Справа № 404/7524/22
Номер провадження 1-кп/404/414/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000855 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , уродженця м.Кіровограда, з вищою освітою, не одруженого, студента ІІ курсу Центральноукраїнського державного університету ім. Володимира Винниченка, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілих і цивільного

позивача ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

цивільного позивача ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 18.10.2022 року близько 21 години 50 хвилин здійснював рух за кермом технічно-справного автомобіля «TOYOTA COROLLA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , по вул. Академіка Короленка в м. Кропивницькому зі сторони вул. Полтавської в напрямку вул. Ціолковського та грубо порушуючи вимоги п. п. 1.5, 2.3 (б) і (д) Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) (п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 Для забезпечення безпеки руху водій повинен: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху.

Під час руху у межах населеного пункту за кермом зазначеного транспортного засобу, ОСОБА_3 , легковажно сподіваючись на відвернення негативних наслідків, грубо порушуючи вимоги п. п. 12.4 та 12.9 (б) ПДР України (п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.; п. 12.9. Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 -12.7… цих Правил) рухався зі швидкістю понад 111…116 км/год., що значно перевищує дозволену в даних дорожніх умовах.

Разом з цим, у попутному напрямку, попереду рухався автомобіль «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 , який виявивши на пішохідному переході ОСОБА_12 , котрий переходив проїзну частину з права на ліво, щодо напрямку руху на забороняючий сигнал світлофору, з метою недопущення здійснення наїзду на останнього, зменшив швидкість керованого ним транспортного засобу.

В цей час ОСОБА_3 , свідомо допускаючи значне перевищення швидкості руху в межах населеного пункту, позбавив себе можливості обрати безпечну величину дистанції між керованим ним автомобілем та попутнім автомобілем «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 , чим допустив порушення вимогам п. 13.1 ПДР України (13.1 Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу).

Таким чином, у момент виявлення перешкоди для руху у вигляді вказаного автомобіля, який ОСОБА_3 заздалегідь міг виявити, не виконав вимоги п. 12.3 ПДР України (п. 12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди), не зменшив швидкість, до повної зупинки керованого автомобіля, натомість частково виїхав на зустрічну смугу руху, перетнувши при цьому дорожню розмітку 1.1 «Вузька суцільна лінія» згідно ПДР України (яка наявна перед пішохідним переходом та забороняє вказані дії), тобто виконав маневр обгону автомобіля «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_3 на ділянці дороги, де вказані дії заборонені, чим допустив порушення вимог п. 14.6 (а) та (в) ПДР України (п. 14.6 Обгін заборонено: а) на перехресті; в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті…).

Внаслідок вищезазначених односторонніх дій водія ОСОБА_3 на відстані 4,88 м від правого краю та 1,60 м від житлового будинку № 58 по вул. Академіка Короленка в м. Кропивницькому, в межах пішохідного переходу, відбувся наїзд передньою лівою частиною автомобіля «TOYOTA COROLLA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням останнього на пішохода ОСОБА_13 .

Тобто невідповідні та протиправні дії водія ОСОБА_3 та порушення ним вимог п. п. 12.3, 12.4, 12.9 (б), 13.1, 14.6 (а) і (в) ПДР України знаходяться в технічному причинному зв`язку з фактом наїзду автомобіля «TOYOTA COROLLA», реєстраційний номер НОМЕР_2 на пішохода та у результаті якого:

- пішохід ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно висновку судово-медичної експертизи №1175 від 03.11.2022 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми садна обличчя, рани лобної ділянки волосистої частини голови, крововиливів у слизову оболонку верхньої та нижньої губи з поверхневими ранами,синця у центрі під щелеповою ділянкою, кров оливу в м`які тканини лобної та потиличної ділянки голови зліва, перелому кісток основи черепу в ділянці криші лівої орбіти, крововиливів під м`яку мозкову оболонку, набряку та забою речовини головного мозку; закритої тупої травми грудної клітки саден по задній поверхні грудної клітки, поперекової ділянки з переходом на ділянку сідниць, садна по передній поверхні грудної клітки зліва над лівим біля сосковим колом, крововиливів в зовнішню стінку грудного відділу аорти, в м`яз гортані справа, забою легень, саден нижніх кінцівок, кистей та пальців рук, винця лівого ліктьового суглобу з поверхневими ранами, закритого перелам велико та малогомілкових кісток лівої нижньої кінцівки, крововиливи в м`які тканини нижніх кінцівок; шоку, які у своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до категорії ТЯЖКИХ, як небезпечних для життя в момент заподіяння, а в даному випадку призвели до смерті. Смерть ОСОБА_13 знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.

Вказаними діями, ОСОБА_3 порушив правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що 18.10.2022 року о 21 год. 50 хв. керуючи транспортним засобом «TOYOTA COROLLA», реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул.Академіка Короленка у м.Кропивницькому, допустив порушення пунктів Правил дорожнього руху, які вказані у обвинуваченні, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_13 отримав тяжкі тілесні ушкодження та помер. Він повністю підтверджує обставини вчинення злочину, вказані у висунутому йому обвинуваченні, погоджується із кваліфікацією його дій, отриманими потерпілим тілесними ушкодженнями, розкаюється у вчиненому. Збитки потерпілим та цивільним позивачам повністю відшкодував.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та приймаючи до уваги, що інші учасники, також не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорються.

Таким чином, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідного до вимог ст.337 КПК України, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється, а тому суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть одного потерпілого.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до ст.ст.50, 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є неумисним закінченим тяжким злочином, особу винного, який є студентом, характеризується виключно позитивно, осудний, не одружений, на обліках в закладах з надання психіатричної або наркологічної допомоги не перебуває, відшкодував повністю збитки потерпілим, раніше не судимий.

До визначених ч.1 ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття, відшкодування збитків потерпілим та цивільним позивачам.

Визначених ч.1 ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Крім того, при призначенні покарання суд враховую практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд). Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий, надмірний тягар для особи» (п.38 рішення від 16.10.2008).

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, який вчинив неумисний закінчений тяжкий злочин, повністю визнав вину у вчиненому правопорушенні, навчається, на обліках в лікарнях не перебуває, раніше не судимий, відшкодував збитки, суд вважає за можливе попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_3 у разі призначення йому за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки. Однак, оскільки обвинувачений повністю визнав вину та розкаявся у вчиненому, відшкодував збитки потерпілим, враховуючи думку останніх щодо можливості призначення покарання без позбавлення волі, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 і попередження нових кримінальних правопорушень без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України. Підстави до застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання не встановлені.

Суд вважає, що вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, оскільки ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення злочину та критичним ставленням до вчиненого, усвідомлення своєї провини і засудженням своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання. Таку міру покарання суд вважає необхідною не тільки для покарання ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення, а й для його виправлення.

Цивільні позови потерпілих та цивільних позивачів, суд залишає без розгляду, оскільки в матеріалах кримінального провадження є відповідні заяви про залишення їх без розгляду.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази: автомобіль «TOYOTA COROLLA», реєстраційний номер НОМЕР_2 залишити власнику ОСОБА_10 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів для проведення експертиз у розмірі 11 892 грн. 92 коп.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - залишити без розгляду.

Цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_8 , що діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_14 та ОСОБА_15 до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - залишити без розгляду.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - залишити без розгляду.

Цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - залишити без розгляду.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч.2 ст.394 КПК України може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Згідно зі ст.376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Кіровському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1