запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/83/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20 грудня 2023 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20 грудня 2023 року за клопотанням слідчого продовжено до 17.02.2024 року включно строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 .

Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, визначити розмір застави або обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистої поруки та призначити його поручителем підозрюваного. Зазначає про відсутність доказів, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти передбаченим ч.1 ст.177 КПК ризикам. Висунута ОСОБА_8 підозра є необґрунтованою та передчасною, перебуває під розумним сумнівом, оскільки ТОВ «Профтаксі 1» не вів законну господарську діяльність, а тому протидія незаконній господарській діяльності складу злочину за ч.2 ст.206 КК не утворює. Крім того ОСОБА_9 за станом здоров`я не може перебувати у слідчому ізоляторі, останньому необхідне лікування у зв`язку із загострення гастриту.

Під час апеляційного розгляду захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу. Прокурор заперечив проти скарги.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , посилаючись на наявність передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , якому 31.10.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.2 ст.206 КК злочину.

02.11.2023 року слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 29.12.2023 року.

20.12.2023 року слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до чотирьох місяців, а саме до 29.02.2024 року включно.

У зв`язку з тим, що 29.12.2023 року спливає строк тримання під вартою ОСОБА_8 , а у кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих та розшукових дій, а також з огляду на існування у даному провадженні ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК, слідчий просив продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 .

Слідчий суддя, задовольняючи дане клопотання, в ухвалі зазначила, що ризики, які стали підставою для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжують існувати та не зменшилися, а крім того, у провадженні необхідно провести ряд слідчих та розшукових дій.

Із зазначеним рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується.

За змістом ст.199 КПК слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання особи під вартою, має дослідити надані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу та з`ясувати конкретні причини тривалого строку досудового розслідування і тримання особи під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 197 КПК строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в передбаченому цим Кодексом порядку. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування не повинен перевищувати шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості, дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотрималась зазначених вимог закону під час розгляду вищевказаного клопотання.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , слідчий суддя правильно встановила, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановила, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановила.

Посилання апелянта на відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення. Такі дані містяться зокрема у показаннях свідків, потерпілого, матеріалах за результатами проведення негласних слідчих дій, протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та інших матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи "добросовісно підозрювали особу". Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення "Ільгар Маммадов проти Азербайджану" і рішення "Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства"), що має місце в даному випадку.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри не спростовують обставин, які містяться у клопотанні слідчого, оскільки сторона захисту не довела їх у відповідності до ч.5 ст.132 КПК. Факт заперечення наявності обґрунтованої підозри не є визначеною законом підставою для її спростування. Крім того, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК та є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК (ст.ст.22, 26 КПК).

Суд критично ставиться до доводів і заперечень апеляційної скарги про те, що ТОВ «Профтаксі 1» не мало право займатися господарською діяльністю, оскільки термін дії договору №66/14 від 14.09.2018 року між облдержадміністрацією та ТОВ «Профтаксі 1» про організацію перевезень пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Запорізької області, закінчився 13.09.2023 року.

При цьому апеляційний суд виходить з того, що постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2022 року №512 внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 року №176 і від 03.12.2008 року №1081, та доповнено до Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування п.41 такого змісту: договір або дозвіл, строк дії якого закінчується у період дії воєнного стану в Україні, вважається таким, дію якого продовжено на період дії воєнного стану в Україні і протягом одного року з дня його припинення чи скасування.

Надані захисником на його адвокатський запит відповіді Запорізької обласної військової адміністрації щодо непродовження дії договору ТОВ «Профтаксі 1» на організацію перевезень пасажирів на міських та приміських автобусних маршрутах загального користування на спростування наведених положень нормативних актів не впливають і суті їх змісту не спростовують.

За таких обставин доводи апеляційної скарги з цих підстав колегія суддів вважає безпідставними.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, слідчим суддею в межах своїх повноважень встановлено, що вони є обґрунтованими. Заявлені у клопотанні ризики можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення на даний час існують.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджено матеріалами клопотання.

Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкцією якої передбачено покарання від трьох до шести років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий злочин.

При цьому, колегія суддів вважає, що приймаючи до уваги суворість покарання, яке передбачено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.206 КК, може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватись від органів досудового розслідування або суду, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.

Також колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні дійсно існує ризик того, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_8 матиме змогу незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки останній обізнаний про анкетні дані та місце перебування потерпілого, свідків, які своїми показаннями підтверджують його причетність до скоєння кримінального правопорушення.

Зміст пред`явлено обвинуваченого вказує на те, що ОСОБА_8 спільно з іншими співучасниками саме чинили тиск, пов`язаний із погрозою застосування насильства, направлений на припинення потерпілими ведення господарської діяльності. Такий же тиск ОСОБА_8 може продовжувати вчиняти на потерпілих і свідків з метою зміни ними їх показів у справі.

Перевірка доведеності пред`явленого обвинувачення здійснюється судом під час його розгляду по суті. За змістом ст.ст.23, 95 КПК показання потерпілих та свідків у кримінальному провадженні суд отримує усно безпосередньо в судовому засіданні і саме такими показаннями може обґрунтовувати свої висновки.

Оскільки досудове розслідування наразі ще триває, то залишається існувати ризик незаконного впливу ОСОБА_8 на свідків та потерпілого, які, на переконання колегії суддів, з урахуванням конкретних обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є суттєвим.

ОСОБА_8 , як вбачається з матеріалів кримінального провадження та повідомленої йому підозри протягом незначного проміжку часу, діючи за попередньою змовою групою осіб, неодноразово вчиняв дії відносно потерпілих, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.206 КК. Окрім того слід враховувати сферу господарської діяльності та майнові інтереси ОСОБА_8 , що може спонукати останнього в подальшому здійснювати протиправні дії, метою яких буде встановлення повного контролю щодо здійснення перевезень на території Запорізької області, що буде проявлятись у перешкоджанні здійснення господарської діяльності іншими учасниками.

Саме ці обставини, на переконання колегії суддів, у сукупності із обґрунтованістю підозри і складають ризики, передбачені ст.177 КПК, що свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Твердження сторони захисту про неповноту з`ясування обставин справи слідчим суддею та про невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам справи, є безпідставними, суперечать матеріалам справи і змісту оскаржуваної ухвали.

Посилання сторони захисту на відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, перевірялися слідчим суддею та спростовані в оскаржуваній ухвалі, яка є належним чином вмотивованою.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи про те, що слідчим суддею не в повній мірі обґрунтована неможливість застосування інших запобіжних заходів, є безпідставними.

В ухвалі зазначені обставини, з урахуванням яких слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Також колегією суддів враховано особливості та заплановану тривалість досудового розслідування, необхідність додаткового часу для проведення додаткових слідчих (розшукових) та процесуальних дій, та неможливість у зв`язку з цим проведення всіх необхідних слідчих дій, які в свою чергу свідчать про наявність однієї з підстав надання строку для продовження тримання підозрюваного під вартою.

Посилання захисника на дані, що характеризують особу підозрюваного, не спростовують висновки слідчого судді та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.

При апеляційному розгляді стороною захисту надано письмову заяву ОСОБА_7 про бажання взяти підозрюваного ОСОБА_8 на особисту поруки. Розглянувши зазначену заяву, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до положень ст.180 КПК, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_7 не містить вагомих аргументів, які б переконали суд в тому, що останній має такий вплив на підозрюваного, який забезпечить належне виконання останнім своїх процесуальних обов`язків.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід, як особиста порука, з підстав, наведених вище, не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Крім того, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК, колегія суддів вважає за необхідне, при застосуванні вказаного запобіжного заходу не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства та погрози його застосування.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20 грудня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Доручити начальнику Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України» в Запорізькій області організувати здійснення обстеження підозрюваного ОСОБА_8 та за потреби забезпечити належне лікування підозрюваного.

Копію ухвали направити начальнику Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України» в Запорізькій області, начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» для організації виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4