Справа № 199/50/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дудківка, Магдалинівського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не маючого на своєму утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до клопотання слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 06.01.2024 ставиться питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , який підозрюється в тому, що він «05.01.2024 приблизно о 16 годині 05 хвилин, достовірно знаючи, про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», перебував біля гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 де біля входу у гуртожиток побачив раніше незнайому йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку. Остання в своїй правій руці тримала мобільний телефон марки «Орро», моделі «А96», золотистого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 .

У цей час, ОСОБА_4 , визначив вищевказаний мобільний телефон об`єктом свого злочинного посягання, та у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , 05.01.2024 приблизно о 16 годині 05 хвилині, перебуваючи біля входу в гуртожиток, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , наблизився до ОСОБА_7 , та розуміючи, що його дії є очевидними для потерпілої, діючи умисно, з корисливих мотивів, схопив своєю правою рукою мобільний телефон марки «Орро», моделі «А96», золотистого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який остання тримала в правій руці, після чого, шляхом ривка, вихопив вказаний мобільний телефон з руки потерпілої ОСОБА_7 .

Доводячи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану, до кінця ОСОБА_4 , утримуючи в своїх руках мобільний телефон марки «Орро», моделі «А96», золотистого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , покинув місце скоєння кримінального правопорушення, тим самим отримав реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_7 на суму більш ніж 1000 гривень. ».

05.01.2024 відомості за даним фактом внесено до ЄРДР за №0000026, з попередньо-визначеною правовою кваліфікацією за ч.4 ст.186 КК України та ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України.

06.01.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання слідчого та обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання слідчого та заявили клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Слідчий суддя, вислухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , вважає необхідним клопотання слідчого задовольнити та застосувати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчій суддя оцінює матеріали клопотання та доводи сторін лише на предмет можливості застосування такого запобіжного заходу відповідно до формальних вимог статті 183 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч.2 ст.177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві нема чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.2 ст.8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя також звертає увагу на правову кваліфікацію злочину у підозрі.

Так, ОСОБА_4 інкримінується скоєння відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану.

Необхідно оцінити відповідність підозри цій правовій кваліфікації лише для встановлення її обґрунтованості (тобто, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_4 міг вчинити саме цій злочин). При цьому, остаточна оцінка та кваліфікація, а також оцінка всіх епізодів здійснюється судом під час судового розгляду справи.

За даним кримінальним провадженням слідчий суд враховує, що у відповідності до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у можливої причетності до вчинення ним тяжкого умисного корисливого злочину проти власності, за що законом передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого умисного корисливого злочину, передбаченогоч.4 ст.186 КК України, на думку суду, вже лише ця обставина спонукає людину до вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності, що кореспондується з позицією ЄСПЛ щодо необхідності оцінки ризику втечі у світлі фактів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справах «Бекчиєв проти Молдови», «Панченко проти Росії»).

При цьому, не будучи самостійною підставою для утримання особи під вартою, тяжкість обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, що ґрунтується на позиції в рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії», у відповідності з якою суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, про що йдеться в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції», а кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 є резонансним та привертає увагу суспільства.

Тобто, слідчий суд вважає, що обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному провадженні є виправданим, оскільки, до даної справи наявна прискіплива увага з боку сторонніх спостерігачів, яка на думку суду, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом «поваги до свободи особистості», що знайшло своє відображення в п. 79 Рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011.

Крім того, клопотання та матеріали, надані слідчим ОСОБА_6 , доводять про наявність обґрунтованої підозри у, як мінімум, причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, яка підтверджується: протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 05.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 05.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 05.01.2024; протоколом огляду місця події від 05.01.2024; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 05.01.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 06.01.2024.

Обставини про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_4 повідомлений про підозру у вчиненні тяжкого умисного корисливого злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за який, у разі доведеності вини останнього передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ці ризики вказують на те, що до ОСОБА_4 не може бути застосовано інші менш суворі запобіжні заходи згідно п.1-4 ч.1 ст.176 КПК України, бо не зможе забезпечити виконання процесуальних обов`язків передбаченим чинним законодавством та забезпечення можливості виконання процесуальних рішень, у тому числі вироку суду, що підтверджується вищезазначеними матеріалами досудового слідства, може продовжити скоювати кримінальні правопорушення.

Крім того, ОСОБА_4 є тою особою яка не працює, немає на утриманні дітей або непрацездатних осіб, тобто не має міцних соціальних зв`язків, не є жителем міста Дніпра, в якому свого житла не має, що на думку слідчого судді також є підставами для відмови стороні захисту у обранні підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Які не будь відомості про те, що ОСОБА_4 не може за станом здоров`я перебувати в умовах слідчого ізолятору відсутні та слідчому судді не надані.

В той же час, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Так, за тяжкі злочини розмір застави становить від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум на 2024 рік затверджений Законом «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 № 3460-IX і для працездатних осіб складає 3028 грн.

Враховуючи всі обставини справи, майновий стан та особу підозрюваного, зі слів якого він працевлаштований, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 181 680 грн. 00 коп. (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень 00 коп., яка буде посильною для підозрюваного та буде достатньою мірою гарантувати виконання ним, покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, на підозрюваного необхідно відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суд із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він постійно проживає, без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування; не спілкуватися з потерпілою та свідками за даним кримінальним провадженням.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває ОСОБА_4 відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Враховуючи викладене, клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з одночасним визначенням розміру застави.

Керуючись ст.ст. 131,132,176,177,178,183,184,186,193,194,196,197 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про застосування підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі ст.197 КПК України встановити строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою ОСОБА_4 , - шістдесят днів та строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з 05.01.2024 року.

Визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 дату закінчення дії ухвали 04.03.2024 року включно.

Визначити підозрюваному заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181680 грн. 00 коп. (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень 00 коп.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної судом суми застави, підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суд із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він постійно проживає, без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування; не спілкуватися зі свідками за даним кримінальним провадженням.

Строк дії покладених обов`язків - два місяця з дня внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі якщо він не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього даною ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 та обрання останньому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1