Справа № 308/796/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002294 від 09.11.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ужгород Закарпатської області, громадянки України, із середньою освітою, тимчасово не працюючої, розлученої, має на утриманні одну неповнолітню дитину, мешканки АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4

захисник - адвокат ОСОБА_5

обвинувачена - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ужгородського міськрайонного суду знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002294 від 09.11.2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

10.01.2024 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_3 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

З врахуванням даної угоди про визнання винуватості укладеної 10.01.2024 року між прокурором та підозрюваною, суд, відповідно до положень ст. 474 КПК України, переходить до провадження на підставі угоди.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 17.10.2023 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_3 перебуваючи всередині авто таксі служби «Болт» біля магазину «Вопак» по вул. Бестужева в м. Ужгороді усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, таємно, приховуючи власні дії від водія та переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрала належний потерпілій ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Xiomi», моделі «11Т», блакитного кольору, що знаходився на задньому сидінні авто, та поклала до власної кишені.

Після чого ОСОБА_3 покинула авто, а викраденим мобільним телефоном розпорядилась на власний розсуд.

Відповідно до висновку експерта вартість мобільного телефону марки «Xiomi», моделі «11Т», блакитного кольору становить 9694 грн.

Своїми діями ОСОБА_3 завдала потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вказану суму.

Таким чином ОСОБА_3 , своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Як убачається з угоди про визнання винуватості від 10.01.2024 року, прокурор та підозрювана ОСОБА_3 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_8 дійшли згоди щодо всіх її істотних умов: формулювання обвинувачення, правової кваліфікації дій обвинуваченого, який у повному обсязі обвинувачення беззастережно визнає свою винуватість у скоєному.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання - за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років. Також сторони дійшли до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та погоджуються на звільнення від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10.01.2024 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_3 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_8 .

Обвинувачена ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в якому її обвинувачують, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнала повністю та щиро розкаялася у вчиненому, підтвердила укладення угоди про визнання винуватості та просила затвердити її з врахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні підтвердив укладення угоди про визнання винуватості між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_3 , у його присутності та просив затвердити її з врахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.

Обвинувачена ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні пояснила, що права надані їй законом у зв"язку з укладенням угоди про визнання винуватості вона повністю розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнана, характер обвинувачення та його суть їй зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, визнає повністю.

Також у підготовчому судовому засіданні обвинувачена підтвердила суду, що угода про визнання винуватості від 10.01.2024 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та просив її затвердити.

Потерпіла ОСОБА_7 в підготовче судове засідання не з"явилася, у матеріалах справи наявні заява потерпілої згідно якої вона просить проводити підготовче судове засідання без її участі та надає письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваною ОСОБА_3 .

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 за ч.4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану - кваліфіковано правильно.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини, вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.

Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченої ОСОБА_3 не встановлено.

У підготовчому судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 10.01.2024 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Судом, у відповідності до ч. 2 ст. 473 КПК України учасникам судового провадження роз"яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, а саме обмеження права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України, а для підозрюваного, обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 10.01.2024 року вимогам ст. ст. 469, 470, 472 КПК України суд враховує що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій обвинуваченого правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З врахуванням вищевказаного, суд доходить висновку про затвердження угоди про визнання винуватості укладеної 10.01.2024 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_3 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_8 .

Відповідно до ч.5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Обставиною, яка пом"якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 є щире каяття .

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 не встановлено.

Враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винної ОСОБА_3 , обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, враховуючи суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд приходить до переконання, про можливість виправлення ОСОБА_3 від відбування покарання, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням надавши іспитовий строк.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 00 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. без застосування електронних засобів контролю обраний відповідно до ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 18.12.2023 року справа №308/19632/23 - скасувати.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - мобільний телефон марки «Xiomi», моделі «11Т», блакитного кольору, який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 - повернути ОСОБА_7 , скасувавши накладений на нього згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 30.11.2023 року у справі № 308/19632/23, арешт.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні - вартість проведеної товарознавчої експертизи у розмірі 1195,00 (одна тисяча сто дев`яносто п`ять грн. 00 коп.) грн. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373,374,376, 395, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10.01.2024 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_3 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0002294 від 09.11.2023 року.

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк п"ять років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 00 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. без застосування електронних засобів контролю обраний відповідно до ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 18.12.2023 року справа №308/19632/23 - скасувати.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - мобільний телефон марки «Xiomi», моделі «11Т», блакитного кольору, який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 - повернути ОСОБА_7 , скасувавши накладений на нього згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 30.11.2023 року у справі № 308/19632/23, арешт.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні - вартість проведеної товарознавчої експертизи у розмірі 1195,00 (одна тисяча сто дев`яносто п`ять грн. 00 коп.) грн. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений прокурором, обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1