СНІГУРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

іменем України

про продовження запобіжного заходу

05 грудня 2023 року м.Снігурівка

справа №485/1287/23

провадження № 1-кп/485/117/23

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Снігурівка клопотання прокурора Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Снігурівка, українця, громадянина України, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2023 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , студента 3 курсу Казанківського професійного ліцею, раніше судимого вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20.09.2021 за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком на 2 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.189 КК України,

установив:

Суть питання, що вирішується

05 грудня 2023 року прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів, без визначення розміру застави. В клопотанні зазначає, що ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 08.08.2023 відносно обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк запобіжного продовжувався судом до 10 грудня 2023 року. На теперішній час не зменшились ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 . Вважає, що продовжують існувати такі ризики як: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Обставинами, що доводять наявність вказаних ризиків на її думку є те, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до дванадцяти років з конфіскацією майна. Останній може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення. Вік та стан здоров`я ОСОБА_6 не перешкоджають продовженню відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиції учасників провадження

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила його задовольнити з підстав наведених у клопотанні, наголосила, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив суд застосувати будь який іншій запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Потерпілий та законний представник у судовому засіданні при вирішенні клопотання поклалися на розсуд суду.

Встановлені обставини

Суд встановив, що ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 08 серпня 2023 року, яка ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 29 серпня 2023 року залишена без змін, відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 вересня 2023 року, яка ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року залишена без змін, щодо ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2023 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід до 10 грудня 2023 року, без визначення розміру застави.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч.1,2,3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень проти власності, а також у вчиненні кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, які є тяжкими та особливо тяжкими кримінальними правопорушеннями та за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує можливість обвинуваченого переховуватись від суду ( ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, раніше судимий вироком Снігурівського районного суду від 20 вересня 2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст.75, 104 КК України звільнений від відбування основного покарання з випробувальним строком на два роки, тому усвідомлюючи невідворотність покарання може вживати заходів до уникнення останнього) та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній офіційно не працевлаштований, не має стримуючих факторів, що у свою чергу на переконання суду створює сприятливі передумови для продовження вчинення інших протиправних дій). Станом на день розгляду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу зазначені ризики не змінились після вирішення відповідного питання слідчим суддею на стадії досудового розслідування.

Крім того, у судовому засіданні ще не були допитані потерпілий та свідки, тому ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України продовжує існувати.

Так при вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду; репутацію обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо; відсутність відомостей про міцніть соціальних зв`язків, таких як наявність неповнолітніх дітей, дружини; відсутність відомостей про офіційне працевлаштування; ризик продовження протиправної поведінки; судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості злочинів, які йому інкримінується та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

Обставини, на які посилається захисник не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 та надали б можливість застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Крім того суду не надано жодних доказів на обґрунтування можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому підстав для задоволення клопотання сторони захисту не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду та від виконання процесуальних рішень, перешкодити встановленню істини у справі, суд незнаходить підстав для зміни щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу на менш суворий, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу щодо кожного строком на 60 діб (до 02 лютого 2024 року).

Керуючись ст. 176-178, 183, 197, 199, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.189 КК України на 60 днів до "02 лютого 2024 року" включно, що є не більше, ніж шістдесят днів з дати прийняття попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, потерпілому, законному представнику та направити для виконання до ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор".

Повна ухвала складена та оголошена 08 грудня 2023 року о 13:15.

Суддя ОСОБА_1