Справа № 322/417/17
Провадження № 1-кп/314/25/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2023 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Вільнянськ кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000536 від 24.11.2016, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Гуляйполе Гуляйпільського району Запорізької області, громадянина України, одруженого, освіта середньо-спеціальна, проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Історія провадження

05.04.2017 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000536 від 24.11.2016 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України складений старшим слідчим СВ Новомиколаївського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , затверджений заступником керівника Токмацької місцевої прокуратури радника юстиції ОСОБА_6 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2017, справу розподілено головуючому судді ОСОБА_7 .

Вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 18.12.2017 (головуючий суддя ОСОБА_7 ) ОСОБА_4 визнано невинуватим та виправдано за ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області від 15.05.2018, вирок Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 18.12.2017 щодо ОСОБА_4 скасовано, призначено новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_4 в суді першої інстанції.

Ухвалою колегії суддів апеляційного суду Запорізької області подання голови Новомиколаївського районного суду Запорізької області задоволено, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 направлено до Вільнянського районного суду Запорізької області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2018, справу розподілено головуючому судді ОСОБА_8 .

У зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя суддею ОСОБА_8 у зв`язку з припиненням повноважень (закінченням п`ятирічного строку призначення судді вперше) протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2019, справу розподілено головуючому судді ОСОБА_9 .

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №1002/0/15-20 від 16 квітня 2020 року суддю ОСОБА_9 звільнено з посади судді Вільнянського районного суду Запорізької області у відставку з поданням заяви про відставку. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2020, справу розподілено головуючому судді ОСОБА_1 , в якому ухвалою суду від 22.04.2020 (том № 1 а.с. 247) було призначено підготовче судове засідання, а ухвалою від 14.07.2020 року (том № 2 а.с. 7) судовий розгляд.

Формулювання обвинувачення (обвинувальний акт затверджений 31.03.2017, том № 1 а.с. 2-3) .

При невстановлених слідством обставинах, у невстановлений час, у невстановленому місці, ОСОБА_4 , знайшов 416 предметів зовні схожих на бойові припаси, та у подальшому присвоїв знайдене, тим самим здійснив їх незаконне придбання. Після чого, ОСОБА_4 усі знайдені предмети незаконно переніс та сховав у житловому будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , за місцем свого мешкання та незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.

24.11.2016 року в період часу з 09:40 години до 12:40 години на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя №335/12526/16-к від 17.11.2016 в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено боєприпаси які згідно висновку експерта № 2-599 від 03.02.2017 є:

1) 16 патронів калібру 9х18мм до пістолета Макарова (ПМ) виготовлені промисловим способом, придатні до здійснення пострілу, при цьому кулі представлених патронів володіють достатньою вражаючою здатністю та їх питома кінетична енергія вище граничного значення 0,5ДЖ/мм2;

2) 566 патронів є військовими патронами калібру 7,62х39мм, промислового виробництва, призначені для використання стрілецькою зброєю калібру 7,62х39мм (АК-47, АКМ, АКМС, РПК та ін.);

3) 1031 патрон є боєприпасами військовими патронами калібру 5,45х39мм зразка 1974 року, виготовлені промисловим способом, призначеними для стрільби зі стрілецької зброї калібру 5,45х39мм: автомати АК-74; АКС-74; АКС-74У; ручний кулемет РПК-74 та їх модифікації, придатні для здійснення пострілу, кулі яких мають питому кінетичну енергію 55,52 ДЖ/мм2, що значно вище граничного значення 0,5 ДЖ/мм1;

4) 614 патронів є військовими патронами калібру 7,62х53мм, призначеними для використання стрілецькою зброєю калібру 7,62х53мм (гвинтівки, карабіну) конструкції Мосіна, ручні кулемети Дягтерева (ДП), снайперські гвинтівки Драгунова (СВД) та ін. вказані патрони виготовлені промисловим способом, куля якого має середню питому кінетичну енергію 54,29 ДЖ/мм2, що значно вище граничного значення 0,5 ДЖ/мм2,

які ОСОБА_4 маючи прямий умисел, зберігав за місцем свого мешкання без передбаченого законом дозволу, незаконно придбавши їх при невстановлених слідством обставин.

Цими діями ОСОБА_4 вчинив незаконне носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України (том № 1 а.с. 2-3).

03.05.2023 начальником Новомиколаївського відділу Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_3 за погодженням з керівником Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_10 , в порядку ст.ст. 338 КПК України, змінено обвинувальний акт, зміни стосувалися кількості вилучених патронів, без зміни юридичної кваліфікації діяння.

Правова позиція обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений в порядку ст.ст. 338, 341 КПК України від 03.05.2023 року (том 2 № 231-235).

ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000536 від 24.11.2016 року, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а саме у незаконному носінні, зберіганні та придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

В ході досудового розслідування встановлено, що 24.11.2016 року в період часу 09:40 години по 12:40 годину на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя №335/12526/16-к від 17.11.2016 в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено боєприпаси які згідно висновку експерта №2-599 від 03.02.2017 є:

-16 патронів калібру 9х18 мм до пістолета Макарова (ПМ) виготовлені промисловим способом, придатні до здійснення пострілу, при цьому кулі представлених патронів володіють достатньою вражаючою здатністю та їх питома кінетична енергія вище граничного значення 0,5 Дж/мм2;

-566 патронів є військовими патронами калібру 7,62х39 мм, промислового виробництва, призначені для використання стрілецькою зброєю калібру 7,62х39 мм (АК-47, АКМ, АКМС, РПК та ін.);

-1031 патрон є боєприпасами військовими патронами калібру 5,45х39 мм Зразка 1974 року, виготовлені промисловим способом, призначеними для стрільби зі стрілецької зброї калібру 5,45х39 мм: автомати АК-74; АКС-74; АКС-74У; ручний кулемет РПК-74 та їх модифікації, придатні для здійснення пострілу, кулі яких мають питому кінетичну енергію 55,52 Дж/мм2, що значно вище граничного значення 0,5 Дж/мм2;

-614 патронів є військовими патронами калібру 7,62х53 мм, призначеними для використання стрілецькою зброєю калібру 7,62х53 мм, (гвинтівки, карабіни) конструкції Мосіна, ручні кулемети Дегтярьова, снайперські гвинтівки Драгунова (СВД) та ін. вказані патрони виготовлені промисловим способом, куля якого має середню питому кінетичну енергію 54,29 Дж/ НОМЕР_1 , що значно вище граничного значення 0,5 Дж/мм2;

які ОСОБА_4 маючи прямий умисел, зберігав за місцем свого мешкання без передбаченого законом дозволу, незаконно придбавши їх при невстановлених слідством обставинах.

Під час судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції виникла необхідність у зміні формулювання обвинувачення ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.263 КК України, з наступних підстав.

Так, в ході судового розгляду за результатами дослідження протоколу обшуку від 24.11.2016, проведеного слідчим СУ ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_11 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2016, встановлено, що обшук проведено за місцем мешкання ОСОБА_4 , в будинку АДРЕСА_1 . В ході обшуку слідчим виявлено та вилучено боєприпаси патрони до різних видів стрілецької зброї в загальній кількості 1936 одиниць.

Дослідженням висновку експерта від 03.02.2017 №2-599 встановлено, що вилучені в ході обшуку 24.11.2016 об`єкти дослідження надійшли на експертизу упаковані в 8 упаковок, всі упаковки скріплені паперовими бирками з пояснюючими написами та підписами учасників слідчої дії, пошкоджень не мають та забезпечують зберігання об`єктів.

За результатами проведеної експертизи встановлено, зокрема, що: 1) 16 патронів (з маркуванням «270 01») є патронами калібру 9х18ммдо пістолету Макарова (ПМ), виготовлені промисловим способом, придатні до здійснення пострілу, при цьому кулі представлених патронів володіють достатньою вражаючою здатністю та їх питома кінетична енергія вище граничного значення 0,5 Дж/мм2; 2) 40 патронів (з маркуванням «539 и»)є військовими патронами калібру 7,62х39мм, промислового виробництва, призначені для використання стрілецькою зброєю калібру 7,62х39мм(АК-47, АКМ, АКМС, РПК, та ін), придатні до стрільби; 3) 340 патронів (з маркуванням «188 77»), 20 патронів (з маркуванням «60 74») є боєприпасами - військовими патронами, виготовленими промисловим способом, калібру 7,62х53мм, призначеними для використання стрілецькою зброєю калібру 7,62х39мм (гвинтівки, карабіни конструкції Мосіна, ручні кулемети Дегтярьова, снайперські гвинтівки Драгунова СВД, та ін.), придатні для здійснення пострілу, куля якого має середню питому кінетичну енергію 54,29Дж/мм2, що значно вище граничного значення 0,5 Дж/мм2, які згідно протоколу обшуку від 24.11.2016 слідчим були виявлені та вилучені відповідно у кімнаті №1 та кімнаті №2 і поміщені до упаковки №7 та №6. Вищевказані патрони були упаковані, підписані, пронумеровані і в даних упаковках без будь-яких пошкоджень передано у точній відповідності до номенклатурної справи для проведення експертного дослідження.

Крім того, в судовому засіданні від 11.11.2021 досліджено речові докази вилучені в ході обшуку від 24.11.2016 патрони, у т.ч. 16 патронів (з маркуванням «270 01»), 40 патронів (з маркуванням «539 и»), 340 патронів (з маркуванням «188 77»), 20 патронів (з маркуванням «60 74»), які були об`єктом дослідження судової балістичної експертизи.

Разом з тим, порівнянням даних про вилучення та дослідження експертом патронів (калібром 5,45х39мм) встановлено невідповідність кількості вилучених в ході обшуку з кількістю, яка досліджувалась експертом (340 одиниць). Також, з усього дослідженого експертом переліку ставляться під сумнів патрони з упаковок №№1, 2, 3, 4, 5 та 8. Не піддається сумніву лише кількість патронів, яка була вилучена в ході обшуку та скерована на експертне дослідження в упаковках №6 та №7, а саме: 16 патронів (з маркуванням «270 01»), 40 патронів (з маркуванням «539 и»), 340 патронів (з маркуванням «188 77»), 20 патронів (з маркуванням «60 74»).

У зв`язку з чим стороною обвинувачення було прийняте відповідне процесуальне рішення, про необхідність зміни обвинувачення ОСОБА_4 без зміни юридичної кваліфікації діяння, шляхом виключення з обсягу обвинувачення у незаконному придбанні та зберіганні без передбаченого законом дозволу: 1) 526 патронів калібру 7,62х39мм промислового виробництва, призначених для використання стрілецькою зброєю калібру 7,62х39мм(АК-47, АКМ, АКМС, РПК, та ін); 2) 1031 патрона калібру 5,45х39 мм зразка 1974 року, призначеними для стрільби зі стрілецької зброї калібру 5,45х39 мм (автомати АК-74; АКС-74; АКС-74У; ручний кулемет РПК-74 та їх модифікації); 3) 254 патрони калібру 7,62х53мм, призначеними для використання стрілецькою зброєю калібру 7,62х39мм (гвинтівки, карабіни конструкції Мосіна, ручні кулемети Дегтярьова, снайперські гвинтівки Драгунова СВД, та ін.).

Формулювання обвинувачення (змінений обвинувальний акт погоджений 03.05.2023, том № 2 а.с. 231-235) .

При невстановлених слідством обставинах, у невстановлений час, у невстановленому місці, ОСОБА_4 , знайшов 416 предметів зовні схожих на бойові припаси, та у подальшому присвоїв знайдене, тим самим здійснив їх незаконне придбання. Після чого, ОСОБА_4 усі знайдені предмети незаконно переніс та сховав у житловому будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , за місцем свого мешкання та незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.

24.11.2016 року в період часу з 09.40 години до 12.40 години на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя №335/12526/16-к від 17.11.2016 в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 у кімнаті АДРЕСА_2 та кімнаті № 2, крім іншого, було виявлено та вилучено боєприпаси та поміщено до упаковки № 7 та № 6, які згідно висновку експерта №2-599 від 03.02.2017 є:

1) 16 патронів (з маркуванням «270 01») є патронами калібру 9х18мм до пістолету Макарова (ПМ), виготовлені промисловим способом, придатні до здійснення пострілу, при цьому кулі представлених патронів володіють достатньою вражаючою здатністю та їх питома кінетична енергія вище граничного значення 0,5 Дж/мм2;

2) 40 патронів (з маркуванням №539 и») є військовими патронами калібру 7,62х39мм, промислового виробництва, призначені для використання стрілецькою зброєю калібру 7,62х39мм (АК-47, АКМ, АКМС, РПК, та ін.), придатні до стрільби;

3) 340 патронів (з маркуванням «188 77»), 20 патронів (з маркуванням «60 74») є боєприпасами військовими патронами, виготовленими промисловим способом, калібру 7,62х53мм, призначеними для використання стрілецькою зброєю калібру 7,62х39мм (гвинтівки, карабіни конструкції Мосіна, річні кулемети Дегтярьова, снайперські гвинтівки Драгунова СВД, та ін.), придатні для здійснення пострілу, куля якого має середню питому кінетичну енергію 54,29 Дж/ НОМЕР_1 , що значно вище граничного значення 0,5 ДЖ/мм2,

які ОСОБА_4 маючи прямий умисел, незаконно придбав та незаконно зберігав за місцем свого мешкання без передбаченого законом дозволу.

Цими діями ОСОБА_4 вчинив незаконне придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Правова позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням у кримінальному провадженні № 0000536, внесеному до ЄРДР 24.11.2016 року, щодо ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, погоджений 03.05.2023.

З огляду на обвинувальний акт, прокурор вважає встановленим те, що ОСОБА_4 вчинив дії, передбачені ч. 1 ст. 263 КК України, а саме - незаконне придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Прокурор вважає, що стороною обвинувачення надано, а судом досліджено достатньо доказів для встановлення відповідальності викладених у обвинувальному акті фактичних обставин об`єктивній істині, як зважаючи на окремі докази, так і в їх сукупності.

Правова позиція обвинуваченого ОСОБА_4 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений вину не визнає з таких міркувань: 1) згідно протоколу обшуку від 24.11.2016 в нього вдома було вилучено 1936 штук предметів схожих на патрони; 2) відповідно до рапорту слідчої ОСОБА_11 яка проводила обшук, було вилучено 1936 штук патронів різного калібру; 3) відповідно до висновку експерта № 2-599 на експертизу надано 2276 патронів різного калібру замість вилучених 1936штук; 3) відповідно до дозволу № НОМЕР_2 ОСОБА_4 має дозвіл на нарізну зброю марки Сайга МЗ 7,62мм ХК 01130492, ОП СКС 7,62мм НГ 4242.

З наданих обвинуваченим ОСОБА_4 пояснень встановлено, що обвинувачений вину не визнає так як вважає, що після вилучення в нього предметів схожих на патрони вони були замінені і на експертизу вже направлені зовсім інші предмети, а не ті, що в нього були вилучені. У зв`язку з чим обвинувачений просив визнати неналежними доказами висновок експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України від 03.02.2017 №2-599, речові докази, боєприпаси у кількості 2276 одиниць які були направлені на експертизу.

Оцінка доказів на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно з ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Зокрема, слідчий, прокурор згідно зі ст. 91 КПК України зобов`язані доказувати подію кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

Судом безпосередньо досліджено в судовому засіданні показання свідків та досліджені письмові та речові докази.

Показання.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні надав пояснення, що він був запрошений в якості понятого, обшук проходив в 2016році, під час обшуку була вилучена зброя та набої. Які саме набої вилучались зазначити не може так як не є фахівцем з цього питанні, все вилучене перераховувалось працівниками поліції, все заносилось до протоколу обшуку. Все було запаковано в пакети, заперечень щодо обшуку не було, зауважень теж не було.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні надав пояснення, що він працює в поліції оперуповноваженим. В 2016 році він приймав участь у складі слідчої групи, під час проведення обшуку, за місцем мешкання ОСОБА_4 . Обшук проводився на підставі ухвали слідчого судді. Під час обшуку була вилучена зброя з сейфу, металева коробка з набоями, кількість та калібр, маркування не пам`ятає. Як саме упаковувалась вилучена зброя і набої не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні надав пояснення аналогічні поясненням свідка ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що в 2016 році вона працювала слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області, в її провадженні перебувало кримінальне провадження, за ознаками кримінальних правопорушень за п. 5 ч. 2 ст. 115, ст.386 КК України, у зв`язку з чим за її клопотання слідчим суддею було надано дозвіл на обшук житла, де мешкає ОСОБА_4 . Обшук проводився в присутності оперативної групи та понятих. ОСОБА_4 не заперечував проти проведення обшуку, під час якого повідомив, що в нього є зареєстрована зброя та набої до неї. Під час обшуку було вилучено: зброя, набої. Маркування та кількість набоїв зазначені в протоколі обшуку. В які пакети вилучена зброя та набої були упаковані свідок точно не пам`ятає, але пам`ятає, що були коробки, також використовувались звичайні пакети.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що в 2017 році він працював завідувачем сектору балістичних обліків відділу криміналістичних видів досліджень Запорізького НДЕКЦ МВС України, в його провадження надійшла постанова від 26.11.2016 про призначення судової балістичної експертизи, винесена слідчим ОСОБА_5 по кримінальному провадженні за №0000536 від 24.11.2016. Пакування яке надійшло до експертної установи, це два чохли зі зброєю, металевий ящик, 1 картонна коробка (заводська) набоїв для ПМ, 4 пакети набоїв. Цілісність не була пошкоджена. Ним був наданий висновок експерта в якому було все відображено та зроблена фото таблиця.

Документи:

Ухвала слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, про задоволення клопотання про проведення обшуку в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000393, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 115, ст. 386 КК України. Надано ошук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 (том № 1 а.с. 37-38, 36).

Протокол обшуку від 24.11.2016, під час якого було знайдено та вилучено патрони у кількості 1936 штук різного маркування (том № 1 ас. 41-47).

Із рапорту поданого 24.11.2016 слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області майором поліції ОСОБА_11 вбачається, що в рамках проведено досудового розслідування у кримінальному провадженні №00000393, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.08.2015, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 115, ст. 386 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя №335/12526/16-к від 17.11.2016, було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведення обшуку було вилучено предмети, які не мають значення для розслідування зазначеного складу кримінального правопорушення, а саме патрони різного калібру загальною кількістю 1936 штук, але є об`єктом самостійного складу злочину, передбаченого ст. 263 КК України (том № 1 а.с. 189-190).

Постанова про призначення судово-балістичної експертизи від 26.11.2016, на експертизу направлено предметів схожих на патрони в кількості 2276 штук (том № 1 а.с. 39-40).

Висновок експерта № 2-599 від 03.02.2017, відповідно якого надані на дослідження 2276 вилучені 24.11.2016 під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , по АДРЕСА_1 , є боєприпасами, а саме:

- 16 патронів калібру 9х18мм до пістолета Макарова (ПМ) виготовлені промисловим способом, придатні до здійснення пострілу, при цьому кулі представлених патронів володіють достатньою вражаючою здатністю та їх питома кінетична енергія вище граничного значення 0,5ДЖ/мм2;

- 49 патронів є мисливськими патронами калібру 7,62х39мм, промислового виробництва, призначені для використання мисливською зброєю відповідного калібру (ОП СКС, ВУЛКАН-М, ФОРТ-201, САЙГА-М3 та ін.);

- 566 патронів є військовими патронами калібру 7,62х39мм, промислового виробництва, призначені для використання стрілецькою зброєю калібру 7,62х39мм (АК-47, АКМ, АКМС, РПК та ін.);

- 1031 патрон є боєприпасами військовими патронами калібру 5,45х39мм зразка 1974 року, виготовлені промисловим способом, призначеними для стрільби зі стрілецької зброї калібру 5,45х39мм: автомати АК-74; АКС-74; АКС-74У; ручний кулемет РПК-74 та їх модифікації, придатні для здійснення пострілу, кулі яких мають питому кінетичну енергію 55,52 ДЖ/мм2, що значно вище граничного значення 0,5 ДЖ/мм1;

- 614 патронів є військовими патронами калібру 7,62х53мм, призначеними для використання стрілецькою зброєю калібру 7,62х53мм (гвинтівки, карабіну) конструкції Мосіна, ручні кулемети Дягтерева (ДП), снайперські гвинтівки Драгунова (СВД) та ін. вказані патрони виготовлені промисловим способом, куля якого має середню питому кінетичну енергію 54,29 ДЖ/мм2, що значно вище граничного значення 0,5 ДЖ/мм2.

Всі вказані 2276 патронів придатні до стрільби (том № 1 а.с. 55-66).

Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 15.02.2017 визнано речовими доказами у кримінальному провадження №0000536 патрони різного калібру у кількості 2251штук разом з 19 стріляними гільзами = 2270 (том № 1 а.с. 67).

В судовому засіданні 11.11.2021 було безпосередньо досліджені речові докази, а саме патрони різного калібру, патрони зберігаються в металевому ящику, насипом, в ящику також зберігаються бірки на яких зазначена інформація, а саме які предмети були вилучені під час обшуку, і які були повернуті з експертизи. Кількість патронів 2206 штук різного калібру, 19 стріляних гільз (журнал судового засідання том № 2 а.с. 81-84, 87-98).

Суд, вислухав учасників, вислухав свідків, дослідив надані докази, приходить до таких висновків.

Стаття 2 КПК України встановлює, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у справі «Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: у тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, у відповідності до положень ч. 1 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно зі ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Суд, оцінивши наявні у справі докази в порядку ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та неупередженості та керуючись законом, в їх сукупності, вважає, що факт вчинення злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 стороною обвинувачення не доведений, а пред`явлене обвинувачення не знайшло своє підтвердження в ході судового слідства з огляду на наступне.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Як позначив Європейський суд з прав людини по справі «Капо проти Бельгії», в кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом в світі пункту 2 статті 6 Європейської Конвенції про захист з прав людини і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Даючи оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд звертає увагу на наступне.

Обвинувачений заперечував, щодо упаковки патронів, які були вилучені в нього під час обшуку, зазначав, що патрони паковались в інші пакети, але при дослідженні у експерта пакети на фото зовсім інші (том № 1 а.с. 56), перевірити це зараз ніяким чином не можливо, так як ні фото, ні відео-фіксація при обшуку, який відбувався 24.11.2016 не здійснювалась, а допитані свідки, які були присутні під час обшуку, ці факти не пам`ятають, оскільки пройшло досить багато часу.

Окрім того, під час обшуку було вилучено 1936 предметів схожих на патрони (том № 1 а.с. 189-190), а на експертизу направлено 2276 патронів (том № 1 а.с. 55-66). Під час проведення експертизи експерт зсипав всі патрони, які йому надійшли на експертизу, і на даний час які саме патрони в якій коробці знаходились встановити неможливо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , який брав участь у проведенні обшуку 24.11.2016 за місцем мешкання обвинуваченого в якості понятого, пояснив що працівники поліції перераховували патрони, що вилучались під час слідчої дії і всі відомості заносились до протоколу, який було підписано всіма учасниками без заперечень.

Таким чином, наведені докази не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, виходячи з наступних підстав.

Стороною обвинувачення під час судового розгляду не надано змістовних пояснень щодо причин виникнення розбіжностей у кількості вилучених патронів у обвинуваченого під час обшуку та їх кількістю, що була направлена на експертизу, натомість прокурором було змінено обвинувачення ОСОБА_4 без зміни юридичної кваліфікації діяння, шляхом виключення з обсягу обвинувачення зайвих патронів (том №2 а.с. 231-235).

З метою з`ясування обставин, за яких могли виникнути зазначені суперечності, під час розгляду справи судом здійснено виклик експерта ОСОБА_15 який пояснив, що в його провадження надійшла постанова від 26.11.2016 про призначення судової балістичної експертизи, винесена слідчим ОСОБА_5 по кримінальному провадженні за №0000536 від 24.11.2016. Цілісність пакування, яке надійшло до експертної установи не було пошкоджене. Ним був наданий висновок експерта в якому було все відображено та зроблена фото таблиця.

Під час допиту експерт підтвердив свій висновок, спростував ймовірне допущення описки у кількості наданих на дослідження патронів.

Допитати слідчого ОСОБА_5 суд не зміг, так як останній на виклики не з`являвся у в`язку з чим прокурор відмовився від допиту вказаного свідка.

З огляду на встановлені судом порушення, суд не може дійти беззаперечного висновку про те, що вилучені предмети у обвинуваченого під час обшуку 24.11.2016, є тими самими предметами, які буди направлені на дослідження експерту відповідно постанови від 26.11.2016 (том № 1 а.с. 39-40) і відносно яких складний висновок експерта від 03.02.2017 № 2-599 (том № 1 а.с. 20-66).

Надаючи оцінку наведеним обставинам у сукупності, суд вважає, що протокол обшуку, постанова про призначення експертизи, а також висновок експерта не узгоджуються між собою та містять істотні суперечності, які не були усунуті стороною обвинувачення, що унеможливлює покладення цих доказів в основу обвинувального вироку.

Вирішуючи питання про можливість визнання цих доказів недопустимими, суд керується тим, що ч. 1 ст. 87 КПК України визначає, що обов`язковою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання в наслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому суд враховує й висновок Верховного Суду, який у постанові від 08 жовтня 2019 року (справа № 639/8329/14-к) зауважив, якщо суд визнає доказ недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК України, він має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31 серпня 2022 року (справа №756/10060/17), констатувавши, що у разі визнання доказів недопустимими суд має вмотивувати свої висновки про істотне порушення вимог кримінального закону, зазначивши, які саме й чиї права ї свободи було порушено і в чому це виражалося.

На переконання суду, наведені докази хоча і є такими, що зібрані з порушенням вимог кримінального процесуального закону, проте кожен з них окремо, з огляду на практику Верховного Суду, не можуть бути визнані недопустимими з підстав, передбачених ст. 87 КПК України, оскільки виявлені порушення фактично самі по собі не стосуються фундаментальних прав обвинуваченого, закріплених Конституцією України.

Між тим, суд вважає доцільним застосування практики ЄСПЛ, який у справі «BaranandHun v. Turkey» констатував, що завданням Суду не є визначити, в принципі, чи є конкретний тип доказу, наприклад доказ, отриманий незаконно з точки зору національного законодавства, допустимим, а дійти висновку, чи є заявник винним, чи ні.

З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що самі по собі вказані докази не можуть бути визнані недопустимими, проте сукупність встановлених у них протиріч не спростовує доводів обвинуваченого, стосовно того, що на експертизу були направлені зовсім інші предмети, а не ті, що були вилучені у обвинуваченого 24.11.2016 та позбавляє можливості суд вважати ці докази такими, що беззаперечно підтверджують винуватість обвинуваченого.

Що стосується решти доказів, зокрема показань працівників поліції ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , понятого ОСОБА_12 , які повідомили за яких саме обставин та у якому порядку було проведено обшук, то вони не можуть спростувати ані встановлені судом протиріччя, ані версію обвинуваченого, як і беззаперечно довести винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину.

Працівники поліції під час допиту повідомили про відсутність будь-яких порушень при проведенні обшуку та засвідчили лише беззаперечне дотримання ними вимог кримінального процесуального закону в ході проведення слідчих дій, що не суперечить показанням понятого.

На переконання суду показання свідків в даному випадку втрачають доказове значення, оскільки не узгоджуються з письмовими доказами, що мають суттєві протиріччя, які судом визнано такими, що не доводять винуватості ОСОБА_4 , що позбавляє можливості надати перевагу будь-яким з них.

Більш того, суд ставить під сумнів й достовірність цих показань, оскільки останні надані здебільшого зацікавленими особами: працівниками поліції.

Таким чином, з урахуванням встановлених під час розгляду справи протиріч, суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів у їх взаємозв`язку не може бути достатньою для визнання винуватості ОСОБА_4 доведеною.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У постанові від 07 липня 2022 року (справа № 748/1046/19) Верховний Суд зауважив, що процес оцінки доказів передбачає: необхідність формування внутрішнього переконання; всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності; необхідність керуватися законом при прийняті рішення. Ніякі докази не мають для суб`єкта оцінки наперед встановленої сили.

При цьому, внутрішнє переконання - це такий стан свідомості суб`єкта оцінки, коли він вважає, що зібрані й перевірені у справі докази є достатніми для вирішення питання щодо наявності чи відсутності обставин, які входять до предмета доказування, або інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, і впевнений у правильності свого висновку.

Однак, це не означає, що суб`єкт оцінки вправі приймати процесуальні рішення лише за наявності у нього внутрішнього переконання, саме по собі внутрішнє переконання не має правового значення. Стаття 94 КПК України вимагає, щоб ця впевненість ґрунтувалась на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності у відповідності з вимогами закону, тобто закон вимагає, щоб внутрішнє переконання було обґрунтованим.

Вимоги закону щодо розгляду обставин справи слід розглядати і як вимоги щодо оцінки відповідних доказів. Це пов`язано з тим, що процесуальне рішення приймається на підставі всебічної, повної і об`єктивної оцінки зібраних і перевірених на поточний момент доказів, а не обставин справи. Тому внутрішнє переконання, до якого приходять суб`єкти оцінки, перш за все ґрунтується саме на такому всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх доказів у їх сукупності. Шлях внутрішнього переконання повинен відображуватись через мотивування висновків. Це дозволяє його перевірити і дійти висновку про правильність або помилковість.

Відповідно до ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Пункт 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, наголошує на тому, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд враховує, що усталена практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (Рішення ЄСПЛ від 10.07.2001 року у справі «Авшар проти Туреччини» - п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЕСПЛ від 14.08.2008 року у справі «Кобець проти України» - п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» - п. 86, «Яллох проти Німеччини»). У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998 p., «Бочаров проти України» Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Згідно з частиною першою статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини викладеної у справі «Капо проти Бельгії» від 13.01.05 р., у кримінальних справах питання доказів належить досліджувати загалом у світлі п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і вимагає воно, крім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне отстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та надання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Суд відповідно до норм КПК України не вправі витребувати, вимагати від сторони обвинувачення будь-які інші докази, ніж ті, які надані, на підтвердження винуватості особи у вчинені злочину. Суду також не дозволяється збирання, витребування доказів у кримінальному провадженні з власної ініціативи.

Суд зазначає, що протягом всього часу судового розгляду, кримінального провадження, який триває майже 7 років, сторонам були створені необхідні умови для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Вони мали рівні права на збирання та надання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Проаналізувавши усі докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та вичерпані можливості їх отримання судом, що є підставою для закриття кримінального провадження.

Згідно з п.3 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

На підставі викладеного, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 284 ст. 372 КПК України,

У Х В А Л И В:

Кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000536 від 24.11.2016, стосовно ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - закрити, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Захід забезпечення кримінального провадження стосовно обвинуваченого не обирався.

Витрати, пов`язані з проведенням судово-балістичної експертизи, віднести на рахунок держави.

Документи, передані суду сторонами кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази:

-16 патронів з маркуванням «270 01», 40 патронів з маркуванням «539 и», 340 патронів з маркуванням «188 77», 20 патронів з маркуванням «60 74» які зберігаються в кімнаті зброї Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області - знищити.

-Металевий ящик в якому зберігались патрони, який зберігається в кімнаті зброї Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області - повернути ОСОБА_4 , при відмові прийняти знищити.

-Карабін ОП СКС калібру 7,62х39мм який упакований в матерчатий чохол камуфляжного окрасу, карабін Сайга-М3 упакований в чорний матерчатий чохол, мисливські патрони калібру 7,62х39мм в кількості 45шт (4 патрони відстріляні) які були повернуті ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді від 04.03.2017 залишити останньому.

-Інші патрони, різного маркування, які визнані речовими доказами по вказаному кримінальному провадженні які зберігаються в кімнаті зброї Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

10.11.2023