Справа № 446/13/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.09.2023 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області

в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янка-Бузька Львівської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ременів, Кам`янка-Бузького району, Львівської області, українця, громадянина України, безробітнього, неодруженого, із середньою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий -

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.11.2022, приблизно о 20 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «BMW 320», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним по автодорозі сполученням «Львів-Луцьк» на 3 км + 981 м в напрямку до м. Луцьк, неподалік с. Вислобоки Львівського району Львівської області, порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: Р. 2 п. 2.3 б) (бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), д) (не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху); Р. 12 п. 12.1 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), які виразилися в тому, що він будучи не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості та не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого автомобіля та безпечно керувати ним, внаслідок чого втратив контроль над автомобілем та як наслідок, без причин технічного характеру, на лівому заокругленні дороги по напрямку його руху виїхав на ліве узбіччя за межі проїзної частини дороги, де відбулося перекидання транспортного засобу.

У результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_5 відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажир автомобіля марки «BMW 320», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 отримав тупу відкриту черепно-мозкову травму у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа, травматичного субдурального крововиливу із геморагічно- контузійними вогнищами в обох лобних та лівій скроневій частках, внутрішньошлуночкового крововиливу котра ускладнилась вторинною ішемією стовбура мозку та базальних відділів зліва, вторинним менінгоенцефалітом та привела до набряку головного мозку і полі органної недостатності та смерті.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю зазначив, що обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності, у вчиненому щиро розкаявся та просив суворо його не карати.

Потерпіла в судовому засіданні зазначила, що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 не має, проте зазначила, що моральну та матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП має намір стягнути із страхової компанії в межах страхових лімітів, в якій застрахований транспортний засіб винуватця у позасудовому порядку, про що подала письмову заяву вх. 2639.(а.с.28)

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор та потерпіла також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені ним кримінального правопорушення доведена повністю, кваліфікація його неправомірних дій за ч.2 ст.286 КК України є правильною, оскільки він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій тяжке тілесне ушкодження

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; обставини, які пом`якшують його покарання, та обставини, які обтяжують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, молодий вік обвинуваченого, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, й те, що потерпіла претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, раніше не судимий.

З огляду на вказане, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Водночас, зважаючи на вищевказані обставини, суд приходить до висновку про можливість виправлення винного без реального відбування покарання із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України.

Згідно до п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд приходить до висновку, що до обвинуваченого ОСОБА_5 слід застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, цивільний позов не заявлявся, витрати понесені державою на проведення експертиз в межах кримінального провадження слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 100,349, 368-371, 373- 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування основного призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_5 рахувати з 14.09.2023

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 3775,60 грн. ( три тисячі сімсот сімдесят п`ять гривень шістдесят копійок) витрат за проведення судових експертиз:

-автотехнічної експертизи дослідження обставин та механізму розвитку ДТП № СЕ-19/114-22/21676-ІТ від 22.12.2022 1887,80 грн.;

-автотехнічної експертизи № СЕ-19/114-22/21676-ІТ від 19.12.2022 1887,80 грн..

Скасувати арешт накладений на автомобіль марки «BMW» р.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_9 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , який був накладений згідно ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова.

Речові докази:

автомобіль марки «BMW» р.н. НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_9 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1