Номер провадження:1-кп/521/1975/23
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 жовтня 2023 року м. Одеса
ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він 14 квітня 2023 року, приблизно о 14 годині 45 хвилин, більш точного часу не встановлено, допустив порушення вимог п.п. 2.3.б, 10.9 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме:
п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 10.9 «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб»
14 квітня 2023 року, приблизно о 14 годині 45 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , керуючи в світлий час доби, при необмеженій видимості, технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz Vitо» д.н.з НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом в м. Одесі по асфальтобетонному, сухому покриттю проїжджої частини дворового проїзду вул. Філатова з боку вул. Малиновського в напрямку проїжджої частини вул. Філатова, за кермом транспортного засобу уважним не був, діючи необережно, проявляючи злочинну недбалість, напроти будинку №18 по вул. Філатова, не впевнився у безпеці внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився позаду автомобіля.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_4 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритий перелом основи середньої фаланги 4-го пальця правої кісті зі зміщенням. Садно області щоки, які складають єдиний морфологічний комплекс тілесних ушкоджень, і за критерієм тривалого розладу здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм, згідне п.2.2.2 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995р., відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
У підготовчому судовому засіданні адвокат-захисник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , заявила клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілим зазначивши, що ОСОБА_6 примирився із потерпілим та відшкодував йому матеріальну шкоду.
Обвинувачений підтримав клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілим, зазначив, що у добровільному порядку відшкодував матеріальну шкоду потерпілому, вибачився перед ним та вони примирилися. Вину у висунутому обвинуваченні визнає, рішення про звільнення від кримінальної відповідальності прийняв добровільно без будь-якого впливу або тиску.
Потерпілий ОСОБА_4 не заперечував проти клопотання, надав суду заяву, у якій просив закрити кримінальне провадження стосовно обвинуваченого у зв`язку з примиренням, будь-яких претензій майнового, морального характеру до обвинуваченого не має, останній відшкодував йому шкоду у повному обсязі у добровільному порядку.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання, вважав можливим закрити кримінальне провадження на підставі ст.46 КК України та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності, оскільки відповідно до вимог законодавства відсутні будь-які перешкоди для його задоволення.
Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думки учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадках передбачених п.п. 4-8 ч.1 та ч.2 ст.284 КПК України.
Згідно ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом згідно вимог ч.8 вказаної статті КПК.
Відповідно до ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності №12 від 23.12.2005 року визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, яка вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК України.
Пунктом 2 вищезазначеної постанови передбачено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися (незалежно від того, надійшла справа з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити у визначеному КПК порядку відповідне рішення. Ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.
Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст.46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Крім того, як вбачається з постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 439/397/17, провадження № 13-66кс18, що саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно ст.46 КК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.
В судовому засіданні ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, така його позиція підтверджується потерпілим та зібраними стороною обвинувачення доказами.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, згідно матеріалів кримінального провадження під час дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не перебував, позитивно характеризується, має постійне місце роботи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнає у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю правопорушення, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, завдані кримінальним правопорушенням збитки відшкодовані у повному обсязі потерпілому, що підтверджується наданою суду розпискою потерпілого, проти закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим не заперечує, тяжких наслідків від вчиненого ним кримінального правопорушення не настало, потерпілий претензій до обвинуваченого не має, суд переконався, що сторони примирилися та рішення між ними прийнято добровільно, тому приходить до висновку, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, підлягає закриттю, а ОСОБА_6 - звільненню від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 ст.286 КК України.
Відповідно до ст.100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.
Відповідно до ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 14.08.2023 року арешт накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 19.04.2023 року скасовано в частині заборони користування власнику майном - автомобілем марки «Mercedes-Benz Vitо» д.н.з НОМЕР_1 , отже підлягає скасуванню арешт в часмтині розпорядження зазначеним майном.
У відповідності до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Як вбачається з висновку ККС ВС, викладеного у постанові № 342/1560/20 від 29.09.2021, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати винна особа і у випадку звільнення її від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав. Таким чином, з обвинуваченої слід стягнути процесуальні витрати за проведення судових експертиз.
Керуючись ст. 46 КК України, ст.ст. 100,124, 174, 284-288, 314,350, 369-372, 392-395, суд -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання адвоката-захисника ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим задовольнити.
Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим.
Речові докази після набрання ухвали законної сили:
- автомобіль марки «Mercedes-Benz Vitо» д.н.з НОМЕР_1 - повернути власнику ОСОБА_7 , скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 19.04.2023 року в частині заборони розпорядження власнику майном.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судових експертиз у сумі 5257,56 грн.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Малиновський районний суд м.Одеси.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1