Провадження №: 1-кс/336/1642/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2023 слідча суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ;

За участі:

- слідчої ОСОБА_3 ;

- прокурора ОСОБА_4 ;

- захисника ОСОБА_5 ;

- підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі, клопотання слідчої СВ відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 подане в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002014 від 28.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИЛА:

18.12.2023 надійшло клопотання про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та клопотання про його привід для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою від 19.12.2023 року клопотання про привід було задоволено, 30.12.2023 року ОСОБА_6 було затримано та доставлено в суд для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

В обґрунтування клопотання слідча посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину, судимість за який не знята та не погашена у встановлений законом порядку на шлях виправлення і перевиховання не став та скоїв аналогічний злочин за наступних обставин:

так, 27.11.2023, приблизно о 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану відповідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з проникненням у житло, діючи повторно з корисливих мотивів, розуміючи наслідки своїх злочинних дій та передбачаючи їх настання, за допомогою дерев`яного фрагменту деревини, який він знайшов на території домоволодіння АДРЕСА_1 , та поклавши його в наволочку з написом «Marvel», яку він приніс з собою, обома руками розбив скло у вікні буд. АДРЕСА_1 , тим самим проник до приміщення зазначеного будинку.

Далі ОСОБА_6 , розуміючи, що його злочинні дії носять відкритий характер, не зупиняючись на досягнутому, не реагуючи на заклики потерпілого ОСОБА_7 , припинити протиправні дії, відкрито викрав з карману сорочки, яка в той момент була одягнена на останньому, грошові кошти в сумі 20.000 грн, та перебуваючи в приміщенні вказаного домоволодіння викрав чоловічу сумку чорного кольору з написом: «HONGYUNDA», яка належить потерпілому ОСОБА_8 , вартістю 100 гривень 00 копійок.

Разом з цим, ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, не реагуючи на вимогу потерпілого ОСОБА_7 повернути грошові кошти та сумку, зник з місця скоєння злочину, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 20 000 гривень, 00 копійок, та потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 100 гривень 00 копійок.

Своїми умисними діями, котрі виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин) передбачений ч. 4 ст. 186 КК України.

На теперішній час у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України вручено підозру: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Запоріжжя, громадянину України, не одруженому, який має середню освіту, не працюючому, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому: 14.06.2023 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 185 КК України, покарання у вигляді 5 років позбавлення волі із застосування ст. 75 КК України 1 рік іспитового терміну.

«28» листопада 2023 року було вручене письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 про те, що він підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), яке не є небезпечним для життя чи здоров?я потерпілого, поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення (злочин) передбачений ч. 4 ст. 186 КК України.

Підставою для повідомлення підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, а саме відкритому викраденні чужого майна (грабіж), яке не є небезпечним для життя чи здоров?я потерпілого, поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, є:

?Протоколом огляду місця події від 27.11.2023 за адресою: АДРЕСА_1 ;

?Протоколом огляду місця події від 27.11.2023 за адресою: АДРЕСА_3 ;

?Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ;

?Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ;

?Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_7 від 28.11.2023;

?Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

?Протоколом огляду предмета: наволочка червоного кольору з подушкою, вилучена в ході омп за адресою: АДРЕСА_1 ;

?Протоколом огляду предмета: підковдра, вилучена в ході омп за адресою: АДРЕСА_3 ;

?Протоколом огляду предмета: сумка чорного кольору із скретч карткою;

?Постановою про визнання речовим доказом речей, що вилучені в ході огляду місця події від 27.11.2023 за адресою: АДРЕСА_1 ;

?Постановою про визнання речовим доказом речей, що вилучені в ході огляду місця події від 27.11.2023 за адресою: АДРЕСА_3 ;

?Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 ;

?Слідчим експериментом за участі ОСОБА_6 ;

?Заявою підозрюваного ОСОБА_6 про добровільну видачу грошових коштів на суму 15 850 грн.;

?Постановою про визнання речовим доказом грошових коштів на суму 15 850 грн.;

?Протоколом огляду предмета: грошові кошти на загальну суму15 850 грн.

Крім того, згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_6 може:

?переховуватися від органів досудового розслідування;

?незаконно впливати на свідка ОСОБА_9 , оскільки є знайомим, та підозрюваному відомо місце проживання свідка;

?незаконно впливати на потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;

?зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, оскільки на даний час досудовим розслідуванням не встановлено усіх обставин, які згідно ст.91 КПК України підлягають доказуванню, а саме встановлення можливих співучасників злочину;

?вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим за скоєння корисливого злочину, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став, та під час іспитового строку знову скоїв кримінальне правопорушення.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 , скоїв особливо тяжкий злочин, за який Кримінальним Кодексом України передбачено покарання, у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

14.06.2023 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя ОСОБА_6 , був засуджений за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік, якщо він в період всього іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки. Підозрюваний ОСОБА_6 не дотримався покладених на нього обов`язків та в період іспитового строку, а саме 27.11.2023 скоїв нове кримінальне правопорушення.

28.11.2023 в порядку ст. 40, 93 КПК України з Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області була надана інформація про те, що підозрюваний ОСОБА_10 перебуває на обліку в установі. Окрім того, з 01.09.2023 центром пробації проводились заходи із встановлення місцезнаходження ОСОБА_6 та 10.10.2023 було заведено розшукову справу №51752304 у ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області з метою пошуку засудженого, що свідчить про те, що ОСОБА_6 має схильність до переховування від органів влади та правопорядку.

Також, ОСОБА_6 не має постійного джерела доходу, не має постійного місця мешкання, веде асоціальний спосіб життя, відсутні стійки соціальні зв`язки ( не має на утриманні дітей, не одружений);

Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та невідворотності покарання за його вчинення, існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на волі, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим перешкоджатиме встановленню істини по справі.

Зазначені вище обставини у свою чергу підтверджують небажання підозрюваного ОСОБА_6 свідчать про те, що останній є суспільно небезпечною особою для громадян України, може продовжити вчинювати злочини, що у свою чергу підтверджує ризики, які були вставлені органом досудового розслідування.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

З метою уникнення покарання, ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, в тому числі й шляхом погроз, умовлянь схилити їх до дачі неправдивих показів, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, а тому Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

З урахуванням вивчення особистості підозрюваного ОСОБА_6 , а також його репутації, аналізуючи факти скоєних ним кримінальних правопорушень відносно потерпілої сторони, свідка встановлено, що підозрюваний постійного, офіційного джерела прибутку не має, неодноразово вчиняв злочини, що дає достатні підстави вважати, що знаходячись на свободі, підозрюваний вчинить інші кримінальні правопорушення (злочини), що також є одним з ризиків невиконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Наявність у підозрюваного місця проживання, не виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не засвідчують відсутність наміру переховування від слідства та суду.

Таким чином, вказані обставини дають достатні підстави вважати, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим у п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні.

Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_6 , буде переховатися від органів досудового розслідування й суду, впливати на свідків та осіб, причетність яких до інкримінованого йому злочину підлягає перевірці, а тим самим перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, забезпечити виконання процесуальних рішень у провадженні.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, з наступних підстав:

- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого.

Зазначені вище обставини у свою чергу підтверджують небажання підозрюваного ОСОБА_6 робити висновки та ставати на шлях виправлення, а також свідчать про те, що останній є суспільно небезпечною особою для громадян України, може продовжити вчинювати злочини, що у свою чергу підтверджує ризики, які були вставлені органом досудового розслідування.

Спосіб життя ОСОБА_6 , а саме систематичне скоєння корисливих кримінальних правопорушень, принципове ігнорування встановлених норм моралі в суспільстві, свідчать про неможливість забезпечення більш м`якими запобіжними заходами мети їх застосування, а саме запобіганню ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_6 не працевлаштований, та не має постійного джерела доходів, застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави, не можливе;

28 листопада 2023 року підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи у слідчого СВ ВП №3 ОСОБА_3 , отримав повістку про виклик на 01.12.2023 о 10-00 год, для проведення слідчих дії. Окрім того, 28.11.2023 ОСОБА_6 отримав повістку на 30.11.2023 о 10-00 год, для проведення слідчих дії. Однак, останній на жодний виклик по повістці не з`явився, причину свого не прибуття до слідчого не повідомив.

12.12.2023 рідний брат підозрюваного ОСОБА_6 , перебуваючи у слідчого СВ ВП №3 ОСОБА_3 , отримав повістку про виклик ОСОБА_6 на 11:00 13.12.2023, 14.12.2023 та 15.12.2023, для проведення слідчих дії. Однак, підозрюваний на жодний виклик по повістці не з`явився, причину свого не прибуття до слідчого не повідомив.

Відповідно до ст. 136 КПК України підозрюваний ОСОБА_6 , був своєчасно проінформований про виклик до слідчого, що підтверджується корінцем повістки про виклик.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, з наступних підстав:

- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого.

Спосіб життя підозрюваного ОСОБА_6 , саме систематичне скоєння корисливих кримінальних правопорушень, принципове ігнорування встановлених норм моралі в суспільстві, порушення покладених на нього обов`язків передбачених ст.75 КК України, свідчать про неможливість забезпечення більш м`якими запобіжними заходами мети їх застосування, а саме запобіганню ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може вчинити нове корисне кримінальне правопорушення, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Особи, які заслуговують на довіру та поручаться за виконання підозрюваним

ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні.

Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_6 не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави, не можливе.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 кожен окремо не заперечували проти задоволення клопотання.

Вирішуючи заявлені клопотання слідча суддя враховує наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання судді, відповідні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні та наявність ризиків на існування яких посилається слідчий, суддя вважає наявність підстав вважати, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_6 зможе переховуватися від слідства та суду, впливати на потерпілого.

В розумінні КК України інкримінований підозрюваним злочин, передбачений є тяжким, такий злочин має досить високий ступінь суспільної небезпеки.

Тобто, за даним кримінальним провадженням суд враховує, що у відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу підозрюваному стала наявність обґрунтованої підозри у можливої причетності до скоєння умисного злочину.

На думку судді вже лише ця обставина спонукає людину до вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності, що кореспондується з позицією ЄСПЛ щодо необхідності оцінки ризику втечі у світлі фактів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справах «Бекчиєв проти Молдови», «Панченко проти Росії»).

При цьому, не будучи самостійною підставою для утримання особи під вартою, тяжкість обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, що ґрунтується на позиції в рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії», у відповідності з якою суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

На теперішній час, слідча суддя враховує обсяг пред`явленого обвинувачення, приймає до уваги репутацію підозрюваного, дані про його соціальні зв`язки, його поведінку, та ставлення до процесуальних обов`язків.

Так ОСОБА_6 є особою, яка, відповідно до анкетних даних з обвинувального акту неодноразово судима, після відбування покарання порушив встановлений адміністративний нагляд, не має міцних соціальних зв`язків, постійної офіційної роботи, що свідчить про вкрай низький рівень поваги та розуміння своїх процесуальних обов`язків.

Слідча суддя вважає, що з огляду на викладене, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання винуватими у кримінальних правопорушеннях, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, скоювати інші злочини.

При цьому суд враховує рішення ЄСПЛ по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, який зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Ризики, передбачені пунктом 3 та 5 частини 1 статті 177 КПК у цьому кримінальному провадженні продовжують існувати.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілого, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Суд зауважує також, що для здійснення тиску на потерпілого та свідків обвинуваченим достатньо, наприклад того, що особа, якій загрожує покарання у виді тривалого позбавлення волі, вчинить дії, покликані на примушення свідків та потерпілого до зміни показань або до відмови від їх надання. Такий висновок випливає із пояснень підозрюваного, який не сам пояснив, що спілкувався із потерпілим з метою вирішити на його розсуд, як він зазначив конфлікт.

Таким чином, суддя зазначає, що заявлений запобіжний захід у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри та особи підозрюваного, його поведінки є пропорційним.

З огляду на викладене клопотання сторони захисту підлягає задоволенню.

Згідно ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст. 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,

ухвалила:

клопотання задовольнити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 28 лютого 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134 200,00 грн. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок:

ТУ ДСА України в Запорізькій області, , рахунок отримувача, Банк отримувача Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача (IBAN) UA0001205.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, судді, суду за кожним викликом, вимогою та визначеною ним періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та

місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави, має бути наданий уповноваженій службовій особі.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа виконання покарання негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 , з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та слідчого у даному кримінальному провадженні.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до прокурора, судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини свої неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, слідчому, прокурору, захиснику.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що вони вправі оскаржити дану ухвалу суду до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя