Справа № 404/4656/22
Номер провадження 1-кп/404/251/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький кримінальне провадження № 0001802 від 15.07.2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Арарат Вірменія, громадянина України, вірменина, освіта середня, одруженого, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , без місця реєстрації, проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого 15.05.2009 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 115КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, 19.04.2011 року вирок переглянуто Апеляційним судом Кіровоградської області та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років.

Звільнився 25.01.2016 року з Петрівської ВК № 49 по відбуттю строку покарання,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

представника потерпілого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

Органами досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом, тобто кримінальному правопорушенні передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Скоєного ним на думку обвинувачення за обставин викладених в обвинувальному акті, підтримане прокурором під час судового розгляду, з наступних обставин.

11.06.2022 року точного часу досудовим слідством не встановлено, у ОСОБА_3 , винник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом шляхом обману та зловживання довірою. Достовірно знаючи те, що на автомобільній стоянці поряд з будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , тривалий час знаходиться автомобіль марки ЗАЗ TF698К" державний номерний знак НОМЕР_1 сірого кольору, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 котрий належить ОСОБА_8 , котрим напередодні користувався ОСОБА_3 з дозволу потерпілої. Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння вище вказаним транспортним засобом, діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи мету власної наживи, з корисливих спонукань, ОСОБА_3 , маючи свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серія НОМЕР_3 видане 28.10.2021 року, та ключі від замку запалення від, вказаного автомобіля, зателефонував на мобільний телефон потерпілої ОСОБА_8 , використовуючи дружні стосунки з останньою, шляхом обману та зловживання довірою під приводом поїздки до міста Кривий Ріг, попросив дати йому вказаний автомобіль на один день, на що ОСОБА_9 виходячи з довіри до ОСОБА_3 та в помилковій впевненості в добросовісності його дій, погодилась.

Після цього ОСОБА_3 діючи умисно, з автомобільної стоянка, що розташована поряд з будинком, за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно заволодів автомобілем марки ЗАЗ TF698K" д.н.з НОМЕР_1 сірого кольору, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , вартість якого відповідно до висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/112-22/5063-АВ від 21.07.2022 року складає 100 966 гривень 25 копійок, власником якого є ОСОБА_8 та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_8 таким чином матеріальної шкоди в розмірі 100 966 гривень 25 копійок.

Таким чином, як зазначено у обвинувальному акті ОСОБА_3 , своїми умисними діями, незаконно заволодів транспортним засобом, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України.

За результатами судового розгляду, з огляду на свідчення обвинуваченого, потерпілої, свідків та ретельного аналізу та оцінки інших доказів наданих стороною обвинувачення з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що відносно ОСОБА_3 слід ухвалити виправдувальний вирок, оскільки не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Так, за змістом диспозиції частини першої ст. 289 КК України склад зазначеного правопорушення характеризується, зокрема, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Об`єктивна сторона цього злочину виражається в незаконному заволодінні транспортним засобом. Пункт 1 примітки до ст. 289 КК визначає його як вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі. Заволодіння транспортним засобом має бути незаконним. Це означає, що винна особа всупереч або поза волею власника (користувача), протиправно вилучає транспортний засіб, не маючи на нього ані дійсного, ані передбачуваного права.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом.

Частиною 2 статті 24 КК України визначено, що прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

В судовому засідані обвинувачений ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення інкримінованого йому не визнав, просить виправдати, оскільки інкримінованого кримінального правопорушення не вчиняв і до вчинення злочину непричетний; вважає, що дії органу досудового розслідування носять щодо нього провокаційний характер, спрямований на те, щоб його скомпрометувати. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 доповнив, що потерпіла дійсно надавала йому в користування транспортний засіб, так як її чоловік ОСОБА_10 є компаньйонами по бізнесу, крім того потерпіла, на час звернення до поліції з заявою, знала де знаходиться автомобіль. Будь якого прямого умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом шляхом обману та зловживання довірою у нього не було. Вказаний автомобіль завжди експлуатував зі згоди та дозволу потерпілої і завжди повертав, проводив поточний та регламентний ремонт автомобіля, в більшості випадків за власні кошти, в цей раз не повернув вчасно автомобіль то в телефонній розмові повідомив потерпілій де знаходиться автомобіль, бо сам був занятий робочими питаннями, а автомобіль потерпілої був не в робочому стані, та крім того авто не мало пального т.я. в державі були перебої з пальним. Крім того, неодноразово говорив в телефонній розмові потерпілій, щоб забрали автомобліь зі стоянки за яку він самостійно сплачує за надані послуги охорони. Цивільний позов не визнає, так як будь-яких противоправних дій відносно майна потерпілої, не вчиняв.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; норми Конституції України є нормами прямої дії; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.

У статті 62 Конституції України закріплено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд з прав людини зазначає, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного (п.146 справи «Барбера, Мессегуз і Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1998).

Відповідно до частини 2 статті 17 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з частиною 1 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Положеннями статті 25 КПК України передбачено обов`язок прокурора, слідчого в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, відповідно до частини 2, 3 статті 9 КПК України, саме на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчогозаконом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За правилами статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до частини 1 статті 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених статтею 91 КПК України, покладається на прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Тобто, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Як роз`яснено у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про практику застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

З врахуванням норм ст.ст. 368, 370 КПК України, що регулюють застосування норм матеріального та процесуального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, суд, ухвалюючи вирок в даній справі, безпосередньо дослідивши під час судового розгляду та оцінивши з точки зору належності, допустимості і достовірності доказів, прийшов до висновку, що відносно ОСОБА_3 слід ухвалити виправдувальний вирок.

Так, в обґрунтування винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушеня, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, сторона обвинувачення, посилається на наступні докази, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, а саме:

- показання, допитаної у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_9 , яка показала, що проживає разом з чоловіком ОСОБА_11 . 11.06.2022 року перебувала разом з чоловіком в себе вдома, близько 16.00 год., на її телефон зателефонував ОСОБА_3 , та запитав, чи не можно взяти на один день належний їй автомобіль марки «ЗАЗ» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 . Автомобіль перебув на автомобільній стоянці по вул. Жадова м. Кропивницького, ОСОБА_3 пояснив, що йому необхідно було поїхати по своїх справах, на що вона дала її згоду ОСОБА_3 неодноразово брав вказаний автомобіль для своїх потреб, завжди вчасно в обумовлений строк його повертав. У ОСОБА_3 був комплект ключів від вказаного автомобіля, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу знаходилось завжди в автомобілі. 12.06.2022 року близько 17.00 год., зателефонувала на мобільний телефон ОСОБА_3 та запитала коли той поверне автомобіль. І лише після звернення до поліції ОСОБА_3 повернув транспортний засіб.

- показання, допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який показав, що проживає разом з дружиною ОСОБА_12 11.06.2022 року ОСОБА_13 попрохав, покористуватись, автомобілем «ЗАЗ» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить дружині - ОСОБА_12 , яка надала свою згоду, так як ОСОБА_3 дуже часто користувався вказаним автомобілем. З ОСОБА_3 він займався одним бізнесом, а тому автомобіль був джерелом заробітку. Жодного разу, коли ОСОБА_3 , брав автомобіль, завжди отримував його зі згоди дружині, і ніколи незаконного заволодіння транспортним засобом не було. В послідуючому додав, що йому стало відомо, від кого не пам`ятає, що ОСОБА_3 залишив автомобіль в якості залогового майна, кому саме на знає.

- показання, допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , який показав, що дійсно знайомий з ОСОБА_15 4-5 роки, і перебуває в дружніх відносинах, знає що той займається реалізацією сільськогосподарської продукції, неодноразово надавав в борг грошові кошти. ОСОБА_3 пересувався по місту автомобілем марки «Сенс». З ОСОБА_3 часто бачив чоловіка на ім`я ОСОБА_16 . 11.06.2022 року до нього на роботу завітав ОСОБА_3 , попрохав надати в борг грошей та крім того попросив залишити біля його офісу автомобіль «Сенс» так як автомобіль в технічно несправному стані. Через тиждень він перегнав автомобіль до гаража, бо автомобіль заважав та займав паркомісце біля офісу. Автомобіль не був залоговим майном, по позиченим коштам була складена розписка. Автомобіль забрала поліція через один місяць, відразу після телефонного дзвінка потерпілої.

Проте, одних лише таких пояснень потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_14 дружні відносини ОСОБА_17 та вище зазначених осіб, є недостатньо для однозначного визначення прямого умислу обвинуваченого на вчинення дій, які йому інкриміновано.

Враховуючи викладене свідчення цих свідків, потерпілої, суд розцінює як такі, що не підтверджують умисних дій обвинуваченого на незаконне заволодіння транспортним засобом.

Суд також ретельно проаналізував і інші докази надані стороною обвинувачення, які були досліджені, в т.ч. дані що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Витяг ЄРДР № 0001802 від 15.07.2022 року, згідно якого ОСОБА_3 шахрайським шляхом, під приводом тимчасового користування заволодів автомобілем марки «ЗАЗ TF698К», державний номерний знак НОМЕР_1 сірого кольору, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 котрий перебував на автомобільній стоянці по вул. Жадова в м. Кропивницькому, та належить ОСОБА_18 , тим самим спричинив потерпілій матеріальні збитки на загальну суму 3350 дол. США.

Протокол про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 від 14.07.2022 року про заволодіння транспортним засобом.

Свідоцтво про шлюб: ОСОБА_11 та ОСОБА_18 уклали шлюб, прізвище після державної реєстрації дружини ОСОБА_19 .

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «ЗАЗ TF698К» сірого кольору, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 - власник ОСОБА_18 .

Фотокопії переписки.

Фотокопія постанови серії 2АВ № 00204191 про порушення ПДР відносно водія ОСОБА_18 .

Протоколом ОМП від 15.07.2022 року, додаток до нього, оглядом є ділянка місцевості білі будинку: АДРЕСА_3 , біля одного з гаражів виявлено автомобіль «ЗАЗ TF698К» державний номерний знак НОМЕР_1 сірого кольору, без видимих пошкоджень. В підлокітнику автомобіля виявлено свідоцтво про державну реєстрацію серія НОМЕР_3 та ключ від замка запалення, брилок від сигналізації.

Протокол огляду предметів від 15.07.2022 року яким оглянуто транспортний засіб марки «ЗАЗ TF698К» сірого кольору, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , ключі від замку запалення з брелоком від сигналізації та свідоцтво про державну реєстрацію серія НОМЕР_3 .

Ухвала слідчого судді від 18.07.2022 року про накладення арешту на транспортний засіб марки «ЗАЗ TF698К» сірого кольору, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , ключі від замку запалення з брелоком від сигналізації та свідоцтво про державну реєстрацію серія НОМЕР_3 .

Висновок експерта від 21.07.2022 року якою визначено ринкову вартість автомобіля «ЗАЗ TF698К», реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 11.06.2022 року становить 100966, 25 грн.

Фотокопія розписки датована 11.06.2022 року, складена ОСОБА_3 про те що він отримав в від ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 12500 грн.

Інших доказів, на підтвердження обставин скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК стороною обвинувачення не було надано.

Надані пояснення обвинуваченим ОСОБА_3 що до не визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та його доводи, що в день події автомобілем потерпілої ОСОБА_9 він користувався законно, оскільки це йому дозволила сама потерпіла ОСОБА_9 , суд вважає правдивими і таку версію обвинуваченого не надуманою, оскільки це не суперечить зібраним по справі та дослідженим в судовому засіданні доказам, які узгоджуються між собою з іншими матеріалами провадження, а саме: показам потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні ствердила, що в день події обвинуваченому ОСОБА_3 надала дозволу керувати автомобілем, іншим дослідженим доказам показами свідків ОСОБА_11 який надав аналогічні покази показам потерпілої ОСОБА_20 . Свідка ОСОБА_14 , який зазначив, що від ОСОБА_3 , за кошти які він йому надав в борг в сумі 19 500 грн. залогового майна у вигляді автомобіля «Сенс» не отримував, що свідчить про те, що ОСОБА_3 шахрайським шляхом автомобілем потерпілої ОСОБА_9 не заволодівав, як про те зазначає сторона обвинувачення.

Вкотре необхідно зазначити, що відповідно до ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Крім того, відповідно до ч.4 ст. 17 КПК України та ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Під час розгляду кримінального провадження, суд повинен керуватися стандартом доведеності вини «поза розумним сумнівом», який означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою можливо пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Так, версія сторони обвинувачення не пояснює встановлені судом обставини, що мають відношенні до події, яка є предметом судового розгляду, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом шляхом обману та зловживання довірою. Тобто, стороною обвинувачення не доведена зазначена обставина.

Суд вважає за необхідне зазначити, що наявність вказаних обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини обвинувачених.

Враховуючи наведені показання обвинуваченого та потерпілої, свідків, які не підтвердили обставини відображені в обвинувальному акті, та інші дані, що характеризують ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що одні лише показання потерпілої ОСОБА_9 не є достатніми та переконливими для визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 в незаконному заволодінні транспортним засобом.

Ст. 62 Конституції України та п. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип призумпції невинуватості, як один із основних засадчих принципів кримінального судочинства, який передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Оскільки, вищезазначені обставини, які для даного складу злочину є обов`язковими елементами змісту умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом в ході судового розгляду свого переконливого підтвердження не знайшли, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Враховуючи викладене, а також, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, відносно ОСОБА_3 слід ухвалити виправдувальний вирок, оскільки не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Цивільний позов ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди в сумі 50000 грн. та 20000 грн. витрат на правову допомогу адвоката, на підставі ч.3 ст. 129 КПК України, слід залишити без розгляду.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суду слід вирішити питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого.

Долю речових доказів слід вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (зі змінами та доповненнями внесеними Протоколом № 11 від 11.05.1994, Протоколом № 14 від 13.05.2004 ), ст. 62 Конституції України, ст.ст. 17, 84,91, 358, 368, 369 -371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдати його на підставі ст. 373 ч.1 п.2 КПК України не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 289 КК України, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 .

Цивільий позов ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди у сумі 50000 грн. та 20000 грн. витрат на правову допомогу адвоката, слід залишити без розгляду.

Речові докази: автомобіль марки «ЗАЗ TF698К» державний номерний знак НОМЕР_1 сірого кольору, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 котрий належить ОСОБА_8 , який знаходиться на території спеціального майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Кіровоградській області, повернути власнику за належністю.

Оптичний диск з копіями фото зображень - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Витрати на залучення експерта у розмірі 1510 грн. 24 коп. віднести на рахунок держави.

У зв`язку з виправданням обвинуваченого, скасувати арешт з автомобіля марки «ЗАЗ TF698К» державний номерний знак НОМЕР_1 сірого кольору, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 котрий належить ОСОБА_8 , накладений ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда 18 липня 2022 року.

Вирок, відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, установленого КПК України, якщо таку скаргу не подано.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Кіровський районний суд м.Кіровограда.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим і прокурору.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1