Номер провадження:1-кп/521/2067/23
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2023 року м.Одеса
Клопотання обґрунтоване тим, що вищезазначені вилучені речі в даному кримінальному провадженні не мають жодного доказового значення, оскільки ОСОБА_6 не був підозрюваними та не є обвинуваченим в даному кримінальному провадженні, вказані вилучені речі не є предметом вчинення кримінального правопорушення, не отримані злочинним шляхом, вилучені речі є його власними грошовими коштами.
Власник майна ОСОБА_6 клопотання підтримав, просив його задовольнити, зазначивши, що обвинувачений його брат та проживав у його квартирі, тому під час обшуку було вилучено серед іншого і грошові кошти, які належать саме йому - ОСОБА_6 . Зазначені грошові кошти ним зберігалися з метою оплати внесків за квартиру на підставі договору купівлі-продажу майнових прав.
Адвокат захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 клопотання підтримали, просили задовольнити.
Власник майна ОСОБА_7 клопотання ОСОБА_6 підтримав, просив задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що дійсно досудове розслідування у кримінальному провадженні закінчено, з`ясовано, що зазначені вилучені грошові кошти не є доказом у кримінальному провадженні, обвинуваченому не належать.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суть клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_6 підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, в яких зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Дія заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Так, при вирішенні питання про скасування арешту, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 03.08.2023 року було задоволено клопотання органу досудового розслідування та накладено арешт, зокрема на:
Проаналізувавши вищевикладену ухвалу, судом встановлено, що приймаючи рішення про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчий суддя виходив з того, що є необхідність у збереженні та дослідженні речових доказів.
Так, встановлено, що на даний час у кримінальному провадженні, будь-яких аргументів, які б свідчили про необхідність подальшого утримання арештованого майна для виконання завдання кримінального провадження, суду не надано. Аешт майна порушує право власності на мирне володіння своїм майном його власника.
За таких обставин, враховуючи, що подальше збереження арешту на майно матиме характер надмірного тягаря, невиправдано обмежуватиме права власника і порушуватиме справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, суд приходить до переконання, що клопотання є обґрунтованим.
Керуючись ст.ст. 170, 174, 350, 372 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна задовольнити.
Виконання ухвали доручити прокурору.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1