УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2023 Справа №607/4540/23

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження №0002033 від 25 грудня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із письмовим клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, яке мотивував тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України та заявлені раніше ризики не зменшилися. На думку ініціатора клопотання, тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_4 , суворість передбаченого покарання, у разі визнання останнього винуватим, перебування на розгляді суду інших обвинувальних актів за обвинуваченням останнього, відсутність постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, непрацевлаштованість обвинуваченого, а також продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, в сукупності свідчить про те, що подальше тримання обвинуваченого під вартою є виправдане та жоден із менш суворих запобіжних заходів не забезпечить виконання останнім своїх процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні висловив свої заперечення щодо задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що заявлені стороною обвинувачення ризики є доказово непідтвердженими та на теперішній час припинили своє існування, з огляду на те, що ряд свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду вже допитані, що, на думку сторони захисту, нівелює наявність ризику незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, а також наголосив на тому, що винуватість його підзахисного у скоєнні кримінальних правопорушень, які ставляться йому у провину відповідно до інших скерованих щодо нього до суду обвинувальних актів, не встановлена у передбаченому законом порядку, тобто обвинувальними вироками суду, а отже вказані факти не можуть свідчити про наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, відтак подальше тримання обвинуваченого під вартою не є виправданим, а тому просив частково задовольнити клопотання сторони обвинувачення, змінивши застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що вважає достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, підтримав позицію свого захисника та просив змінити застосований до нього запобіжний захід на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, надавши оцінку доводам прокурора та запереченням сторони захисту, суд дійшов такого висновку.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодружений, офіційно непрацевлаштований, раніше притягався до кримінальної відповідальності, втім у відповідності до положень ч.3 ст.88 КК України визнаний таким, що не має судимості.

На думку суду, обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК).

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

У відповідності до частин 1, 2, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Отже, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань.

Запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора (ч. 4 ст. 176 КПК).

Розглядаючи клопотання прокурора, суд мав перевірити, чи продовжують існувати ризики, які були заявлені прокурором, їх обґрунтованість та чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з ст.178 КПК України обставиною, яка враховується при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, які зобов`язаний суд оцінити при постановленні ухвали є, зокрема тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За змістом ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Отже, оцінивши обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, з врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який офіційно непрацюючий, законного джерела доходу/прибутку не має, неодружений, сімейного стану та соціальних зв`язків обвинуваченого, характеру вчинення кримінальних правопорушень, тяжкості покарання, яке загрожує особі у випадку визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у скоєнні яких він обвинувачується, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, суд вважає, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Наведене свідчить про те, що заявлені ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися та те, що вказані обставини згідно з ч.3 ст.199 КПК України, виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

При цьому суд враховує, що запобіжний захід у виді тримання під вартою у відповідності до частини першої статті 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, однак, без продовження саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, на даний час неможливо забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів у даному випадку, на переконання суду, не зможе запобігти доведеним прокурором в судовому засіданні ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

Надаючи оцінку наведеним у судовому засіданні захисником ОСОБА_5 доводам про достатність застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, суд вважає їх такими, що не спростовують існування доведених у судовому засіданні стороною обвинувачення обставин та ризиків.

Так, жодних доказів на підтвердження того, що ризики переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення інших кримінальних правопорушень, або взагалі перестали існувати, або зменшилися настільки, що запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, здатний їм запобігти, захисником не надано, а тому підстав для зміни застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, який не пов`язаний із позбавленням волі, суд не вбачає.

Окрім цього, судом враховується, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, а також те, що вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

З огляду на вищевикладені встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , тому слід задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 та відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.177, 178, 183, 199, 331, 372, 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - продовжити до 00 год. 00 хв. 21 грудня 2023 року.

Встановити строк дії ухвали у частині продовження строку тримання під вартою - до 00 год. 00 хв. 21 грудня 2023 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику, та прокурору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду у частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1