"22" січня 2024 р. Справа № 363/2433/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого- судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за поданням начальника Вишгородського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київської області ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у вигляді штрафу у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Вишгородського районного суду Київської області від 04.07.2019 року, який набрав сили 06.08.2019 року на підставі ст. 80 КК України,-

встановив:

Начальник Вишгородського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київської області ОСОБА_4 звернулася до суду з поданням про звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, посилаючись на те, що станом на 25.12.2023 року засуджений не пред`явив до Вишгородського РВ № 1 документи про сплату штрафу, тобто вирок не виконав, однак із часу вступу вироку в законну силу минуло більше двох років, тому просить звільнити його від покарання у зв`язку з давністю виконання обвинувального вироку суду на підставі ч. 1 ст. 80 КК України.

Представник Вишгородського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в м.Києві та Київської області у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд проводити без її участі, подання підтримує.

Прокурор в судовому засіданні підтримала подання, просила звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком суду, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 04.07.2019 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 11.06.2019 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_6 . Визнано винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст.309 КК України та призначено узгоджене покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок суду набрав законної сили 06.08.2019 року і підлягає виконанню.

На даний час вирок Вишгородського районного суду Київської області від 04.07.2019 року не виконаний.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки - два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24.12.2015) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК.

Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особи такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Наявність лише факту несплати засудженим штрафу не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Вишгородського районного суду Київської області від 18.12.2020 року, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 80 ч.1 п.1 КК України.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що дане подання начальника Вишгородського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в м.Києві та Київської області ОСОБА_4 про вирішення питання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, ст. 152 КВК України, суд -

ухвалив:

Подання начальника Вишгородського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київської області - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, призначеного вироком Вишгородського районного суду Київської області від 04.07.2019 у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1