Справа №293/1681/23
Провадження № 1-кп/293/93/2024
УХВАЛА

31 січня 2024 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисник ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000134 від 14.04.2017 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Судове слідство у кримінальнму провадженні закінчено та здійснено перехід до судових дебатів. У зв`язку з переходом до стадії судових дебатів за клопотанням сторони захисту у кримінальному провадженні оголошено перерву для підготовки промови у судових дебатахдо 31.01.2024.

31.01.2024 в судовому засіданні захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_4 завив самовідвід від здійснення захисту ОСОБА_5 .

Заяву про самовідвід мотивує тим, що вони з підзахисним під час конфіденційної розмови не дійшли згоди щодо вибраного способу захисту. Така незгода полягає в тому, що ОСОБА_5 не відбув покарання у виді громадських робіт, що безпосередньо буде враховано при ухваленні вироку у даному кримінальному провадженні та те, що така поведінка обвинуваченого суперечить його адвокатській діяльності при здійсненні захисту.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив клопотання про відмову від захисника ОСОБА_4 . Вказав, що не бажає, щоб адвокат ОСОБА_4 здійснював його захист, оскільки обрана ним позиція захисту не узгоджується з його позицією. Вказав, що укладе угоду з іншим захисником самостійно на платній основі.

Прокурор в судовому засіданні при вирішенні заяви захисника та клопотання обвинуваченого покладався на розсуд суду.

Вислухавши заяву захисника про самовідвід, клопотання обвинуваченого про відмову від захисника, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Щодо заяви захисника ОСОБА_4 про самовідвід суд зазначає таке.

Конституційні приписи, а саме ст. 59 Конституції України проголошує право кожного на правову допомогу та вільний вибір захисника своїх прав, а ст. 63 Конституції України закріплює право на захист підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного.

Статтею 20 КПК України, що розкриває зміст забезпечення права на захист як загальної засади кримінального провадження, закріплено право підозрюваного, обвинуваченого, виправданого, засудженого на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення; право збирати і подавати докази; брати особисту участь у кримінальному провадженні; користуватись правовою допомогою захисника; реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК України.

Згідно з вимогами ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Статтею 78 КПК України визначено, що захисником, представником не має права бути особа, яка брала участь у цьому ж кримінальному провадженні як слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач.

Вказаною статтею законодавцем передбачено, що особа не має права брати участь у цьому ж кримінальному провадженні як захисник або представник також у випадках:

1) якщо вона у цьому провадженні надає або раніше надавала правову допомогу особі, інтереси якої суперечать інтересам особи, яка звернулася з проханням про надання правової допомоги;

2) зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю (зупинення дії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю або його анулювання) в порядку, передбаченому законом;

3) якщо вона є близьким родичем або членом сім`ї слідчого, прокурора, потерпілого або будь-кого із складу суду.

Мотивуючи заявлений самовідвід, адвокат вказує, що оскільки його позиція захисту не співпадає з позицією обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений засуджений до покарання у виді громадських робіт не бажає їх відбувати, що буде враховуватись судом при ухваленні вироку у кримінальному провадженні, що є неприйнятним у його адвокатській діяльності такої поведінки обвинуваченого, відтак просив його відвести від участі у розгляді кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Проте суд такі доводи адвоката не приймає, виходячи з підстав визначених ст. 78 КПК України для відводу захисника, та доходить висновку про їх безпідставність, зокрема, приймаючи до уваги наступне.

Відповідно до ст. 47 КПК України особливістю участі захисника у кримінальному провадженні є його обов`язок здійснювати всіма можливими засобами забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів свого клієнта.

Право на захист забезпечується, зокрема, нормами КПК України, які регламентують обов`язкову участь захисника у кримінальному провадженні (ст. 49, 52 КПК України).

Відповідно до ст. 49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо: відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника; підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно; слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його. Захисник може бути залучений слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом в інших випадках, передбачених законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.

Згідно із п.1 ч.2 ст. 52 КК України визначено обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні, зокрема, щодо осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення у віці до 18 років, - з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою.

Як убачається із матеріалів справи на момент вчинення кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_5 був особою неповнолітнього віку, а тому участь захисника у такому кримінальному провадженні була, як на час досудового слідства так і під час розгляду справи у суді, незважаючи на повнолітній вік обвинуваченого, обов`язковою.

На стадії досудового слідства у кримінальному провадженні за постановою слідчого від 08.07.2017 постановлено призначити захисника для здійснення захисту за призначенням підозрюваного ОСОБА_5 (а.с.11).

Відповідно до доручення регіонального центру з надання безоплатної вторинної допомоги у Житомирській області з надання правової допомоги № від 09.07.2017, на підставі наказу директора центру за № 1 від 03.07.2017 призначено адвоката ОСОБА_4 для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_5 . Доручення для здійснення захисту за призначенням діє до закриття кримінального провадження; закінчення останнього судового провадження з перегляду судових рішень; використання всіх національних засобів правового захисту (а.с.79).

Частина 4 ст. 47 КПК України містить вичерпний перелік випадків, коли захисник має право відмовитися від виконання своїх обов`язків.

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 47 КПК України, захисник після його залучення має право відмовитися від виконання своїх обов`язків лише, зокрема, у випадках незгоди з підозрюваним, обвинуваченим щодо вибраного ним способу захисту, за винятком випадків обов`язкової участі захисника.

Зміст наведеної норми вказує на те, що у кримінальному провадженні, у якому участь захисника є обов`язковою захисник не має права відмовитись від виконання своїх обов`язків навіть у випадку незгоди з обвинуваченим щодо вибраного ним способу захисту.

Отже, за встановлених обставин, зважаючи на імперативні вказівки кримінального процесуального законодавства щодо обов`язкової участі захисника у кримінальному провадженні, вбачається, що подана заява про самовідвід є безпідставною та такою, що суперечить фактичним обставинам справи, а тому суд дійшов до переконання, що заявлений самовідвід слід залишити без задоволення.

При цьому суд ураховує, стадію на якій перебуває кримінальне провадження під час якої заявлений самовідвід захисника та, зокрема, зважає, на ту обставину, що на стадії як дослідження доказів, так і на стадії переходу до судових дебатів, захисник не заявляв будь-яких клопотань щодо виниклих обставин, які вказували на незгоду обвинуваченого щодо обраної ним позиції захисту, а лише клопотав про оголошення перерви для підготовки до судових дебатів, при тому, що і тоді захисник володів інформацією про те, що його підзахисний не відбув покарання у виді громадських робіт.

Таку поведінку захисника суд розцінює як зловживання останнім своїми процесуальними правами та порушення інституту реалізації державної гарантії особи на захист за умов обов`язкової участі захисника у кримінальному провадженні, що є недопустимим.

Водночас, ураховуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про відмову від захисника, суд уважає таке клопотання прийнятним та таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

Підозрюваний, обвинувачений має право, в тому числі на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження, а також на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату (ст. 42 ч. 3 п. 3 КПК України).

Реалізація права на відмову від захисника та відповідна належна правова процедура визначена ст. 54 КПК України, частинами 1 та 3 якої зокрема передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його, проте відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченомуст. 49цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

Виконуючи вимоги норм КПК України, які регламентують порядок відмови від захисника, необхідно враховувати також правові позиції ЄСПЛ, сформульовані в рішенні від 16 грудня 2010 року в справі «Боротюк проти України», в пункті 80 якого зазначено, що: «ані буква, ані дух ст. 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися (увідкритий чи мовчазний спосіб) від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови». Також у п. 65 рішення ЄСПЛ від 15 листопада 2012 року в справі «Єрохіна проти України» викладена ще одна важлива правова позиція щодо відмови від захисника: «перед тим, як вважати обвинуваченого таким, що відмовився відважливого права за ст. 6 Конвенції, зогляду нанепрямі ознаки його поведінки слід переконатися, щовін міг розумно передбачити наслідки своєї поведінки».

Зазначені вимоги законів щодо підстав та порядку відмови (заміни) особи (підозрюваного, обвинуваченого) від захисника не вказують на конкретну форму волевиявлення особи, необхідну для вирішення судом питання про відмову від захисника. Не містять зазначені положення законів і покладеного на особу, яка відмовляється від захисника, обов`язку обґрунтовувати чи доводити суду наявність обставин, які, на її думку, вказують на те, що захисник не здійснює належним чином захист та не виконує свої професійні обов`язки.

Отже, за загальним правилом, передбаченим п. 3 ч. 3 ст. 42, ч. 1 ст. 54 КПК України, особа (підозрюваний, обвинувачений) без встановлення будь-яких обмежень та умов, керуючись власним волевиявленням має право відмовитися від захисника або замінити його в будь-який момент кримінального провадження в усній або письмовій формі.

Заявляючи про небажання здійснення його захисту адвокатом ОСОБА_4 обвинувачений фактично відмовляється від цього захисника і в силу дії ч. 1 ст. 54 КПК України така відмова має бути прийнята судом.

В той же час обвинувачений вказує, що має намір для здійснення свого захисту укласти угоду з іншим адвокатом.

Однак, суд зважаючи, на особу обвинуваченого та відсутністю доказів його дійсного наміру на укладення угоди з адвокатом для здійснення захисту, та те, що участь захисника у цьому кримінальному провадженні є обов`язковою, суд з метою не затягування розгляду справи, дотримання імперативних норм кримінального процесуального законодавства щодо обов`язкової участі захисника у кримінальному провадженні, дійшов висновку доручити відповідному органу на надання безоплатної правової допомоги призначити обвинуваченому ОСОБА_5 адвоката для здійснення захисту за призначенням.

Суд зауважує, що така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, за якою останній розглядає право вибору адвоката як не абсолютне, тобто як таке, що може зазнавати обмежень з метою належного відправлення справедливого правосуддя. Європейський суд з прав людини у низьці рішень обґрунтовує застосування обмежень права вибору захисника, перш за все при наданні безоплатної правової допомоги. У цьому випадку основним критерієм є інтерес правосуддя.

Примірною є справа «Круассан проти Німеччини», Європейський суд відзначив, що уникнення пауз або перерв відповідає інтересам правосуддя і цілком може виправдати призначення адвоката всупереч побажанням обвинуваченого (див. рішення від 25 вересня 1992 року у справі «Круассан проти Німеччини» (Croissant v. Germany), п. 28, Series A № 237 B). У цьому ж рішенні Суд наголошує, що стаття 6 пункт 3 (с) Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає право будь-якого обвинуваченого на допомогу захисникам на свій вибір. Проте, і, незважаючи на значення довірчих відносин між адвокатом і клієнтом, не слід надавати цьому праву абсолютний характер. Воно неминуче піддається певним обмеженням в питанні безоплатної юридичної допомоги, коли судам належить право вирішувати, чи вимагають інтереси правосуддя надання обвинуваченому захисника, призначеного безкоштовно.

З урахуванням зазначеної позиції ЄСПЛ, призначаючи адвоката національний суд повинен, безумовно, враховувати побажання обвинуваченого. Однак інтереси обвинуваченого можливо обійти, якщо існують достатні підстави вважати, що інтереси правосуддя цього вимагають (див. рішення від 25 вересня 1992 року у справі «Круассан проти Німеччини» (Croissant v. Germany), п. 29, Series A № 237 B).

За таких обставин, з метою недопущення права обвинуваченого на захист та кваліфіковану правову допомогу, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення клопотання обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.47, 49,54 369-372,376,395, 532 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволені заяви захисника ОСОБА_4 про самовідвід - відмовити.

2. Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про відмову від захисника ОСОБА_4 задовольнити.

3. Судовий розгляд відкласти до 21 лютого 2024 року об 14:00год.

4. Зобов`язати Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Житомирській області призначити захисника та забезпечити його прибуття до Черняхівського районного суду Житомирської області для участі у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000134 від 14.04.2017 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України на 14:00 год. 21 лютого 2024 року для захисту за призначенням прав обвинуваченого ОСОБА_5 .

Копію ухвали негайно направити для виконання Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_2

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає

Повний текст ухвали оголошений: 15:10 год. 05.02.2024.

Суддя ОСОБА_1