Ухвала

05 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 521/18688/17

провадження № 51 - 2304 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року щодо нього,

встановив:

За вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2022 року ОСОБА_4 визнано винуватим за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців; за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

Згідно положень ст. 71 КК за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 30 травня 2017 року й визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 9 місяців.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями засуджений ОСОБА_4 поза межами строку на касаційне оскарження (27 вересня 2023 року) звернувся із касаційною скаргою, у якій просить поновити пропущений строк на касаційне оскарження вищевказаних судових рішень.

Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів вважає, що вона підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК ) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Крім того, правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому, це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію.

Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Отже, у контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника.

Своє клопотаннязасуджений обґрунтовує тим, що в межах строку на касаційне оскарження, його захисником була подана касаційна скарга на вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду, проте була повернута Верховним Судом, у зв`язку з тим що захисник вчасно не усунула недоліків, оскільки перебувала у відпустці. Ці обставини, на думку засудженого, є поважними, а тому є підстави для поновлення строку на касаційне оскарження.

Однак, зі змісту поданого клопотання не вбачається обґрунтованих підстав для поновлення засудженому строку на касаційне оскарження, оскільки в ньому не зазначено переконливих обставин на підтвердження доводів про неспроможність подати касаційну скаргу вчасно. А посилання засудженого на відпустку його захисника, через що не були усунуті недоліки касаційної скарги є необґрунтованим, оскільки засуджений ОСОБА_4 не зазначає, яким чином ці обставини перешкодили йому особисто звернутися з касаційною скаргою на судові рішення протягом строку, встановленого законом.

Будь-яких інших об`єктивних причин пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення засудженим не зазначено.

Також, слід зазначити, що захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 дійсно скористалася правом на оскарження судових рішень щодо останнього, адже зверталася до касаційного суду в межах строку на касаційне оскарження та була обізнана про необхідність усунення недоліків її касаційної скарги, однак протягом установленого судом строку недоліків касаційної скарги не усунула, повторної скарги до суду не надіслала, внаслідок чого її скаргу було повернуто.

Відповідно до положень КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на касаційне оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст.429 КПК, Суд

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2022 року та ухвали Одеського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року щодо нього.

Повернути касаційну скаргу засудженому ОСОБА_4 разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3