ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8082/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/361/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - роз`яснення рішення
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю засудженого ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/361/23 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 вересня 2023 року про роз`яснення йому вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.12.2022 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 вересня 2023 року задоволено заяву засудженого ОСОБА_6 , роз`яснено йому абзац четвертий вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.12.2022 у справі №607/8082/21, наступним чином: слід зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_6 термін його перебування під вартою з 18.05.2022 по 21.07.2022, а також з 26.12.2022 по 29.12.2022 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду про роз`яснення вироку скасувати та переглянути справу щодо його незаконного перебування в місцях позбавлення волі протягом 2022-2023 року.

Мотивує скаргу тим, що відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №663/537/17 від 29.08.2018 року від 29.08.2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 16.12.2019 року), якою передбачено зарахування за один день попереднього ув`язнення два дні позбавлення волі.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_6 просить роз`яснити йому чи можна у справі №607/10388/16-к перерахувати йому строк тримання під вартою з 30.08.2016 року по 10.02.2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав подану апеляцію та просив її задовольнити з викладених у ній мотивів, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

За результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону суддею належно дотримані.

Відповідно до ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Виходячи зі змісту вказаної норми, роз`ясненню підлягає суть прийнятого рішення, а не мотиви та підстави для його прийняття. Необхідність роз`яснення судового рішення зумовлюється його нечіткістю або суперечливістю викладених у ньому висновків, тобто коли зміст рішення є незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або для осіб, які мають його виконувати.

При роз`ясненні судового рішення більш повно і зрозуміло здійснюється виклад тих частин рішення, розуміння яких викликає труднощі, при цьому не вносяться зміни до рішення по суті і не розглядаються ті питання, які не були предметом судового розгляду.

Судом встановлено, що на розгляді у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області перебувало кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000416 від 21.09.2020 про обвинувачення ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.12.2022 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, приєднано невідбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.12.2019 у виді 4 років позбавлення волі і за сукупністю вироків визначено до остаточного відбування ОСОБА_6 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_6 термін його перебування під вартою з 18.05.2022 по 21.07.2022, а також з 26.12.2022 по 29.12.2022 включно.

Згідно ухвали Тернопільського апеляційного суду від 15.03.2023, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 задоволено частково. Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.12.2022 відносно ОСОБА_6 змінено та зараховано ОСОБА_6 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VIII Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання), в строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення у кримінальному провадженні № 0001274, а саме затримання та перебування під вартою з 30.08.2016 по 10.02.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В решті вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.12.2022 відносно ОСОБА_6 залишено без зміни.

15.03.2023 вказаний вирок суду набрав законної сили.

Засуджений ОСОБА_6 у своїй заяві посилався на незрозумілість абзацу четвертого резолютивної частини вироку суду першої інстанції щодо можливості застосування до нього положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року.

Задовольняючи подану ним заяву про роз"яснення вказаного вироку місцевий суд виходив з того що оскільки він вчинив кримінальне правопорушення 16.09.2020 року, то при зарахуванні йому строку попереднього ув"язнення в строк тримання під вартою не підлягали застосуванню положення ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015, з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбвалення волі, при цьому вірно обгрунтував прийняте рішення наступним.

Відповідно до положень ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання в разі засудження до позбавлення волі.

У вказаній нормі міститься імперативна вимога, відповідно до якої, в разі, якщо суд призначає покарання у виді позбавлення волі він повинен зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення.

Порядок зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання неодноразово змінювався законодавцем шляхом внесення змін до ст. 72 КК України, тому при винесенні рішення суд має вирішити питання щодо редакції ч. 5 ст. 72 КК України, яка повинна застосовуватись при зарахуванні строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

21.06.2017 набрав чинності Закон України № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017, яким ч. 5 ст.72 КК викладено в іншій редакції, яка передбачає, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у справі №663/537/17 від 29 серпня 2018 року щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі. Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21.06.2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000416 від 21.09.2020, кримінальне правопорушення ОСОБА_6 вчинив 16.09.2020, тобто після набрання 21.06.2017 чинності Закону України № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017, з огляду на що до нього не можуть бути застосовані положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», норми якого діяли до 21.06.2017.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно роз`яснив засудженому ОСОБА_6 абзац четвертий вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.12.2022 у справі №607/8082/21 щодо зарахування в строк відбуття покарання ОСОБА_6 терміну його перебування під вартою з 18.05.2022 по 21.07.2022, а також з 26.12.2022 по 29.12.2022 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Що стосується інших доводів апелянта, колегія суддів виходить з того що вони не були предметом розгляду поданої ним заяви про роз`яснення йому вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.12.2022 року, яка переглядається в апеляційному порядку, а тому колегією суддів в даному провадженні не можуть перевірятись.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про роз`яснення йому вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.12.2022 року- без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 вересня 2023 року про роз`яснення вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.12.2022 року, ухваленого щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала Тернопільського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді