В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному провадженні щодо кримінальних проступків в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001022 від 10 жовтня 2023, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгород Закарпатської області, громадянина України, з вищою освітою, тимчасово непрацюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.08.2022 у справі №308/11045/22, ОСОБА_3 був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень. Вирок набрав законної сили 29.09.2022 та не оскаржувався.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2022 у справі №308/11045/22, ОСОБА_3 замінено покарання призначене вироком Ужгородського міськрайонного суду від 29.08.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч) гривень, на покарання у виді громадських робіт строком на 240 (двісті сорок) годин. Ухвала набрала законної сили 30.11.2022 та не оскаржувалась.

10.10.2022 до Ужгородського РВ філії ДУ «центр пробації» в Закарпатській області надійшло розпорядження за №308/11045/22 від 05.10.2022 та вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.08.2022, за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. відносно громадянина ОСОБА_3 , того ж дня було прийнято до виконання.

09.01.2023 надійшов супровідний лист за №308/11045/22 від 05.01.2023 року та ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2022 відносно громадянина ОСОБА_3 та того ж дня була прийнята до виконання.

26.01.2023 засудженого ОСОБА_3 було ознайомлено з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2022, порядком та умовами відбування покарання засудженого до покарання у виді громадських робіт. Від засудженого було відібрано розписку, підписку, анкету, проведено профілактичну бесіду та видано направлення до КП «Парк культури та відпочинку «Під Замком» Ужгородської міської ради. Засуджений зобов`язаний був приступити до відпрацювання громадських робіт 01.02.2023.

Згідно наказу КП «Парк культури та відпочинку «Під замком» від 01.02.2023 №1-п «Про прийняття на роботу» ОСОБА_3 було прийнято на роботу для відпрацювання громадських робіт з 01.02.2023.

Відповідно до табелю виходу на роботу засудженого до громадських робіт ОСОБА_3 від 28.02.2023, в лютому останній відпрацював 96 годин.

10.03.2023 надійшов лист з КП «Парк культури та відпочинку «Під Замком» Ужгородської міської ради від 07.03.2023 року за №05-п/03/23 про те, що засуджений ОСОБА_3 для відпрацювання громадських робіт в КП «Парк культури та відпочинку «Під Замком» Ужгородської міської ради не прибув з невідомих причин з 06.03.2023 року.

08.05.2023 засудженому ОСОБА_3 було винесено попередження про притягнення до кримінальної відповідальності та відібрано пояснення, в якому останній зазначив, що перебував в особистих справах за межами Закарпатської області.

12.05.2023 надійшов графік «Виходу на роботу особи, засудженого до покарання у вигляді громадських робіт» з КП «Парк культури та відпочинку «Під замком» Ужгородської міської ради від 09.05.2023 року.

Разом з цим, ОСОБА_3 , не зважаючи на винесене йому попередження, повторно не прибув до КП «Парк культури та відпочинку «Під замком» Ужгородської міської ради для відбування покарання з 17.05.2023 року. Це підтверджується листом КП «Парк культури та відпочинку «Під замком» Ужгородської міської ради від 19.05.2023 року №7-п/05/23.

01.06.2023 засуджений ОСОБА_3 з`явився до Ужгородського РВ та надав пояснення, в якому зазначив, що з 17.05.2023 року знаходився за межами Закарпатської області в особистих справах у зв`язку з цим не виходив на відпрацювання громадських робіт.

18.08.2023 громадянину ОСОБА_3 було надано повторно направлення для відпрацювання залишку громадських робіт, що становить 144 години. В цей же день, ОСОБА_3 надав пояснення, в якому зазначив, що зобов`язується відпрацювати даний залишок. Засуджений зобов`язаний був приступити до виконання громадських робіт 21.08.2023.

Однак, 25.08.2023, з КП «Парк культури та відпочинку «Під замком» Ужгородської міської ради, надійшов лист від 24.08.2023 про не прибуття громадянина ОСОБА_3 до комунального підприємства для відбування покарання у виді громадських робіт.

ОСОБА_3 надав пояснення з приводу невиконання громадських робіт, у якому зазначив, що перебував вдома із своєю неповнолітньою донькою, однак офіційного підтвердження останній не надав, на лікуванні та у відрядженні офіційно ніде не перебував, тому й немає підтверджуючих документів.

Таким чином, ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своєї бездіяльності, передбачаючи її наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, систематично не виконував встановлені ст. 37 КВК України обов`язки щодо відбування призначеного йому ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2022 покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин, а саме, додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених для них об`єктах і відпрацювати встановлений судом строк громадських робіт, зокрема, починаючи з 06.03.2023, не з`явився до КП «Парк культури та відпочинку» Під замком» Ужгородської міської ради для відбування покарання для відпрацювання громадських робіт в повному обсязі, а саме не відпрацював залишок в 144 години громадських робіт, у зв`язку з чим продовжував і надалі порушувати порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, що підтверджується листами КП «Парк культури та відпочинку» Під замком» Ужгородської міської ради від 07.03.2023, 19.05.2023 та 24.08.2023, про те, що ОСОБА_3 не прибуває до вказаного комунального підприємства для відбування покарання у виді громадських робіт.

На підставі викладеного, ОСОБА_3 не виконує ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2022, а саме неодноразово отримував попередження за неявку до КП «Парк культури та відпочинку» Під замком» Ужгородської міської ради з 06.05.2023, тобто допустив більше двох разів порушень трудової дисципліни та більше двох разів не вийшов на громадські роботи (загалом не відбув 144 години із призначених йому 240 годин громадських робіт).

Отже, за період із 06.03.2023 по теперішній час ОСОБА_3 не відбув громадські роботи в повному обсязі із установлених йому 240 годин, тобто не відпрацював залишок в 144 години громадських робіт без поважних причин.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є ухиленням засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Як зазначено у ч. 2, 3 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 382 КПК України суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок. Вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Судом встановлено, що прокурором додано до обвинувального акту письмову заяву підозрюваного ОСОБА_3 від 18.10.2023 року, складену в присутності захисника ОСОБА_4 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального проступку за ч. 2 ст. 389 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами за обставин викладеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Просить застосувати до нього покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки із застосуванням ст. 75 КК України.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, на положення статті 65 КК України та обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид і міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, який є раніше судимим, не має міцних соціальних зв`язків, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України у вигляді арешту.

Одночасно, згідно ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Зазначена вимога має імперативний характер і унеможливлює будь-який інший порядок та правила призначення остаточного покарання.

Аналіз конструкції норми, передбаченої ч. 1 ст. 71 КК України, дозволяє дійти висновку, що для застосування закріплених у ній правил призначення покарання за сукупністю вироків, законодавець визначив і відповідні спеціальні умови, що мають бути встановлені судом в їх нерозривній єдності: перша з яких стосується моменту вчинення кримінального правопорушення засудженим «після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання» за попереднім вироком; друга наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент, визначений у ч. 1 ст. 71 цього Кодексу, момент призначення судом покарання за новим вироком (з огляду на те, що правило про приєднання невідбутої частини покарання адресоване саме суду, який постановлятиме новий вирок).

Відсутність хоча б однієї з указаних умов виключає можливість застосування положень ч. 1 ст. 71 КК України під час вирішення питання про призначення покарання за новим вироком.

Окрім того, при застосуванні положень ст. 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Згідно матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.08.2022 до покарання у виді штрафу, яке ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2022 було замінено на покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.

Відповідно до ОСОБА_5 виходу на роботу засудженого ОСОБА_3 , останній відпрацював 96 годин громадських робіт. Тобто залишок невідпрацьованих годин становить 144 години.

Відповідно до ст. 73 КК України строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

У зв`язку з наведеним, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання слід повністю приєднати невідбуту частину покарання згідно з ухвалою Ужгородського місьрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2022 у справі №308/11045/22, що відповідно до ст. 72 КК України за правилами складання покарань відповідає 18 повним дням арешту та суд призначає ОСОБА_3 остаточне покарання у виді арешту за сукупністю вироків шляхом повного складання покарань.

Доводи сторони захисту щодо можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з урахуванням визнання ним вини, щирого каяття, відсутності негативної характеристики, а також заподіяних кримінальним проступком збитків, суд відхиляє з огляду на таке.

Згідно ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини кримінального провадження, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відхиляючи доводи сторони захисту, суд констатує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив новий кримінальний проступок, маючи непогашену судимість, не має міцних соціальних зв`язків, йому вже замінювалось покарання із штрафу на виправні роботи, яке він не виконував без поважних причин та неодноразових повідомлень, а тому такі обставини, на переконання суду, не є тими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зважаючи на попередню судимість. Визнання вини, щире каяття та відсутність негативної характеристики, а також заподіяної кримінальним проступком шкоди, є саме тими обставинами, які враховані судом при призначенні покарання.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що призначення ОСОБА_3 покарання зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України, матиме наслідки неправильного застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 381, 382, 373, 374, 394 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у вигляді арешту на строк 1 (один) місяць.

На підставі ст. 71 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом повного приєднання не відбутої частини покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.08.2022 року, покарання якого змінено ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2022, до призначеного покарання за цим вироком та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) місяця та 18 (вісімнадцять) днів арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії стороною кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1