УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому засіданні в приміщені суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.08.2022 року (справа №752/7286/22) у рамках кримінального провадження № 0000149 від 20.04.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2585 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.08.2022 року (справа №752/7286/22) у рамках кримінального провадження № 0000149 від 20.04.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2585 КК України.

В обґрунтування клопотання адвокат зазначив, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва у справі №752/7286/22 від 16.08.2022 задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 в межах кримінального провадження №0000149 від 20.04.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2585 КК України, про накладення арешту на майно ОСОБА_4 , яке було вилучено 04.08.2022 під час проведення обшуку житлового приміщення (квартири), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , зокрема: грошові кошти в розмірі: 168 450 Євро, 146 270 грн., 79 905 доларів США.

Водночас, на думку адвоката, в подальшому застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, оскільки вказане майно не має на собі слідів та не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Крім того, адвокат також зазначає, що вказані грошові кошти набуті ОСОБА_4 законим шляхом.

Так, грошові кошти в розмірі 168 450 Євро, 146 270 грн., 79 905 доларів США, вилучені під час обшуку належать ОСОБА_4 та зберігались у сейфі власної квартири, ці кошти були отримані від здійснення законної підприємницької діяльності та господарської діяльності його товариств, наявні всі підтверджуючі документи. Зокрема, ОСОБА_4 є фізичною особо-підприємцем, який отримує дохід та сплачує податки відповідно до закону, в тому числі як учасник товариств в яких він володіє корпоративними правами здійснюється виплата йому дивідендів у встановленому законом порядку зі сплатою всіх податків та зборів у повному обсязі.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав доводи клопотання, просив його задовольнити та скасувати арешт накладений на вищезазначене майно.

Прокурор Київської міської прокуратури будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши доводи адвоката, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Приписами ст. ст. 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва у справі №752/7286/22 від 16.08.2022 задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 в межах кримінального провадження №0000149 від 20.04.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2585 КК України, про накладення арешту на майно ОСОБА_4 , яке було вилучено 04.08.2022 під час проведення обшуку житлового приміщення (квартири), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , зокрема: грошові кошти в розмірі: 168 450 Євро, 146 270 грн., 79 905 доларів США.

З мотивувальної частини зазначеної ухвали вбачається, що при арешті майна слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання у органу досудового розслідування були достатні підстави для висновку, що арешт на вищезазначене майно необхідно накласти з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0000149.

Так, статтею 98 КПК України визначено що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення зберегли на собі його сліди або містять інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин ще встановлюються під час кримінального провадження в тому числі предмети що були об`єктом кримінально протиправних дій гроші цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Водночас, на даний час об`єктивних даних, які б підтверджували, що вказане в клопотанні майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі бути предметом, чи об`єктом кримінально протиправних дій, отриманим внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2585 КК України, з наданих матеріалів не вбачається.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини продовження заходів забезпечення кримінального провадження як впродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Водночас, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а також недоведеність факту використання вказаного майна як доказу фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в межах якого здійснюється досудове розслідування, оскільки вищевказані обставини в своїй сукупності викликають сумніви в розумності і співрозмірності подальшого обмеження права власності з завданнями кримінального провадження, враховуючи, зокрема, і наслідки арешту майна для третіх осіб.

Крім того, слідчим суддею також взято до уваги і те, що кримінальне провадження №0000149 було розпочато ще 20.04.2022, а отже, у органу досудового розслідування було достатньо часу для збирання доказів в обґрунтування своїх доводів та надання їх суду. Проте достовірних даних про причетність ОСОБА_4 до вчиненого кримінального правопорушення в суді не наведено.

Водночас, жодних даних, які б спростовували доводи клопотання адвоката ОСОБА_3 та були б підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна слідчому судді не надано, у зв`язку з чим, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні, є обґрунтованими і потреба у подальшому застосуванні цього заходу відпала.

Також судом взято до уваги, що за більше року проведення досудового розслідування жодній особі у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, в суді спростовано висновок, що вказані грошові кошти ОСОБА_4 набуті внаслідок вчинення злочину, можуть бути використані як речовий доказ. Натомість в суді надані відомості, що ОСОБА_4 здійснює підприємницьку діяльність за яку отримує кошти.

Відтак, на переконання слідчого судді, подальше застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна в частині заборони користування вказаним майном, не виправдовують завдання кримінального провадження та співмірності втручання у в право власності особи.

Слідчий суддя також враховує, що арешт належних ОСОБА_4 грошових коштів негативно впливає на його господарську діяльність.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що такий обмежувальний захід як арешт майна, який застосовано ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.08.2022 в рамках кримінального провадження №0000149 від 20.04.2022, на грошові кошти грошові кошти в розмірі 168 450 Євро, 146 270 грн., 79 905 доларів США, вилучені під час проведення обшуку житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , підлягає скасуванню, оскільки у застосуванні такого заходу відпала потреба.

Керуючись статтями 131-132, 170, 172, 173, 174, 309, 372, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.08.2022 року (справа №752/7286/22) у рамках кримінального провадження № 0000149 від 20.04.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2585 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 16.08.2022 року у справі №752/7286/22, а саме, на: грошові кошти в розмірі 168 450 Євро, 146 270 грн., 79 905 доларів США.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1