Справа № 183/584/24
№ 1-кп/183/1266/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001417 від 27.10.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Петрівка, Петропавлівського р-ну, Дніпропетровської обл., громадянка України, з бвазовою середньою освітою, одружена, має на утриманні малолітню дочку, працює у військовій частині НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

22 жовтня 2023 (більш точні дату та час під час судового провадження не встановлено) ОСОБА_4 знаходилась в лісосмузі смт. Гвардійське Новомосковського р-ну Дніпропетровської обл., де знайшла на землі споряджений корпус ручної гранати Ф-1, уніфікований запал, тротилову шашку 400 г, які визначила для себе як вибухову речовину та вибуховий пристрій. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на придбання, носіння та зберігання вибухової речовини та вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій прямий умисел, 22.10.2023 року (більш точні дату та час під час судового провадження не встановлено), ОСОБА_4 перебуваючи лісосмузі смт. Гвардійське Новомосковського р-ну Дніпропетровської обл., достовірно знаючи, що знайдені нею вищевказані предмети являються вибуховою речовиною та вибуховим пристроєм, а також розуміючи, що в неї не має передбаченого законом дозволу на поводження з вибуховими речовинами та вибуховими пристроями, взяла із землі та поклала до корзини вказані предмети, таким чином незаконно придбавши їх, після чого перенесла їх до господарського приміщення за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де почала їх зберігати до 27 жовтня 2023 року.

Так, 27 жовтня 2023 року в ході проведення обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , у господарському приміщенні, розташованому на території вказаного домоволодіння, виявлено та вилучено конструктивно оформлений заряд вибухової речовини споряджений корпус ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1, промислового виготовлення з маркуванням «65», який є вибуховим пристроєм; уніфікований запал ручних гранат модернізованого типу УЗРГМ-2 промислового виготовлення з маркуванням «66- 88 УЗРГМ-2 11»; тротилову шашку 400г, промислового виготовлення, яка відноситься до категорії вибухових речовин, які ОСОБА_4 придбала, перенесла та зберігала без передбаченого законом дозволу.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке кваліфікується як придбання, носіння та зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого їй діяння та пояснила про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останній обвинувачення, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Показання обвинуваченої ОСОБА_4 , є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 .

При цьому суд роз`яснив обвинуваченій ОСОБА_4 , та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить до висновку про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 263 КК України, яке як придбання, носіння та зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 вчинила тяжкий злочин.

Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що він на обліку лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра, не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дочку, працевлаштована, раніше не судима.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, думку сторони обвинувачення у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім цього, суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, вважає за можливе на підставі статті 75 КК України звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк та поклавши на неї обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства та без реального відбування покарання у місцях позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У зв`язку з цим процесуальні витрати слід стягнути з обвинувачених на користь держави.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченої не обирався та підстав для його обрання не має.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1 та п. 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на корить держави витрати на проведення експертизи в сумі 3346 (три тисячі триста сорок шість) грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1