МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/869/22
Провадження № 1-кп/945/363/23
ВИРОК

Іменем України

05 жовтня 2023 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області кримінальне провадження №0000222, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.07.2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Трихати Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, раніше судимого 12.10.2021 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

Формулювання обвинувачення ОСОБА_4 визнаного судом доведеним.

У ході досудового розслідування встановлено наступне. 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан на 30 діб.

Крім цього, 14.03.2022 року у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України №133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Крім цього, 18.04.2022 року у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Крім цього, 18.05.2022 року у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Так, 07.03.2022 року прийнято Закон України за №2117-ІХ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» відповідно до якого внесені зміни до Кримінального кодексу України, а саме до ч.4 ст.185 після слів "у великих розмірах" доповнено словами "чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

В зв`язку із вищевикладеним, ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України викладено у новій редакції, а саме: «Крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану».

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що на початку червня місяця 2022 року, у денний час, більш точні дата та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про введення на території України воєнного стану, проходив по одній із вулиць в с.Трихати Миколаївського району Миколаївської області, де у останнього виник злочинний умисел спрямований та повторне, таємне викрадення чужого майна поєднане із проникненням у житло, а саме до домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_2 .

В подальшому, а саме на початку червня місяця 2022 року, у денний час, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету власного незаконного збагачення, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне повторне, викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи настання суспільно-небезпечних наслідків, не маючи будь-якого дозволу, через вільний простір в огорожі, проник на територію домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_7 та перебуває у фактичному користуванні

ОСОБА_8 подальшому, ОСОБА_4 послідовно продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу перебуваючи на території вищезазначеного домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_2 , підійшов до вікна одного із приміщень будинку за вищезазначеною адресою, де помітив відсутність скла в одній із секцій віконної рами та у подальшому ОСОБА_4 , через вільний простір у віконній рамі, переліз в середину приміщення кухні домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , таким чином незаконно проникнувши до домоволодіння за вказаною адресою та отримавши доступ до приміщень кімнат домоволодіння.

В подальшому ОСОБА_4 послідовно продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на таємне, повторне викрадення чужого майна поєднане із проникненням у житло, знаходячись у приміщенні кухні будинку за адресою АДРЕСА_2 , відшукав майно належне ОСОБА_9 , яке в подальшому визначив предметом свого злочинного посягання та викрав, а саме: телевізор марки «KIVI», модель «32HR50GU», Smart TV 80 cm 32 дюйми, вартістю 3566 гривень 33 копійки та кімнатну антену марки «Digital», модель «DIN236», вартістю 369 гривень.

З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_4 тримаючи викрадене майно в руках, переліз через отвір у віконній шибці, тим самим залишив будівлю житлового будинку, що перебуває у фактичному користуванні потерпілого ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 .

Заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 3935 гривень 33 копійки.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.

Позиція потерпілого ОСОБА_11 .

Потерпілий ОСОБА_12 надав заяву про проведення судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 без його участі. Одночасно зазначив, що матеріальні збитки йому відшкодовані; цивільний позов не заявляв. Проти затвердження між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості не заперечує.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує в межах пред`явленого йому обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинене повторно та в умовах воєнного стану.

У даному кримінальному провадженні 15.09.2022 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності його захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст.468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч.4 ст.185 КК України.

Згідно з угодою про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережено визнати вину в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років. Згідно ч.1 ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12.10.2021 року за ч.3 ст.185 КК України і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Крім того, прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст.476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на призначення узгоджених виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_4 під час кримінального провадження не подавав.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, однак, в силу вимог ч.4 ст.469 КПК України, вказане передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий за вчинення злочину майнового характеру, вчинив новий злочин в умовах воєнного стану, маючи не зняту і не погашену в установленому порядку судимість, також те, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України та затвердження угоди про визнання винуватості.

За вчинений злочин обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речовими доказами у даному кримінальному провадженні є: телевізор марки «KIVI», модель «32HR50GU», Smart TV 80 cm 32 дюйми, вартістю 3566 гривень 33 копійки; кімнатна антена марки «Digital», модель v DIN236», вартістю 369 гривень. Вказані речові докази передані на зберігання потерпілому ОСОБА_13 .

Також, речовими доказами є таблиця до протоколу огляду місця події зі слідами папілярних ліній та дактилоскопічна карта на ім`я ОСОБА_4 . Зазначені речові докази долучені до матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 .

Питання щодо речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат на проведення судової товарознавчої експертизи (висновок експерта № СЕ-19/115-22/5841-ТВ від 28.07.2022 року) у розмірі 1510 гривень 24 копійки та на проведення судової дактилоскопічної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/115-22/6170-Д від 08.08.2022 року) у розмірі 1887 гривень 80 копійок.

Вказані витрати є підтверджені документально та підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

У вказаному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався. До набрання вироком законної сили суд вважає за можливе не обирати ОСОБА_4 запобіжний захід.

Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373, 374, 375, 468, 469, 472 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 15.09.2022 року, укладену у кримінальному провадженні №0000222 від 23.07.2022 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12.10.2021 року і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на: проведення судової товарознавчої експертизи (висновок експерта № СЕ-19/115-22/5841-ТВ від 28.07.2022 року) у розмірі 1510 гривень 24 копійки та на проведення судової дактилоскопічної експертизи (висновок експерта №СЕ-19/115-22/6170-Д від 08.08.2022 року) у розмірі 1887 гривень 80 копійок, всього 3398 (три тисячі триста дев`яносто вісім) грн 04 коп.

Речові докази телевізор марки «KIVI», модель «32HR50GU», Smart TV 80 cm 32 дюйми, вартістю 3566 гривень 33 копійки та кімнатну антену марки «Digital», модель v DIN236», вартістю 369 гривень, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_13 вважати повернутими останньому.

Речові докази: таблицю до протоколу огляду місця події зі слідами папілярних ліній та дактилоскопічна карта на ім`я ОСОБА_4 залишити в матеріалах

кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

05.10.2023