справа №176/3441/23
провадження №1-кс/176/12/24
УХВАЛА

Іменем України

09 січня 2024 р. Слідчий суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , судового розпорядника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води в залі суду клопотання заступника начальника СВ ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , із середньою спеціальною освітою, не працюючого, неповнолітніх (малолітніх) дітей на утриманні не маючого, не маючого інвалідності, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останній раз засудженого вироком Дніпровського апеляційного суду від 29 травня 2020 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

в рамках кримінального провадження №0000747, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 грудня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання заступника начальника СВ ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0000747, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 грудня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Дане клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Дніпровського апеляційного суду, від 29.05.2020 за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 07.07.2023 по відбуттю строку покарання, маючи не погашену та не зняту у встановленому порядку судимість, в умовах воєнного етану, повторно, вчинив корисливий злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , 12.11.2023 приблизно о 15 год. 00 хв. точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебував кімнаті в будинку АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в ході спілкування з ОСОБА_7 , попросив у останнього попону і а потерпілий згодився йому його дати, залишивши в кімнаті будинку ОСОБА_8 , пішов до кухні будинку для того, щоб набрати останньому попону.

Перебуваючи в кімнаті будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 на столі побачив, паспорт громадянина України па ім`я ОСОБА_7 в якому знаходилася банківська картка АТ КБ «ПриватБаик» для виплат № НОМЕР_2 , яка прив`язана до рахунку НОМЕР_3 та відповідно до виписки належить потерпілому ОСОБА_7 , знаючи, що на її рахунку залишилися грошові копни, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, вирішив повторно вчинити крадіжку грошових коштів які знаходяться па банківській карті.

Побачивши вказану картку та знаючи та усвідомлюючи, що на її рахунку є грошові кошти у ОСОБА_8 , відразу виник корисливий умисел направлений на викрадення вищевказаної платіжної картки з метою подальшої крадіжки грошових коштів, що знаходилися на їх рахунку, які належать ОСОБА_7 , шляхом здійснення операцій по зняттю грошових коштів з вказаної картки. Взявши вказану платіжну картку до рук ОСОБА_8 , отримав її в своє повне розпоряджання та усвідомлюючи настання суспільно-небезпечних наслідків, викрав офіційний документ, який в подальшому дав змогу вчинити йому інший злочин.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року, підпунктів 7, 13, 14, 56, 63 ч. 1 ст. 1, ч. 7 ст. 59 Закону України «Про платіжні послуги» від 30 червня 2021 року, Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року, платіжна картка є електронним платіжним засобом у вигляді пластикової чи іншого виду картки та с різновидом офіційних документів.

Один із видів доступу до банківських рахунків е платіжні картки, які с електронним платіжним засобом та емітованими в установленому законодавством порядку пластиковими чи іншого виду картками, що використовуються для ініціювання платіжних операцій з рахунків платників, відкритих у емітента як надавача платіжних послуг з обслуговування рахунку, в порядку, визначеному Законом України «Про платіжні послуги» від 30 червня 2021 року та нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відповідно до примітки ст. 358 КК України Під офіційним документом у цій етапі та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Таким чином, на підставі викладених фактів встановлено достатність доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України - викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Крім цього, діючи повторно, в умовах воєнного стану викравши з корисливих мотивів банківську платіжну карту АТ КБ «ПриватБапк» для виплат № НОМЕР_2 , яка прив`язана до рахунку НОМЕР_3 та відповідно до виписки належить потерпілому ОСОБА_7 , 12.11.2023 року приблизно о 15 год. 05 хв., точного, часу в ході досудового розслідування не встановлено, розуміючи, що даною карткою можна користуватись та те, що на пій можуть бути грошові кошти, у ОСОБА_6 , повторно виник злочинний умисел па таємне викрадення чужого майна - грошових коштів, що належать ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не бачить їх 12.11.2023 приблизно о 15:23 перебуваючи поблизу банкомату АТ КБ «ПриватБапк» CAND 2088, на вул. Шевченко, буд.13 в м. Жовті Води Кам`янського району Дніпропетровської області, використовуючи викрадену у ОСОБА_7 , банківську картку, таємно викрав з її рахунку грошові кошти в сумі 3800 гри., якими розпорядився на власний розсуд, чим спричинив збиток потерпілому, в розмірі 3800 грн.

Таким чином, на підставі викладених фактів встановлено достатність доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В подальшому, діючи повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_8 , 13.12.2023 приблизно о 09 год. 30 хв. точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, маючи у розпорядженні раніше викрадену 12.11.2023 року у ОСОБА_7 , банківську картку АТ КБ «ПриватБапк» для виплат № НОМЕР_2 , яка прив`язана до рахунку НОМЕР_3 та розуміючи, що на рахунку банківської карки є грошові кошти, у ОСОБА_8 , повторно виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна - грошових коштів, що належать ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений па таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, упевнившись, що за його діями піхто не спостерігає та не бачить їх 13.11.2023 приблизно о 09:35 год. перебуваючи в магазині «ОПТОВИЧОК» розташований за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи викрадену у ОСОБА_7 , банківську картку, здійснив придбання товарів о 09 год. 35 хв. на суму 293 грн. та о 09 год. 36 хв., на суму 77 грн., чим таємно викрав з її рахунку грошові кошти в загальній сумі 370 гри., якими розпорядився на власний розсуд, чим спричинив збиток потерпілому, в розмірі 370 гри.

Таким чином, на підставі викладених фактів встановлено достатність доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

30 грудня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Будучи допитаним в якості підозрюваного у вчинені вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_6 свою вину визнав в повному обсязі та розказав обставини вчинення кримінальних правопорушень.

Також, встановлено, що ОСОБА_6 на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, групу інвалідності йому не встановлено, мас постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, не одружений, неповнолітніх та малолітніх дітей не мас, опікуном не призначений, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що відповідно до вимог ст. 12 КК України, належить до тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють застосування запобіжного заходу.

Зокрема, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, а тому усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене кримінальних правопорушень та з метою уникнення відповідальності, останній може переховуватись від слідства, прокуратури та суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , може впливати па потерпілого, у зв`язку з тим, що вони раніше знайомі, а також на свідків у даному кримінальному проваджені, оскільки показання вказаних осіб будуть враховані судом лише після безпосереднього допиту у суді.

Про наявність ризику передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що знаходячись на волі підозрюваний ОСОБА_6 , не має сталих соціальних зав`язків, не одружений, офіційно не працевлаштований, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Дніпровського апеляційного суду від 29.05.2020 за вчинення злочину передбаченої о ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 07.07.2023 по відбуттю строку покарання, у зв`язку з чим може вчиняти інші кримінальні правопорушення.

На думку слідчого, викладені факти свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала клопотання за обставин викладених в ньому та просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення клопотання слідчого.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Так, згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Частиною 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оскільки поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини.

Так, за загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Анологічна позиція Європейського суду з прав людини викладена у рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року. Одночасно, у даному рішенні наголошується на тому, що підозра буде вважатися обґрунтованою лише у випадку, коли вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням. Це означає, що у слідчого мають бути докази, які вказують на причетність особи до вчинення кримінального правопорушення (показання свідків, потерпілих, речові докази, протоколи слідчих дій тощо).

Із всього вище викладеного слідує, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною.

В судовому засіданні встановлено, що 30 грудня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, про яке іде мова в клопотанні підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Таким чином, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо можливої причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінальних ь передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Другою складовою підставою застосування запобіжних заходів є наявність ризиків, що дозволяють обґрунтовано вважати, що особа може перешкоджати здійсненню кримінального провадження або вчинити інше кримінальне правопорушення та ін.

Враховуючи дійсні обставини справи те, що ОСОБА_6 не працює, не одружений, неповнолітніх (малолітніх) дітей на утриманні не має, не має сталих соціальних зв`язків, раніше вчиняв корисливі злочини з метою наживи, наразі підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 8 років, усвідомлюючи наслідки свого діяння, та можливість реального покарання у вигляді позбавлення волі, яке йому може бути призначено у разі доведеності його вини, слідчий суддя погоджується з наявністю ризиків його переховуватися від органів досудового розслідування або суду та вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Крім того, будучи знайомий з потерпілим підозрюваний може на нього впливати.

Таким чином, слідчим та прокурором загалом доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя враховує вимоги п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

За глибоким переконанням слідчого судді, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є достатнім для уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Застосування зазначеного запобіжного заходу з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного наразі не встановлено.

Зважаючи на викладене, з метою не допущення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаю необхідним застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 193, 196, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника СВ ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0000747, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 грудня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 08 березня 2024 року включно, заборонивши йому на вказаний період залишати своє місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня.

На період застосування домашнього арешту покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- вперіод часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня не відлучатися з помешкання, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, за винятком необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги;

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суду про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, залежно від стадії кримінального провадження,;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні №0000747.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали направити до ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області для належного виконання.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, відносно якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_9