Провадження №1-кп/638/1666/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000532 від 28 липня 2022 року стосовно

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка Сватівського району Луганської області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, водія-заправника військової частини НОМЕР_1 , інвалідності, хронічні захворювання спростовує, утриманці відсутні, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , мешкав за адресою АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,-

встановив:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №204-рс від 10.09.2019 старшого солдата ОСОБА_5 , військовослужбовця за контрактом, призначено на посаду водія-заправника автомобільного відділення взводу забезпечення 2 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 .

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують старшого солдата ОСОБА_5 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, старший солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військово службовці вважаються такими що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника. Статтями 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022, строком на 30 діб.

Указом Президента України № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.04.2022, строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Так, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, старший солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів 19.05.2022 вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно, в умовах воєнного стану без дозволу командування та поважних причин тимчасово, вирішив незаконно ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин 19.05.2022, самовільно залишив місце несення військової служби, а саме місце розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_5 , в період з 19.05.2022 до 06.06.2022, в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами місця несення служби, а саме місця розташування військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин. ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України у самовільному залишенні місця служби без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану, вчиненому особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем ( крім строкової служби).

За час відсутності на службі ОСОБА_5 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд до 06.06.2022 до моменту його прибуття до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 .

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 винність у вчиненні вказаного кримінального правопорушення-злочину визнав, та вказав, що він дійсно покинув військову частину, розкаявся у скоєному та просив затвердити угоду, вказуючи на те, що він має бажання продовжити військову службу, зробив відповідні висновки і у подальшому не буде допускати недоліки по службі.

Між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000532 від 28 липня 2022 року укладена угода про визнання винуватості від 26 жовтня 2023 року.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватіть у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явлено обвинувачення у кримінальному провадженні, сприяти судовому розгляду у повному обсязі, правдиво та повною мірою повідомляти факти вчиненого кримінального правопорушення.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч.5 ст.407 КК України у вигляді призначити йому покарання зі застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 років позбавлення волі, а також відповідно до ст. 62 КК України замінити ОСОБА_5 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі на 2(два)роки тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Прокурор просила затвердити вказану угоду.

Захисник просила затвердити вказану угоду.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засідання суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно вимог ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.5 ст.407 КК України та відповідно до норм ст.12 КК України злочин, передбачений ч.5 ст. 407 КК України є тяжким злочином .

Судом встановлено, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди передбачені ч.2 ст.473 КПК України.

Суд переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та погоджується на призначення узгодженого покарання. За місцем проходження служби характеризується позитивно, на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває, утриманців не має, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Виходячи з викладеного, суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши обвинуваченого та прокурора, приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 26 жовтня 2023, укладеної між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальному провадженні № 0000532 від 28 липня 2022 року та призначення узгодженого сторонами покарання.

Процессуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому обирався у вигляді тримання під вартою відповідно до ухвали Ленінського районного суду міста Харкова від 07 вересня 2023 року.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд,-

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26 жовтня 2023 року між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальному провадженні № 0000532 від 28 липня 2022 року .

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України і призначити йому покарання зі застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 62 КК України замінити ОСОБА_5 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі на 2(два)роки тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 залишити попередній тримання під вартою в ДУ « Харківський слідчий ізолятор».

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 відраховувати з 07 вересня 2023 року.

Судові витрати відсутні.

Речові докази- відсутні.

Позов не заявлений.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому, захисникові та прокуророві негайно вручити копію вироку.

Повний текст вироку виготовлений 26 жовтня 2023 року.

Суддя ОСОБА_7 .