Провадження №11-кп/801/715/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем ОСОБА_5

за участю :

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та апеляційну скаргу з доповненнями адвоката ОСОБА_10 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2021, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0002774, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лука-Мелешківська, українця, громадянина України, працюючого водієм «Наша Ряба», одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та засуджено до покарання у виді семи років позбавлення волі.

Відмовлено в задоволенні цивільного позову про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 2 560, 85 грн. (дві тисячі п`ятсот шістдесят грн. вісімдесят п`ять коп.) матеріальної шкоди; 300 грн. (триста грн.) судових витрат та 30 000 грн. (тридцять тисяч грн.) моральної шкоди.

Вирішено долю речових доказів.

встановив:

ОСОБА_8 02 липня 2013 року близько 21:00 год., перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в ході суперечки з ОСОБА_11 , взяв у руки палицю, довжиною близько 1 м, діючи умисно, наніс останньому два удари в область голови, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку середнього ступеня важкості, травматичного - субарахноїдального крововиливу, перелому лівої тім`яної кістки з переходом на праву тім`яну кістку, забійних ран м`яких тканини голови, що відповідно до висновку судово-медичного експерта № 1429 від 22.08.2013 року належать до тяжких тілесних ушкоджень.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження.

Прокурор ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду змінити в частині визначення початку строку відбування покарання: не з моменту звернення вироку до виконання, а з моменту затримання ОСОБА_8 на виконання вироку.

До початку судового засідання прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подав відмову від своєї апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вироком суду, адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій ставить питання про скасування вирока Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2021 з призначенням нового судового розгляду.

Свої вимоги мотивує тим, що вирок суду не був проголошений, оскільки запланований вихід судді з нарадчої кімнати 29.12.2021 о 10 год 30 хв не відбувся, а секретар судового засідання не повідомила учасників коли вирок буде проголошуватись. В подальшому адвокат звертає увагу на недотримання загальних засад кримінального провадження, перераховує істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, однак не пояснює як саме суд допустив ці порушення при розгляді справи. Вважає недопустимими майже всі докази на які суд посилається у вироку, однак не конкретизує які саме докази та з яких підстав їх слід визнати недопустимими.

ОСОБА_8 , на думку сторони захисту, перебував у стані необхідної оборони відповідно до ст.36 КК України, захищаючись від нападу сусіда ОСОБА_11 , який маючи вила, першим напав на обвинуваченого. Суд ці обставини жодним чином у вироку не мотивував.

Як на підставу призначення нового розгляду в суді першої інстанції зазначає п.2 ч.1 ст.415 КПК України. Так, судді ОСОБА_1 адвокатом заявлявся відвід 14.02.2018, в задоволенні якого було відмовлено, однак в іншому кримінальному провадженні, з аналогічних підстав, такий відвід задовольнявся.

В доповненнях до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_10 просить скасувати оскаржуваний вирок, ухвалити новий виправдовувальний вирок.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що досудове розслідування, судовий розгляд судом першої та апеляційної інстанцій по вказаному кримінальному провадженню відбувався протягом 10 років необ`єктивно, упереджено щодо обвинуваченого та його захисника, із незаконним обвинувальним ухилом, з грубим порушенням завдань кримінального судочинства і загальних засад кримінального провадження, передбачених ст. ст. 2,7,8,9,10,11,12,17,21 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав до суду клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки строк притягнення його до відповідальності сплинув, відповідно до часу вчинення злочину вказаного у оскаржуваному вироку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги з доповненнями сторони захисту, не заперечував проти заявленого клопотання сторони захисту, просив закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора у зв`язку із відмовою прокурора від апеляційної скарги та закрити в цій частині апеляційне провадження; думку обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями адвоката ОСОБА_10 , та клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, просили задовольнити, не заперечували проти закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою сторони обвинувачення; перевіривши матеріали кримінального провадження, виконавши вимоги ч.3 ст.404 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2021 доцільно закрити, апеляційну скаргу з доповненнями адвоката ОСОБА_10 - задовольнити частково, задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.403 КПК України якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за доцільне закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2021, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України.

Згідно ст. 49 КК України та п.п. 2,8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло 10 років у разі вчинення тяжкого злочину.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухиляється від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину певного ступеня тяжкості.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 року у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак, Суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже, суд встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 року у справі № 309/1201/15-к).

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, ОСОБА_8 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України 02 липня 2013 року, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Тобто, на день розгляду апеляційної скарги минуло понад 10 років з дня вчинення ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення.

Протягом цього строку він не вчинив нового кримінального правопорушення та не ухилявся від слідства або суду, а тому строки давності сплинули.

Також, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.11.2018 року, у справі № 425/4506/15-к дотримання умов, передбачених ч.ч. 1 - 3 ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що відповідно до вимог ст. 417, п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню в частині застосування судом ст.49 КК України, а обвинувачений - звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, а дане кримінальне провадження -закриттю.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України суд апеляційної інстанції,

постановив:

Прийняти відмову від апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , апеляційне провадження в цій частині- закрити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, - задовольнити.

Апеляційну скаргу з доповненнями адвоката ОСОБА_10 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , - задовольнити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2021 відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст. 121 КК України, - скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0002774 по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК України, - закрити на підставі ст.49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Речові докази: чоловічий головний убір, зразки ґрунту з речовиною бурого кольору, флакон із залишками крові ОСОБА_11 , які передані до камери зберігання речових доказів 2-го відділу Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області знищити.

Судове рішення може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 3(трьох) місяців з дня проголошення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4