підстав.

В апеляційній скарзі захисник, посилаючись на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, вважає, що ОСОБА_7 може виправитись без ізоляції його від суспільства.

Разом з тим, суд першої інстанції під час ухвалення вироку щодо ОСОБА_7 врахував вищевказані обставини, що стало підставою для призначення покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.

Доводи захисника про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, не відповідатиме в повній мірі принципу невідворотності покарання, яке має бути співмірним тяжкості вчиненого.

Враховуючи обставини кримінального провадження, вчинення обвинуваченим тяжкого злочину, із застосуванням ножа, наслідки злочину спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, враховуючи дані про особу винного, який перебуває на обліку у лікаря нарколога, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неможливості виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання.

Підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, відсутні.

Щодо доводів захисника про неврахування судом першої інстанції позиції прокурора щодо можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, то висловлена прокурором у судових дебатах думка не є підставою для зміни вироку.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання, дотримався вимог ст. 65 КК України, рішення є законним, вмотивованим та обґрунтованим.

Тому, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 424, 532 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3