КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 17 січня 2024 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року,

за участі:

представника адвоката ОСОБА_5

підозрюваної ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- транспортний засіб марки «Chery Jetour X70» державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , 2021 року випуску, який перебував у користуванні ОСОБА_6 та який належить ОСОБА_8 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ;

- ключ запалювання від транспортного засобу марки «Chery Jetour X70» державний номерний знак НОМЕР_1 , 2021 року випуску.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що арештований транспортний засіб не може підлягати конфіскації або спеціальній конфіскації, оскільки не є власністю підозрюваної ОСОБА_6 , а є власністю ОСОБА_8 , яка в свою чергу є добросовісним набувачем.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені апелянтом доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів убачається, що 29 листопада 2023 року слідчим суддею розглянуто клопотання прокурора без виклику представника третьої особи щодо майна якої вирішується питання, копію оскаржуваного рішення представником отримано 12 травня 2023 року, апеляційну скаргу направлено поштовим зв`язком 04 грудня 2023 року, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження не пропущено.

Як убачається з матеріалів судового провадження, СВ Подільського УП ГУ НП м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 08 листопада 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 002280, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Прокурор у своєму клопотанні зазначає, 08 листопада 2023 року приблизно о 09 годині 30 хвилин, невстановлені особи, діючи в умовах воєнного стану, перебуваючи у під`їзді багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , здійснили напад з метою заволодіння на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та заволоділи його грошовими коштами.

Під час проведення першочергових оперативних заходів встановлено, що до вчинення даного злочину ймовірно причетний гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2

22 листопада 2023 року у період часу з 10 год. 08 хв. по 10 год. 25 хв. під час проведення слідчої дії, а саме обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в автомобілі марки «Chery Jetour X70» д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого нічого не вилучено.

Під час обшуку вилучено транспортний засіб марки «Chery Jetour X70» д.н.з. НОМЕР_1 . білого кольору, з VIN - НОМЕР_2 , 2021 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключ запалювання до нього та поміщено на територію Подільського УП ГУ НП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Хорива, 20.

Користувачем автомобіля марки марки «Chery Jetour X70» д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Власником автомобіля марки «Chery Jetour X70» д.н.з. НОМЕР_1 . білого кольору, з VIN - НОМЕР_2 , 2021 року випуску є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Постановою слідчого СВ Подільського УПГ НП у м. Києві ОСОБА_11 від 23 листопада 2023 року вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001819.

Прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 23 листопада 2023 року поштовим зв`язком направив до Подільського районного суду м. Києва клопотання про накладення арешту на транспортний засіб марки «Chery Jetour X70» державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , 2021 року випуску, який перебував у користуванні ОСОБА_6 та який належить ОСОБА_8 ;свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; ключ запалювання від транспортного засобу марки «Chery Jetour X70» державний номерний знак НОМЕР_1 , 2021 року випуску, з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року клопотання задоволено.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України», в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

У п.168 суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на

мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З огляду на положення п. 1 ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.11 ст. 170 КПК України).

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0001819 про накладення арешту на вказане майно,слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про необхідність накладення арешту на вказаний транспортний засіб, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співмірність втручання у права власника майна та користувача цим майном, з потребами кримінального провадження.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги, що арештований транспортний засіб не може підлягати конфіскації або спеціальній конфіскації, оскільки не є власністю підозрюваної ОСОБА_6 , а є власністю ОСОБА_8 , яка в свою чергу є добросовісним набувачем, не заслуговують на увагу.

Зокрема, прокурор у своєму клопотанні просив накласти арешт на вказаний транспортний засіб з метою збереження речових доказів (а.с. 3).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що власником транспортного засобу марки «Chery Jetour X70» державний номерний знак НОМЕР_1 , 2021 року випуску є ОСОБА_8 , яка апеляційну скаргу не подавала.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , з урахуванням викладених в них доводами, задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14

Єдиний унікальний № 758/14293/23 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_15

Провадження № 11сс/824/685/2024 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК