УХВАЛА

15 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 199/6150/19

провадження № 51- 796ск24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_4 ,

встановив:

прокурор, не погоджуючись із постановленими стосовно ОСОБА_4 рішеннями, звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх змінити, звільнити ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 357 КК України від покарання на підставі ст. 49 КК України.

Перевіривши подану прокурором касаційну скаргу на відповідність вимогам

ст. 427 КПК України, Суд дійшов висновку, що її слід залишити без руху, встановивши прокурору строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Як визначено ч. 2 ст. 427 КПК України, касаційна скарга, окрім іншого, має містити відомості про судове рішення, що оскаржується, обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 цього Кодексу.

Однак вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотримався, оскільки у поданій касаційній скарзі просить змінити і вирок

Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2021 року, і ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року. Проте у касаційній скарзі зазначає про те, що лише на час розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції засуджений ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 357 КК України підлягав звільненню від кримінальної відповідальності чи від покарання на підставі ст. 49 КК України.

Водночас прокурор у касаційній скарзі не вказав, у чому полягає неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, зазначені недоліки касаційної скарги позбавляють Суд можливості вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали заяву буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3