У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2023 Справа №607/23495/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0002588 від 02 листопада 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Тернополя, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 22.09.2022 року вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, на підставі статті 75 КК України звільненого від відбування покарання із іспитовим строком на один рік шість місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2023 року старший слідчийв ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002588 від 02 листопада 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 02.11.2023 о 12.21 год. в чергову частину Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшло повідомлення лікаря екстреної медичної допомоги АДРЕСА_2 , в їхньому автомобілі помер ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 якого 07.10.2023 побили (де саме не знає), а 17.10.2023 виписали із лікарні, досі є тілесні ушкодження по всьому тілі, перелом грудної клітки.

02.11.2023 вказаним фактом, Тернопільського РУП ГУНП ГУНП в Тернопільській області внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002588 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

16.11.2023 постановою першого заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_8 , досудове розслідування у даному кримінальному провадженні доручено здійснювати СУ ГУНП в Тернопільській області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08 жовтня 2023 року, близько 02:00 години, ОСОБА_4 , перебуваючи по місцю свого проживання в приміщенні житлової квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 , вживав алкогольні напої разом із ОСОБА_7 , та у нього на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел направлений на умиснезаподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Слідчий зазначив, що реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне нанесення тілесних ушкоджень, 08 жовтня 2023 року, близько 02:00 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні кухні житлової квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 та маючи на меті спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_7 , наніс останньому один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя, від чого останній втратив рівновагу та впав на задню поверхню тіла на підлогу кухні. Після чого, ОСОБА_4 подолавши таким чином опір з боку ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на доведення своїх злочинних дій до кінця, діючи з прямим умислом, цілеспрямовано і рішуче, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, знаючи про те, що здоров`я та життя будь - якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально карним, проте нехтуючи цим, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс декілька ударів ногою в ділянку тулуба ОСОБА_7 , який знаходився в лежачому положенні на підлозі кухні.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: чисельних крововиливів у м`які тканини голови, синців підочних ділянок, плечей, ліктів, передпліч, зап`ясть та кистей, правих стегна, коліна і гомілки, лівих стегна і коліна та садна чола, правих ліктя, передпліччя і кисті, лівого зап`ястя і колін, що відносяться до легких тілесних ушкоджень; закритої тупої травми лівої половини грудей із чисельними переломами ребер, значним порушенням каркасу грудної клітки та екскурсії грудей, що у перебізі травматичного процесу привело до постравматичного пульмоніту, а у подальшому до ендогенної інтоксикаціі та поліорганної недостатності, дана травма грудей була небезпечною для життя в момент заподіяння у живих осіб та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження.

Смерть ОСОБА_7 настала внаслідок заподіяної йому ІНФОРМАЦІЯ_3 травми лівої половини грудей і між її спричиненням та настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

28.11.2023 відповідно до ст. 278 КПК України, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином та існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням викладеного, даних про особу підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий вважає, що є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , процесуальних обов`язків, тому йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 обґрунтованими.

В судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання слідчого та клопоче про застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді домашнього арешту. При застосуванні запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 просить врахувати, що підозра, яка оголошена останньому є необґрунтованою та нічим не підтвердженою.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання та думку свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Тернопільській області, перебувають матеріали кримінального провадження №0002588 від 02 листопада 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

28.11.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Зокрема, такими доказами є, інформація, що міститься у: витязі з ЄРДР №0002588 від 02 листопада 2023 року; рапортом інспектора чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області №33274 від 02.11.2023; протоколі огляду місця події автомобіля екстреної медичної допомоги від 02.11.2023; протоколі огляду місця події в приміщенні квартири за адресою АДРЕСА_1 від 02.11.2023; протоколах допиту свідка ОСОБА_9 від 02.11.2023 та свідка ОСОБА_10 від 02.11.2023 згідно яких останні пояснили, що коли вони перебували у лікарні потерпілий ОСОБА_7 їм повідомив, що у нього виник конфлікт із сусідом на ім`я « ОСОБА_11 » з яким він вживав напередодні алкогольні напої та який спричинив йому тілесні ушкодження, в подальшому від яких останній помер; протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 02.11.2023; протоколі допиту свідка ОСОБА_13 від 02.11.2023; протоколі допиту свідка ОСОБА_14 від 02.11.2023; протоколі допиту свідка ОСОБА_15 від 02.11.2023; протоколі допиту свідка ОСОБА_16 від 02.11.2023; протоколі допиту свідка ОСОБА_17 від 02.11.2023; лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 від 02.11.2023; висновком експерта № 576 від 14.11.2023.

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідне кримінальне правопорушення могло бути вчинено, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В свою чергу, стороною захисту не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на його непричетність до злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а за такого на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_4 клопотання, слідчий суддя виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків. Підтвердженням цього ризику є те, що в підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки в суспільстві, він не одружений, не працює, сім`ї не має, є особою, яка має непогашену судимість.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , оскільки з деякими із підозрюваний він особисто знайомий та проживає в одному багатоквартирному будинку і вони є його сусідами, а тому може чинити відповідний тиск, шляхом погрози та вмовляння, він може схиляти їх до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування. Крім того, на даний час органом досудового розслідування, ще встановлюються інші очевидці вчинення даного кримінального правопорушення та особи яким відомі обставини даного злочину, на яких також підозрюваний може чинити тиск.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як вказані вище свідки чи потерпілий не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту, можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

За таких обставин, ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що підозрюваний, раніше судимий 22.09.2022 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, з визначенням іспитового строку, знову підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні тяжкого злочину.

Необхідно враховувати, що ризик вчинення нових злочинів має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятися у своїх злочинних діяннях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним у світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Втім, за наведених вище обставин, на переконання слідчого судді, застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, навіть у разі перебування під цілодобовим домашнім арештом.

Доводи сторони захисту не дають підстав для можливості застосування щодоОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не забезпечить в повній мірі дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий у клопотанні, а прокурор у судовому засіданні в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу. За встановлених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Таким чином стороною обвинувачення доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України. Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність усіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити у цій частині і застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Будь-яких доказів того, що стан здоров`я підозрюваногоОСОБА_4 виключає його утримання під вартою, слідчому судді не надано.

За змістом ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням встановлених в ході розгляду клопотання обставин та характеризуючих даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним передбачених КПК України обов`язків, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.1 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя поряд з положеннями ст.ст. 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що застава у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

Слідчий суддя також враховує, що метою застави має бути забезпечення процесуальних обов`язків і попередження ризиків, а не штрафну чи каральну функцію, що вплине на підозрюваного ОСОБА_4 .

Також, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного в разі внесення ним застави, обов`язки, що визначені ч.5 ст.194 КПК України.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що клопотання сторони захисту про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не підлягає до задоволення, а клопотання слідчого слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання сторони захисту про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відмовити.

Клопотання старшого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0002588 від 02 листопада 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 24 січня 2024 року, включно.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , заставу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80 520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень для внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Тернопільській області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; Отримувач: ТУ ДСАУ у Тернопільській області; Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; номер рахунку (IBAN): UA0003454; призначення платежу застава за « ОСОБА_4 » у кримінальному провадженні №0002588 від 02 листопада 2023 року за ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 листопада 2023 року.

У випадку внесення застави, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти та покласти на нього обов`язки передбачені статтею 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

5) у випадку наявності здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Встановити строк дії ухвали слідчого судді до 23 год. 59 хв. 24 січня 2024 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору негайно після її оголошення, надіслати уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк її подачі обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1