УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

підозрюваного ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві клопотання слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України капітан юстиції ОСОБА_6 за погодженням прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні № 0000502, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2023 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Чернігова, зареєстрованого за адресою та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

ч. 1 ст. 258-3 КК України, ч. 3 ст. 263-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

У провадження слідчого судді 20.10.2023 надійшло клопотання слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України капітан юстиції ОСОБА_6 за погодженням прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні № 0000502, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2023 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 1 ст. 258-3 КК України, ч. 3 ст. 263-1 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні Головного слідчого управління СБ України перебуває кримінальне провадження № 0000502, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2023, за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3 КК України, ч. 3 ст. 263-1 КК України та за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 використовуючи свій авторитет та його визнання, проявивши якості лідера, відповідно до свого задуму, взяв на себе керівну роль у створенні та діяльності терористичної групи і вчинюваних її учасниками злочинів, а саме: наданням відповідних вказівок заздалегідь забезпечив існування організації; визначив та у подальшому удосконалив її структуру та ієрархію, визначив чіткі правила поведінки та дисципліни. ОСОБА_7 при створенні терористичної групи, врахував особисті характеристики ОСОБА_10 та ОСОБА_9 їх матеріальний стан, навики, життєвий досвід, наявність дружніх та родинних стосунків, здатність діяти в групі згідно спільно розробленого плану, бездоганно виконувати відведену роль при вчиненні злочинів та виконанні поставлених доручень, дотримуватись спільно обумовлених заходів конспірації, приховувати злочинну діяльність, запобігати викриттю їх протиправної діяльності працівниками правоохоронних органів.

Терористична група, очолювана ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами, характеризувалась наступним чином: попередньою зорганізованістю в спільне об`єднання для вчинення злочинів, стабільністю членів групи, котра виразилась у тривалості дій принаймні з квітня 2023 року по жовтень цього ж року та детальної організації функціонування групи, об`єднаністю злочинів єдиним планом з розподілом функцій кожного учасника групи, спрямованих на досягнення єдиної злочинної мети, підпорядкованістю учасників терористичної групи організаторам, обізнаністю всіх членів злочинної групи з планом злочинних дій.

При здійсненні діяльності ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами вимагалось від її учасників дотримання правил конспірації дій кожного, з цією метою розроблялись секретні групи в месенджерах, обмін інформацією за певною формою, зміна імен при замовленні через поштового оператора товарів, наявна велика кількість телефонних пристроїв та номерів мобільного телефону, їх часта зміна.

Згідно розробленого плану злочинної діяльності, функції та задачі кожного із учасників терористичної групи були розподілені наступним чином: ОСОБА_7 , організував та очолив терористичну групу, керував діями її учасників, здійснював розробку та втілення в життя злочинного плану діяльності, слідкував за його постійним вдосконаленням, консультував виконавців про необхідність використання мобільних месенджерів, та закритих чатів в них з метою приховування злочинної діяльності терористичної злочинної групи та запобігання викриття правоохоронними органами. Поруч з тим, перебуваючи у квартирі за адресою проживання ОСОБА_9 : АДРЕСА_2 , здійснював технічні роботи по збору та налаштуванню БпЛА, та виготовляв вибухові речовини, які члени групи планувати використовувати під час вчинення терористичних актів.

19.10.2023 о 21 год 04 хв ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 263-1 КК України.

За вказаними обставинами злочинної діяльності 20.10.2023 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 263-1 КК України.

Підозра ОСОБА_7 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 04.07.2023,25.07.2023, 28.08.2023, 31.08.2023, протоколом за результатами проведення оперативно-розшукового заходу від 31.08.2023, протоколами обшуків від 19.10.2023, висновком експерта № 132/10-133/10 від 08.08.2023, повідомленнями оперативного підрозділу від 19.05.2023 №2/3/1-7225нт; від 29.05.2023 № 2/3/1-7657нт, іншими матеріалами у їх сукупності.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати документи, речі, які істотно мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється.

На думку слідчого викладене свідчить про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, встановленим органом досудового розслідування.

Прокурор ОСОБА_2 в судовому засіданні, підтримала клопотання, з мотивів у ньому наведених та просив задовольнити його.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти поданого клопотання, зазначив, що підозра не обґрунтована, ризики не доведені.

Підозрюваний ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання просив залишити без задоволення, вказав, що підозра не обґрунтована, зазначив, що взагалі відсутні докази.

Заслухавши позиції прокурора, підозрюваного, його захисника, дослідивши наявні у матеріалах клопотання докази, слідчий суддя приходить до такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні Головного слідчого управління СБ України перебуває кримінальне провадження № 0000502, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2023, за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3 КК України, ч. 3 ст. 263-1 КК України та за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

19.10.2023 о 21 год 04 хв ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 263-1 КК України.

За вказаними обставинами злочинної діяльності 20.10.2023 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 263-1 КК України.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, а отже в оцінці цього питання кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням сталої практики ЄСПЛ, про що прямо вказує ч. 5 ст. 9 КПК України.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що необхідні для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення особі обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав осіб.

Не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

З урахуванням письмових доказів, що додані до клопотання та досліджені в судовому засіданні, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, приходить до висновку, що повідомлена ОСОБА_7 підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч.3 ст.263-1 КК України, не може вважатись не обґрунтованою, а докази, надані органом досудового розслідування, є, на даний час, досить вагомими, щоб свідчити про причетність ОСОБА_7 до кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що на стадії досудового розслідування кримінального провадження останній не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Питання доведеності вини підозрюваного ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого злочину і правильності кваліфікації його дій є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Водночас, обов`язковою умовою для застосування запобіжного заходу має бути доведеність сукупності обставин, визначених ч. 1 ст. 194 КПК України, яка вимагає від прокурора довести не лише наявність обґрунтованої підозри, а надати докази на підтвердження підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні та обґрунтувати недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні.

Суд оцінює наявність ризику можливості переховування ОСОБА_7 , як цілком ймовірний, з огляду на додані до клопотання слідчого матеріали, при цьому враховуючи також тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, що може спонукати його до вчинення спроби ухилитися. Ризик переховування від правосуддя обумовлюється можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Враховуючи вищевикладене, а також дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя, приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах провадження відсутні.

Крім того, існує ризик того, що підозрюваний в змозі знищити, спотворити чи сховати будь-яку з речей та документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час не встановлені всі вказані обставини, досудове розслідування триває, в ході якого проводяться слідчі дії, направлені в тому числі на відшукання слідів та можливих знарядь вчинення злочину.

Встановлюючи ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Тобто, ризик незаконного впливу існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слідчий суддя враховує, що покази свідків у вказаному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_7 як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю, в тому числі і дистанційно, через інших осіб, впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Також доведено прокурором наявність таких ризиків, як вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом, оскільки, на думку слідчого судді, інкриміновані ОСОБА_7 кримінальні правопорушення були спрямовані на громадську безпеку, а його основною метою було залякування населення та вплив на прийняття рішень органами державної влади та місцевого самоврядування. Окрім того, досудовим розслідуванням не встановлено всіх спільників ОСОБА_7 , яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які йому стали відомі в ході досудового розслідування, що унеможливить притягнення до відповідальності всіх винних осіб.

За таких обставин, з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення та особи підозрюваного, який може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, а тому слідчий суддя вважає що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України, а саме: захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Характеризуючі дані підозрюваного ОСОБА_7 , у тому числі наявність постійного місця проживання, відсутність судимостей, не переважають можливих ризиків неправомірної його поведінки.

Слідчий суддя вважає доведеним прокурором те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти названим вище ризикам, оскільки на даному етапі особисте зобов`язання, застава, особиста порука чи домашній арешт не є достатніми для гарантування поведінки підозрюваного, виходячи із встановлених судом ризиків та тяжкості кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

При вирішенні питання щодо можливості визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених цим Кодексом, в межах розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 слідчий суддя враховує наведене, а також фактичні обставини кримінальних правопорушень, їх наслідки, те, що в Україні введено воєнний стан у зв`язку із нападом збройних сил російської федерації, слідчий суддя не визначає розмір застави у кримінальному провадженні для підозрюваного ОСОБА_7 .

Між тим, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що у судовому засіданні не було встановлено обставин, які б свідчили, що підозрюваний ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора.

З урахуванням вимог частин 3 та 5 статті 115 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 з урахуванням часу фактичного затримання особи, а саме з 19 жовтня 2023 року до 17 грудня 2023 року включно.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 177, 178, 180, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 206, 372, частиною другою статті 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України капітан юстиції ОСОБА_6 за погодженням прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 , під вартою визначитина 60 днів, який обраховувати з 19 жовтня 2023 року до 17 грудня 2023 року включно, із урахуванням часу фактичного затримання особи.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1