Номер провадження № 1-кс/243/1033/2023
Номер справи № 243/6385/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2023 року м. Слов`янськ

Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- прокурора ОСОБА_3 ,

- підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує функціонування електронного судочинства в Україні, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, продовженням строку дії воєнного стану в Україні, відповідно до Рішення зборів суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 6 від 05 травня 2022 року поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі Наказу № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, Клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , за матеріалами досудового розслідування за № 0000769, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 листопада 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, про обрання запобіжного заходу у виді «тримання під вартою» відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05 жовтня 2023 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч.4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк три роки,

В С Т А Н О В И Л А:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся слідчий СВ Відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , з Клопотанням, узгодженим з прокурором Слов`янської окружної прокуратури Донецької області, за матеріалами досудового розслідування за № 0000769, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 листопада 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, про обрання запобіжного заходу у виді «тримання під вартою» відносно ОСОБА_4 .

Клопотання із додатками відповідає вимогам, передбаченим ст. 184 КПК України.

Згідно з Клопотанням, досудовим розслідуванням встановлено, що 29 жовтня приблизно о 14 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, знаходився поблизу будинку АДРЕСА_1 , разом із раніше знайомим неповнолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де у останнього побачив мобільний телефон торгової марки «Xiaomi», моделі «Redmi 10 ( НОМЕР_1 ), в корпусі сірого кольору.

У вказаний час та у вказаному місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме мобільним телефоном торгової марки «Xiaomi», моделі «Redmi 10 ( НОМЕР_1 ), в корпусі сірого кольору, який належить неповнолітньому ОСОБА_7 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, 29 жовтня 2023 приблизно о 14 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 , розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та подальшого звернення його на свою користь, під приводом тимчасового користування телефоном для гри в мобільні ігри, попросив у ОСОБА_7 мобільний телефон торгової марки «Xiaomi», моделі «Redmi 10 ( НОМЕР_1 ), в корпусі сірого кольору, при цьому намір повертати мобільний телефон ОСОБА_7 він не мав, тим самим ввів ОСОБА_7 в оману. Будучи введеним в оману, ОСОБА_7 добровільно передав ОСОБА_4 належний йому мобільний телефон торгової марки «Xiaomi», моделі «Redmi 10 (21121119SG)», в корпусі сірого кольору imei 1: НОМЕР_2 , вартістю 4407,68 гривень.

Після цього, ОСОБА_4 , отримавши можливість розпоряджатись майном, що набуто шляхом обману, покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Своїми умисними протиправними діями, що виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, ОСОБА_4 спричинив неповнолітньому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 4407, 68 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

14 листопада 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України.

Слідчий просить застосувати щодо підозрюваного, у кримінальному провадженні за № 0000769, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 листопада 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» на строк 60 (шістдесят) діб із визначенням розміру застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні прокурор підтримала Клопотання слідчого та просить обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, свою провину визнає, просив обрати більш м`який запобіжний захід. Просить суд не обирати відносно нього запобіжний захід у виді « тримання під вартою».

Вислухавши пояснення сторін кримінального провадження та дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, додані до Клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчим суддею встановлено наступне.

Так, відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- Протоколом огляду від 01 листопада 2023 року за адресою: АДРЕСА_2 , де було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi 10 (21121119SG)», в корпусі сірого кольору imei 1: НОМЕР_2 ;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який розповів, що ОСОБА_4 пропонував йому купити мобільний марки «REDMI 10» на вказану пропозицію ОСОБА_8 відмовився, після чого ОСОБА_4 запропонував дати йому грошей, а він залишить вказаний телефон як залог на, що ОСОБА_8 також не погодився;

- Протоколом пред`явленням особи для впізнання, де свідок ОСОБА_8 впізнав особу під фото №1, як ОСОБА_4 , який 29 жовтня 2023 року пропонував йому придбати у нього мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 10»;

- Протоколом допиту малолітнього (неповнолітнього) потерпілого ОСОБА_7 який розповів, що 29 жовтня 2023 року ОСОБА_9 взяв в нього мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi 10 ( НОМЕР_1 )», для того щоб пограти в гру, обіцяв повернути, але так і не повернув;

- Протоколом пред`явленням особи для впізнання, де потерпілий ОСОБА_7 впізнав особу під фото № 1, як ОСОБА_10 , який 29 жовтня 2023 року взяв у нього мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi 10 ( НОМЕР_1 )» для того щоб пограти в гру, обіцяв повернути, але так і не повернув;

- Висновком товарознавчої експертизи № СЕ-19/105-23/4465-ТВ, згідно висновку якої вартість викраденого майна на момент вчинення злочину складає 4407 гривень 68 копійок;

- Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , який розповів про обставини скоєння злочину.

Надаючи оцінку доводами сторони захисту слідчий суддя зазначає, що висловлені сумніви та заперечення щодо представлених стороною обвинувачення доказів безсумнівно підлягають ретельній перевірці як під час проведення досудового розслідування, так за умови складення обвинувального акта судового розгляду, разом з тим на сьогодні слідчий суддя повинен їх розглянути лише в рамках прийняття рішення про наявність обґрунтованості підозри, яка повинна бути розцінена лише з точки зору стороннього об`єктивного спостерігача.

На думку слідчого судді представлені стороною обвинувачення процесуальні документи та їх зміст при їх огляді саме за вказаним критерієм не викликають явних та очевидних сумнівів щодо їх незаконності.

З огляду на викладене, слід дійти до висновку, що саме за критерієм оцінки «з точки зору стороннього об`єктивного спостерігача» представлені стороною обвинувачення докази дають можливість на сьогодні вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України.

При цьому, слід дійти до висновку, що саме за критерієм оцінки «з точки зору стороннього об`єктивного спостерігача» представлені стороною обвинувачення докази дають можливість на сьогодні вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України.

На думку слідчого судді представлені стороною обвинувачення процесуальні документи та їх зміст при їх огляді саме за вказаним критерієм не викликають явних та очевидних сумнівів щодо їх невідповідності чинному законодавству.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків передбачених ч.5 ст. 176 КПК України.

Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

У пункті 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" розглядаючи подання, суддя з`ясовує, чи є підозра у вчиненні особою злочину або обвинувачення останньої обґрунтованими, тобто чи є в розпорядженні органу дізнання, слідчого встановлені у визначеному законом порядку достатні дані, що свідчать про наявність ознак злочину, вчиненого саме цією особою (ними можуть бути заяви й повідомлення про злочин, явка з повинною, документи, складені за результатами оперативно-розшукової діяльності, протоколи слідчих дій, висновки експертиз тощо).

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, яке зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , має стійкі соціальні зв`язки.

Вирішуючи, чи є наявним ризик втечі, слідчий суддя зазначає, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_4 має зареєстроване у встановленому законом порядку місця проживання, має стійкі соціальні зв`язки, жодним чином не перешкоджає встановленню істини по справі, отже на сьогодні не встановлено підстав вважати, що ризик втечі та ухилення від слідства та суду існує з високим рівнем ймовірності.

Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Стаття 29 Конституції України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканність. Заарештовувати або тримати під вартою особу можна лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

При розгляді питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд бере до уваги вимоги національного законодавства та практики Європейського суду з прав людини, зокрема приписи, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», (п. 80) відповідно до якого при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обовязково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів», а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України»(п. 29) відповідно до якого Європейський суд прийшов до висновку, що тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обгрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м"якого запобіжного заходу.

Згідно п. 62 рішення «Боротюк проти України» Європейський суд з прав людини в частині правозастосування ст. 5 Конвенції зазначив: «При цьому існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів. До аналогічних висновків Європейський суд з прав людини прийшов у рішеннях «Смірнова проти Росії», «Вренчев проти Сербії».

Обґрунтування неможливості запобігти ризикам, шляхом застосування більш мяких запобіжних заходів, повинна бути обумовлена достатніми даними. Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами.

Проте, у клопотанні слідчим взагалі не обґрунтовано та ході розгляду клопотання прокурором не доведено того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_4 буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні. При цьому єдиним обґрунтуванням неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу сторона обвинувачення вказує тяжкість вчиненого злочину.

В той же час, як встановлено в ході розгляду клопотання ОСОБА_4 має постійне місце проживання, а також має міцні соціальні зв`язки, що свідчить про наявність стримуючих чинників, які здатні зменшити вказані стороною обвинувачення ризики.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку,що підозра ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м"які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесувальних обов"язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

При цьому, відповідно до до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

За таких обставин, враховуючи, що прокурором в суді не доведено, того, що застосування більш м"яких запобіжних заходів не зможе забезпечити запобігання ризиків зазначених у Клопотанні слідчий суддя вважає, що в задоволенні Клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити та вважає за потрібне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 більш м"який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який не є виключним за своєю суворістю, проте який за своїм характером обмежить можливість підозрюваного вільно пересуватися та контактувати з іншими учасниками кримінального провадження та забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_4 процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та подальшого судового розгляду кримінального провадження, а також зможе забезпечити запобігання можливим ризикам, які передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, на які посилався слідчий в заявленому Клопотанні.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні Клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , за матеріалами досудового розслідування за № 0000769, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 листопада 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, про обрання запобіжного заходу у виді «тримання під вартою» відносно підозрюваного ОСОБА_6 відмовити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, та заборонити залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 - без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_11 становить два місяці, починаючи з 21 листопада 2023 року по 19 січня 2024 року включно.

Покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки, передбачені частиною 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає та перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

3) утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, окрім паспорту громадянина України, що посвідчує особу.

У разі невиконання підозрюваним ОСОБА_12 покладених на нього вищевказаних обов`язків до нього буде застосовано більш суворий запобіжний захід.

Виконання ухвали в частині застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту покласти на співробітників Відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, а контроль за його виконанням - на прокурора, який підтримує державне (публічне) обвинувачення у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити ОСОБА_11 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити начальнику Відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст Ухвали проголошений 21 листопада 2023 року о 16 годині 45 хвилин.

Слідчий суддя

Слов`янського міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_1