Справа № 368/1777/18
УХВАЛА

Іменем України

м. Кагарлик Київської області "21" березня 2023 р.

Слідчий суддя Кагарлицького районного суду Київської області: ОСОБА_1

При секретарі - ОСОБА_2

- розглянувши в закритому судовому засіданні в приміщенні Кагарлицького районного суду Київської області клопотання слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київсьої області ОСОБА_4 , - про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відоме останнє фатичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , -

- з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000252 від 20.06.2018 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

21.03.2023 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло клопотання слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київсьої області ОСОБА_4 , - про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відоме останнє фатичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , -

- з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000252 від 20.06.2018 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 122 КК України, в прохальній частині якого слідчий просить винести ухвалу, на підставі якої:

1. Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця місто Київ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відоме останнє фатичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , - з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вимоги, викладені в прохальній частині клопотання, слідчий в мотивувальній його частині обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права:

- Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.06.2018 року приблизно о 19 год. (точного часу дорсудовим розслідуваненям не встановлено), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , побачив, як додому, через огородні ділянки повертався ОСОБА_6 , який під час воєї ходи заступив на межі його городу, після чого направився на територію свого домоволодіння АДРЕСА_3 . В цей час на грунті раніше виниклих неприязних відносин у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_6 , забіг на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_6 , та наніс останньому удар лобом в ділянку носа, від якого ОСОБА_6 втратив рівновагу, впав на землю та втратив свідомість. Далі, коли ОСОБА_6 лежав на землі, ОСОБА_5 , присівши над останнім, почав наносити йому численні удари, а саме не менше 5 ударів в область голови.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянках верхніх і нижніх повік обох очей, синця у ділянці верхньої губи, садна в ділянці обличчя, перелому внутрішньої стінки правої очниці, перелому нижньої стінки правої очниці, перелому правої носової кістки, крововиливи в порожнини вехньочерепної і гратчастої кістки справа.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 15 від 22.02.2019 у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді переломів внутрішньої і нижньої стінок правої очниці відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як вони не становили небезпеки для життя потерпілого і призвели до тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 день. Окремо взятий перелом правої носової кістки відноситься до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я. Окремо взяті садна і синці на обличчі відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

20.06.2019 року відомості за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, з попередньою правою кваліфікацією ч. 1 ст. 122 КК України.

Після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_5 зник з місця вчиненого злочину та по теперішній час його місцезнаходження не відоме.

14.08.2019 останньому заочно повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення - злочину.

Повідомлена ОСОБА_5 підозра у вчиненні кримінального правопорушення - злочину є обґрунтованою і повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

- Заявою ОСОБА_6 від 19.06.2018;

- Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 07.07.2018;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 17.07.2018;

- Протоколом огляду місця події від 07.10.2018;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 07.10.2018;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 07.10.2018;

- Висновком судово-медичної експертизи №15 від 22.02.2019;

- Іншими матеріалами кримінального провадження.

Після вчиненого злочину ОСОБА_5 зник з місця свого проживання з метою ухилитися від слідства та суду.

У зв`язку з викладеними обставинами підозрюваний ОСОБА_5 в межах цього кримінального провадження оголошений в розшук.

09.09.2019 року вказане кримінальне провадження зупинене в порядку п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

На цей час місце перебування підозрюваного ОСОБА_5 не встановлено, що перешкоджає провести інші слідчі дії, необхідність у проведенні яких, може виникнути, виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та передати його для затвердження прокурору.

На цей час є достатні підстави вважати, що підозрюваний ухиляється від досудового слідства та суду з метою уникненйя притягнення до кримінальної відповідальності.

Приймаючи до уваги, що місце перебування підозрюваного ОСОБА_5 не встановлено, встановити місце перебування підозрюваного неможливо, є необхідність у отриманні дозволу слідчого судді на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, згідно з вимогами ст. ст. 177 та 183 КПК України, метою і підставами застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність наступних ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України: «Переховуватися від органів досудового слідства та суду»:

- Враховуючи те, що ОСОБА_5 після вчинення злочину він зник з місця свого проживання, слідству дає підстави вважати, що останній усвідомлював можливе настання наслідків після вчинення ним злочину, а саме притягнення до кримінальної відповідальності, і з метою уникнути цього, залишив місце події та в подальшому за місцями своєї реєстрації та місцем свого проживання не з`являвся.

Вказані обставини дають достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування.

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: «Незаконно впливати на потерпілого чи свідків»:

- Підозрюваний ОСОБА_5 особисто знайомий з потерпілим ОСОБА_6 та зі свідками у вказаному кримінальному провадженні: ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , а тому є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 може шляхом погроз, вмовляння чи будь-яким іншим способом незаконно впливати на них та схиляти до зміни своїх показань, як дані під час досудового розслідування, так і будуть подані у ході судового розгляду цього кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться у показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду.

У зв`язку з цим, вищевказані особи можуть під впливом підозрюваного надати у суді зовсім інші показання ніж під час досудового розслідування і це може негативно вплинути на об`єктивність дослідження обставин кримінального провадження.

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України «Вчинити інше кримінальне правопорушення у якому підозрюється»:

- Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 хоча і має місце реєстрації, проте, з постійного місця проживання зник, що спонукає його знаходити тимчасові помешкання. Крім того, ОСОБА_5 ніде не працює, відповідно, не має джерела доходів.

Відповідно, слідство вважає, що підозрюваний не маючи постійного джерела прибутку, перебуваючи вчинятиме інші злочини з метою отримання незаконного доходу до існування.

Згідно ст. 178 КПК України, обставинами, що враховуються при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є:

1) Тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні.

- ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні не тяжкого злочину, відповідальність за скоєння якого діючим Кримінальним Кодексом України, передбачене у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років.

2) Даних, щодо неможливості утримання підозрюваного через вік чи стан здоров`я в умовах позбавлення волі (СІЗО, ITT): немає

3) Наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання: ОСОБА_5 не має постійного місця роботи чи навчання.

4) Наявність міцних соціальних зв`язків: підозрюваний ОСОБА_5 не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має.

Згідно зі ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Для виконання вимог ч. 2 ст. 190 КПК України щодо зазначення в ухвалі слідчого судді про дозвіл на затримання з метою приводу вичерпного переліку відомостей повідомляю, що старшим групи слідчих у цьому кримінальному провадженні є ОСОБА_10 , адреса місця роботи слідчого: Київська область, Обухівський район, м. Кагарлик, вул. Ярослава Мудрого, 13.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні не тяжкого злочину, за який діючим Кримінальним кодексом України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, а також те, що підозрюваний ухиляється від слідства та суду, може продовжувати злочинну діяльність, що свідчить про неможливість запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, передбаченим п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 176- 178, 183, 184, 187, 188.4.5 ст. 280 КПК України, - слідчий просить задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині його клопотання.

21.03.2023 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України для слухання даного кримінального провадження був визначений слідчий суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1 , присвоєно справа № 368/1777/18, провадження № 1 - кс/368/109/23.

21.03.2023 року слідчим суддею винесено ухвалу, згідно з якою:

1. Відкрити провадження у справі за клопотанням слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київсьої області ОСОБА_4 , - про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відоме останнє фатичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , -

- з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000252 від 20.06.2018 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 122 КК України, справа № 368/1777/18, провадження № 1 - кс/368/109/23.

2. Розгляд клопотання здійснити в закритому судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 189 КПК України.

3. Слухання кримінального провадження призначити на 17 год. 30 хв. 21.03.2023 року.

4. Слухання кримінального провадити в складі:

- слідчий суддя - ОСОБА_1

- секретар судових засідань - ОСОБА_2 .

5. В судове засідання викликати учасників процесу:

- слідчого, уповноваженого на проведення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні;

- прокурора, - процесуального керівника в даному кримінальному провадженні, чи прокурора, який входить до складу групи прокурорів по даному кримінальному провадженні;

6. Слухання кримінального провадження буде здійснено в приміщенні Кагарлицького районного суду Київської області за адресою: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок № 3, тел.: (04573) 5 - 19 - 39.

В судове засідання, яке відбулося 21.03.2023 року, слідчий не з`явився, хоча повідомлявся судом про день, час та місце слухання справи.

В судове засідання, яке відбулося 21.03.2023 року, прокурор не з`явився, хоча повідомлявся судом про день, час та місце слухання справи.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, та ухвалити судове рішення у виді ухвали, як окремого процесуального документу, (з постановленням в нарадчій кімнаті), та в задоволенні клопотання слідчого - відмовити, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права:

- Так, - порядок розгляду клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу врегульований положеннями ст. 189 КПК України.

Так, згідно ст. 189 КПК України:

1. Слідчий суддя, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.

2. Клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою приводу розглядається слідчим суддею, судом негайно після одержання цього клопотання.

3. Розгляд клопотання здійснюється в закритому судовому засіданні зг участю прокурора.

4. Слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

- підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

- одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

З огляду на вищевказану норму процесуального права та матеріали кримінального провадження обгрунтовую відмову в задоволенні клопотання слідчого наступним:

- перш за все, - в клопотанні слідчий не встановив особу, щодо якої слід винести ухвалу про надання дозволу на затримання з метою приводу.

Так, а матеріалах справи міститься лист формату А4, на якому міститься досить неякісна ксерокопія 1 - шої сторінки паспорту серії НОМЕР_2 , на якому містяться написи, - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначаю, що вищевказана ксерокопія паспорту не завірена належним чином посадовою особою (слідчим, зокрема), - а тому не може вважатися документом в розумінні положень ст. 99 ПК України.

Окрім того, - з даного паперу формату А4 - неможливо встановити, ким і коли виданий даний паспорт.

Вважаю, що даний документ не є належним, допустимим доказом в розумінні ст.ст. 85, 86 КПК України, - на встановлення особи ОСОБА_5 .

Згідно ст. 85 КПК України:

1. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ст. 86 КПК України:

1. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

2. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Вважаю, що стороною обвинувачення не надано слідчому судді належного та допустимого доказу на встановлення особи ОСОБА_5 .

Так, дійсно, з огляду на обставини справи, слідчий та прокурор позбавлені можливості надати слідчому судді належним чином оформлену копію паспорту ОСОБА_5 , проте, в такому випадку слід було надати належним чином завірену копію Ф № 1, яку можливо отримати в органах ДМС України.

Так, відомості про особу ОСОБА_5 є відомості, які є персональними даними особи, а тому Ф № 1, в якій містяться такі відомості, - відноситься до речей і документів, які містяться охоронювану Законом таємницю на підставі ст. 162 КПК України.

Згідно ст. 162 КПК України:

До охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать:

1) інформація, що знаходиться у володінні засобу масової інформації або журналіста і надана їм за умови нерозголошення авторства або джерела інформації;

2) відомості, які можуть становити лікарську таємницю;

3) відомості, які можуть становити таємницю вчинення нотаріальних дій;

4) конфіденційна інформація, в тому числі така, що містить комерційну таємницю;

5) відомості, які можуть становити банківську таємницю;

6) особисте листування особи та інші записи особистого характеру;

7) інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання, тощо;

8) персональні дані особи, що знаходяться у її особистому володінні або в базі персональних даних, яка знаходиться у володільця персональних даних;

9) державна таємниця;

10) таємниця фінансового моніторингу.

Отже, що стосується п. 8 ч. 1 ст. 162 КПК України, то зазначаю наступне:

Персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована. База персональних даних - іменована сукупність упорядкованих персональних даних в електронній формі та/або у формі картотек персональних даних.

Володілець бази персональних даних - фізична або юридична особа, якій законом або за згодою суб`єкта персональних даних надано право на обробку цих даних, яка затверджує мету обробки персональних даних у цій базі даних, встановлює склад цих даних та процедури їх обробки, якщо інше не визначено законом (ст. 2 ЗУ «Про захист персональних даних»).

Вважаю, що слідчому чи прокурору, - з метою ідентифікації особи ОСОБА_5 , - слід було звернутися до слідчого судді з письмовим клопотанням про надання доступу до речей і документів, що містять охоронювану законом таємницю (з метою отримання належним чином завіреної копії Ф №1), яке було б розглянуто слідчим суддею в порядку та на умовах, які передбачені ст. 163 КПК України, та, - виконання ухвали слідчого судді про гіпотетичне надання дозволу на вищевказану процесуальну дію, - було б виконане в порядку та на умовах, які зазначені в ст. 165 КПК України.

Вважаю, що лише після виконання слідчим вищевказаних норм процесуального права, ним було б в законному порядку ідентифіковано особу ОСОБА_5 , проте, слідчим дане зроблено не було, що і послугувало однією із підстав для відмови в задоволенні клопотання слідчого.

Зазначаю також, що об`єктивних (непереборних, таких, що незалежали від волі слідчого чи прокурора) причин, з яких слідчий не міг ідентифікувати особу ОСОБА_5 , - не було, адже з моменту факту вчинення злочину, а саме, - з 20.06.2018 року, - по 21.03.2023 року, - минуло майже п`ять років, на протязі яких ні слідчий, ні прокурор не спромоглися ідентифікувати належним чином особу ОСОБА_5 , відповідно, ще раз наголошую на тій обставині, що листок формату А4, - не є належним та допустимим доказом на підтвердження ідентифікації особи ОСОБА_5 , а тому його слід визнати недопустимим, та не брати до уваги при прийнятті законного, обгрунтованого рішення в даному кримінальному провадженні з огляду на положення ст. 87 КПК України.

Згідно ст. 87 КПК України:

1. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

2. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;

3) порушення права особи на захист;

4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;

5) порушення права на перехресний допит;

(Пункт 6 частини другої статті 87 виключено на підставі Закону №° 1697-V/ІІ від 14.10.2014)

3. Недопустимими є також докази, що були отримані:

1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;

2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень;

3) підчас виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження;

(Частину третю статті 87 доповнено пунктом 3 згідно із Законом № 2213-//ІІІ від 16.11.2017)

4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

(Частину третю статті 87 доповнено пунктом 4 згідно із Законом № 2213-//Ш від 16.11.2017)

(Статтю 87 доповнено новою частиною згідно із Законом № 1Є97-//ІІ від 14.10.2014)

4. Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Також констатую той факт, що стороною обвинувачення (як слідчим, так і прокурором) в рамках даного кримінального провадження на протязі майже п`яти років не витребувано довідку - вимогу на судимість на ОСОБА_5 , що, на мою думку, - напряму впливає на вирішення даного клопотання, так як відомості про судимість особи мають істотне значення про можливість застосування до неї такого найтяжчого запобіжного заходу, як тримання під вартою, що регламентовано положеннями ст. 183 КПК України.

З огляду на матеріали справи, - слід вважати ОСОБА_5 таким, який раніше не судимий, що в свою чергу, - тягне за собою неможливість застосування до нього при такій доказовій базі запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - з огляду на положення ст. 183 КПК України.

Так, згідно ч.ч. 1 - 2 ст. 183 КПК України:

1. Тримання під вартою є вийнятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

2. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує;

2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом IX цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Отже, як мною було зазначено вище, - ОСОБА_11 в рамках даного кримінального провадження слід вважати раніше не судимою особою, так як стороною обвинувачення (слідчим та прокуурором) не витребувано довідку - вимогу прос удимість, більше того, - зазначаю, що у повідомленні про підозру (яка також викликає обгрунтовані сумніви) від 14.08.2019 року, - в анкетних даних ОСОБА_5 взагалі не вказано його кримінально - правовий статус, а саме, - не вказано чи судимий, чи не судимий, що також вказує на юридичну некоректність пред`явленої підозри, - адже такий вид інформації, як судимість, - є обов`язковою при пред`явленні підозри, так як напряму впливає на кваліфікацію (в деяких випадках), а також на вид та міру покарання - в будь - якому випадку.

Далі, санкція ч. 1 ст. 122 КК України передбачає покарання у виді:

- виправних робіт на строк до двох років, або, -

- обмеженням волі на строк до трьох років, або, -

- позбавленням волі на на строк до трьох років.

Згідно положень ч.ч. 1 - 4 ст. 12 КК України:

1. Кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

2. Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

3. Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

4. Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Отже, зглядаючись на положення ч.ч. 1 - 4 ст. 12 КК України при наявності доказів на пред`явлення підозри ОСОБА_5 , - він би підозрювався в рамках даного кримінального провадження у вчиненні умисного нетяжкого злочину (відсутність належним чином пред`явленої підозри ОСОБА_5 мною буде обгрунтовано нижче), що, поруч з доказовою базою, наданою слідчим, - виключає застосування до такого підлозрюваного застосування найтяжчого виджу запобіжного заходу, як тримання під вартою, - знову ж таки, - з огляду на положення ч.ч. 1 - 2 ст. 183 КК України, так:

- що стосується п. 1 ч. 2 ст. 183 КПК України, - то на підставі такої норми до ОСОБА_5 неможливо застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, так як санкція ч. 1 ст. 122 КК України, - не передбачає покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- що стосується п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України, - то на підставі такої норми до ОСОБА_5 неможливо застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, так як ОСОБА_5 є таким, що раніше не судимий;

- що стосується п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, - то на підставі такої норми до ОСОБА_5 неможливо застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, так як:

- слідчим в клопотанні не доведено, що, перебуваючи на волі, - ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню.

Так, до матеріалів кримінального провадження слідчим взагалі не додано будь - яких належних та допустимих доказів (повісток, належним чином оформлених телефонограм), з яких би вбачалося, що ОСОБА_5 взагалі викликався до слідчого чи прокурора.

- слідчим до клопотання не додано відомостей про те, що ОСОБА_5 повідомлений про підозру у вчинення іншого злочину (в цьому ж кримінальному провадженні, чи в іншому);

- що стосується п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, - то на підставі такої норми до ОСОБА_5 неможливо застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, так як верхня межа санкції ч. 1 ст. 122 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі максимум 3 (три) роки, що - значно меньше 5 (п`яти) років;

- що стосується п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, - то на підставі такої норми до ОСОБА_5 неможливо застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, так як ОСОБА_5 є таким, що раніше не судимий;

- що стосується п. 6 ч. 2 ст. 183 КПК України, - то на підставі такої норми до ОСОБА_5 неможливо застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, так як слідчим до клопотання не додано відомостей, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом IX цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

- по друге, - вважаю, що ОСОБА_5 - не є підозрюваним (не має такого кримінально - правового статусу) в даному кримінальному провадженні, що апріорі виключає винесення у відношенні нього ухвали слідчого судді про надання дозволу про затримання з метою приводу для обрання запобіжного заходу, так як дані процесуальні дії слідчий суддя може здійснити лише у відношенні підозрюваного, а у відношенні особи, яка не має процесуального статусу підозрюваного, - слідчий судд не має процесуального права (застосувати не те що щзапобіжний захід у виді тримання під вартою, а взагалі застосувати запобіжний захід).

Свою позицію щодо відсутності у ОСОБА_5 процесуального статусу підозрюваного обгрунтовую наступним:

- так, в матеріалах кримінального провадження міститься повідомлення про підозру від 14.08.2019 року (а.с., 36 - 37) про вчинення злочину, який передбачено ч. 1 ст. 122 КК України, яке винесене, саме, - винесене, а не вручене старшим слідчим СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_12 .

Вищевказана підозра погоджена з прокурором Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області, юристом 1 - го класу ОСОБА_13 .

Підозра ніби - то повідомлена ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Київ, громадянину України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відоме останнє фатичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Проте, - окрім дати, яка стоїть на першій сторінці підозри, - не вбачається, що дана підозра була вручена хоч кому небуть, - чи - то ОСОБА_5 , чи то його рідним, чи іншій особі.

Дана підозра лише підписана слідчим та прокурором, проте, - відомостей про її вручення кому - небуть - ні на самій підозрі, ні в матеріалах кримінального провадження - немає.

З самої підозри можна лише встановити, що вона складена 14.08.2019 року старшим слідчим СВ Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_12 ., та погоджено з прокурором Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області, юристом 1 - го класу ОСОБА_13 , проте, - вона нікому не повідомлена та не вручена.

Так, дійсно на арк. 38 кримінального провадження міститься опис вкладення до поштового відправлення, в якому зазначено, що повідомлення про підозру 14.08.2019 року направлено на адресу: АДРЕСА_2 , проте:

- не зазначено адресата (тобто, - ту особу, якій напрвлено повідомлення поштове);

- не зазначено, коли було і ким отримано таке поштове відправлення.

Вищевказані факти (фактичні обставини справи, що стосуються складання та вручення підозри), - дають мені обгрунтовану підставу вважати, що підозра ні ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Київ, громадянину України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відоме останнє фатичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .), -ні якійсь іншій уповноваженій особі, - не повідомлена, не вручена, а тому вважаю, що ОСОБА_5 в рамках даного кримінального провадження не має статусу підозрюваного, - що апріорі виключає задоволення даного клопотання.

Так, згідно ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваний, - це особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276- 279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно, норма, яка передбачена ч. 1 ст. 42 КПК України є відсильною до інших норм кримінального процесуального Кодексу, - до статтей 276 - 279 КПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, повідомлення про підозру в даному кримінальному провадженні здійснено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статте. 278 КПК України, зокрема, - у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Отже, слідчий в даному кримінальному провадженні вважає, що в рамках даного кримінального провадження ним зібрано достатньо доказів для підозри громадянина України ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 122 КК України.

Проте, вважаю, що в даному випадку підозру громадянину України ОСОБА_5 не вручено, та не повідомлено, - так як слідчим порушено положення ч. 1 ст. 278 КПК України.

Так, згідно ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Зазначаю, що чинним КПК України чітко не визначено термін «вручення підозри», зокрема, оголошення підозри особі, яка ухиляється від суду, та виклик такої особи до слідчого судді для слухання кримінального провадження за клопотанням слідчого про обрання запобіжного заходу.

Проте, виходячи з системного аналізу норм КПК України, що стосується складання та вручення підозри, логічно випливає, що особа, яка уповноважена в кримінальному провадженні вручити письмову підозру, (прокурор, чи слідчий за умови погодження підозри з прокурором), повинна здійснити наступні процесуальні дії:

1) виклик особи відповідно до вимог статей 133,135-143 КПК;

2) установлення особи, якій повинно бути вручено повідомлення про підозру;

3) усне оголошення їй повідомлення про підозру у вчиненні конкретного кримінального правопорушення, роз`яснення суті підозри, відібрання в особи розписки про виконання зазначених дій слідчим або прокурором;

4) повідомлення особі про її процесуальні права, передбачені ст. 42 КПК, роз`яснення їх суті, відібрання в особи відповідної розписки;

5) фактична передача письмового повідомлення про підозру особі;

6) відібрання в особи розписки про те, що їй вручено письмове повідомлення про підозру, із зазначенням часу та дати виконання такої дії слідчим або прокурором.

Зазначаю, що слідчим не додано до матеріалів кримінального провадження будь - яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 викликався 14.08.2019 року до слідчого чи прокурора для вручення (пред`явлення) йому підозри, більше того, - в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що ОСОБА_5 взагалі викликався до слідчого чи прокурора.

Окрім того, - зазначаю, що у разі неможливості безпосереднього вручення письмового повідомлення про підозру зазначеній у ньому особі, слідчий або прокурор повинні використовувати інші способи, передбачені КПК для вручення повідомлень, зокрема, - використовувати процесуальні можливості, які передбачені положеннями ст.ст. 135, 136 КПК України, з застосуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України.

Так, згідно ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Відповідно, вважаю, що саме застосування положень ч. 6 ст. 9 та ст. 7 КПК України, дає право слідчому чи прокурору при врученні підозри іншій особі, ніж та, яка зазначена в підозрі, - для її передачі чи повідомлення про її вручення застосовувати положення ст.ст. 135, 136 КПК України.

Так, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 135 КПК України:

Особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Наголошую, що слідчим не додано до матеріалів кримінального провадження доказів на підтвердження того, що слідчим викликався ОСОБА_5 шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Згідно ч. 6 ст. 135 КПК України повістка про виклик вручається особі працівником органу зв`язку, працівником правоохоронного органу, слідчим, прокурором, а також секретарем судового засідання, якщо таке вручення здійснюється в приміщенні суду.

Згідно ч. 1 ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Отже, здійснивши системний аналіз ст.7, ч. 6 ст. 9, ч. 1 ст. 42, 133, 135 - 143, 276 - 279 КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходжу до остаточного висновку щодо того, що слідчим не здійснено належним чином повідомлення про підозру громадянину України ОСОБА_5 , - що апріорі виключає задоволення клопотання слідчого.

Стосовно даного конкретного провадження зазначаю недоліки, які були допущені слідчим під час здійснення даного провадження та підготовки клопотання про затримання особи з метою приводу для слухання клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у у виді тримання під вартою:

1. слідчим не виконано вимоги статей 133,135-143 КПК України, зокрема, - слідчим не доведено, що повістки слідчого щодо виклику до слідчого відділення були вручені належним чином.

Так, в матеріалах кримінального провадження взагалі відсутні відомості про вручення судової повістки ОСОБА_14 .

Також зазначаю, що з матеріалів кримінального провадження - з належних та допустимих доказів, - неможливо достеменно встановити особу ОСОБА_14 , його анкетні дані, його місце реєстрації та фактичне місце проживання, відомості про його судимість.

2. Слідчим не повідомлено про підозру ОСОБА_14 , в зв`язку з чим він не має кримінально - правового статусу підозрюваного в даному кримінальному провадженні, - що є головною причиною для відмови в задоволенні даного клопотання.

Далі, згідно положень ч. 2 ст. 135 КПК України у разі відсутності особи за місцем проживання письмова підозра для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України близькі родичі та члени сім`ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

3. За вищевказаних обставин прокурор не довів хоча б гіпотетичного факту передачі письмового повідомлення про підозру особі, - в даному випадку чи ОСОБА_5 , чи його рідним чи членам сім`ї, чи голові сільської ради, тощо, - що вказує на відсутність у ОСОБА_5 станом на час розгляду даного клопотання кримінально - правового статусу підозрюваного в розумінні ч. 1 ст. 42 КПК України.

4. Що стосується самого факту вручення повідомлення про підозру, то вважаю, що слідчий обов`язково був зобов`язаний під час вручення повідомлення підозри іншій особі, ніж вказана в підозрі, - відібрати в неї розписку із зазначенням часу та дати виконання такої слідчої дії слідчим, проте, такого слідчим зроблено не було.

- по - четверте, вважаю, що провадження по даному кримінальному провадженні зупинено незаконно, з огляду на положення ст.ст. 280, 281 КПК України.

Згідно ст. 280 КПК України:

1. Досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо:

- підозрюваний захворів на тяжку хворобу, яка перешкоджає його участі у кримінальному провадженні, за умови підтвердження цього відповідним медичним висновком;

- оголошено в розшук підозрюваного;

(Пункт 2 частини першої статті 280 в редакції Закону № 1950-VIII від 16.03.2017)

2-1) слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування;

(Частину першу статті 280 доповнено пунктом 2-1 згідно із Законом № 1689-VII від 07.10.2014)

3) наявна необхідність виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва.

2. До зупинення досудового розслідування слідчий, дізнавач зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.

(Частина друга статті 280 із змінами, внесеними згідно із Законами N9 1950-VІІІ від 16.03.2017, № 720-ІХ від 17.06.2020)

3. Якщо у кримінальному провадженні є два або декілька підозрюваних, а підстави для зупинення стосуються не всіх, прокурор має право виділити досудове розслідування і зупинити його стосовно окремих підозрюваних.

4. Досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого, дізнавача за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді.

(Частина четверта статті 280 із змінами, внесеними згідно із Законами №314- VII від 23.05 2013, № 720-ІХ від 17.06.2020)

5. Після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Згідно ст. 281 КПК України:

1. Якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.

(Частина перша статті 281 в редакції Закону № 1950-УІІІ від 16.03.2017)

2. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

3. Здійснення розшуку підозрюваного може бути доручене оперативним підрозділам.

Так, в матеріалах кримінального провадження міститься постанова слідчого від 09.09.2019 року про зупинення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.

Проте, - в резолютивній частині постанови слідчий не оголосив розшук ОСОБА_5 , а тому постанова про зупинення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні винесена незаконно, так як відсутні підстави для зупинення досудового розслідування, - так як підставою для зупинення досудового розслідування в даному випадку є саме оголошення в розшук і саме - підозрюваного.

Також зазначаю, що в рамках даного кримінального провадження, при наявності нескасованої постанови слідчого про зупинення провадження у справі (без оголошення в розшук ОСОБА_5 ) від 09.09.2019 року, - слідчим СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_3 09.03.2021 року винесена нова постанова на попередню постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_5 .

З огляду на матеріали справи - ОСОБА_5 був оголошений в розшук лише 09.03.2021 року, - і то, - без наявних на то підстав.

З огляду на вищевказані обставини, - я, як слідчий суддя, - не буду розглядати процесуальні наслідки пропущення процесуальних строків (зокрема, - строки досудового розслідування), які слідують після пред`явлення підозри, - так як вважаю, що вищевказаних підстав, - достатньо для відмови в задоволенні даного клопотання.

Звертаю увагу на ту обставину, що прокурор погодив слідчому постанову про зупинення досудового розслідування в зв`язку з розшуком підозрюваного від 09.09.2019 року, - без оголошення в розшук підозрюваного.

Відповідно, вважаю, що де - юре ОСОБА_14 на даний час в даному кримінальному провадженні не перебуває в статусі підозрюваної особи, а тому, - в розшуку - перебувати не може.

Так, згідно ч. 2 ст. 176 КПК України, тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Так, процесуальною особливістю інституту запобіжних заходів є об`єкт їхнього застосування, - підозрюваний, обвинувачений.

Проте, зазначаю, що в разі виконання вимог, викладених в КПК України, та які наведено вище, - повторне подання клопотання слідчого про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу для слухання клопотання про обрання запобіжного заходу, - не забороняється.

Згідно ч. 5 ст. 190 КПК України ухвала про відмову в наданні дозволу на затримання з метою приводу може бути оскаржена в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала про дозвіл на затримання оскарженню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 3, ст.7, ч. 6 ст. 9, ч. 1 ст. 42, 133, 135 - 143, ст. 176, ч. 5 ст. 190, 276 - 279, ч. 2 ст. 369, 370 - 372, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київсьої області ОСОБА_4 , - про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відоме останнє фатичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , -

- з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000252 від 20.06.2018 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 122 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку на підставі ч. 5 ст. 190 КПК України.

Ухвала на підставі п. 2 ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України може бути оскаржена безпосередньо до Київського Апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1