Пр-ня по справі № 1-кп/521/867/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі об`єднані обвинувальні акти у кримінальних провадженнях № 0000837 від 13.07.2023 року та № 0001427 від 04.10.2023 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, гр. України, із професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, маючого на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

23.10.2014 року вироком Малиновського районного суду міста Одеси за ч.1 ст.115 КК України до 8-ми років позбавлення волі, згідно ст.81 КК України 01.07.2019 звільнений умовно-достроково з установи відбування покарань;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор: ОСОБА_5

обвинувачений: ОСОБА_3

адвокат ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2022 року приблизно о 09 годині 01 хвилині, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, після чого останній, перебуваючи приміщенні супермаркету ТОВ «Таврія-В» за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Бабаджаняна, будинок № 23 біля каси самообслуговування, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення банківської платіжної картки «Монобанк» з реквізитами НОМЕР_1 , з номером рахунку НОМЕР_2 , розуміючи, що зазначена банківська платіжна картка належить іншій особі, маючи можливість ідентифікувати особу, яка втратила зазначене майно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, викрав банківську платіжну картку «Монобанк» з реквізитами НОМЕР_3 , з номером рахунку НОМЕР_2 , відкриту у банківській установі АТ «УНІВЕРСАЛ-БАНК», що належить ОСОБА_7 , з метою подальшого використання у корисних цілях.

Крім того, реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів, діючи з корисливих мотивів, умисно, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в період дії воєнного стану, переконавшись, що його дії залишаться непоміченими для оточуючих, в період дії воєнного стану, який відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено на території України строком на 30 діб, та який відповідно до Закону України №2263-ІХ від 22.05.2022, продовжено на 90 діб, переконавшись, що його дії залишаться непоміченими для оточуючих, за допомогою банківської платіжної картки «Монобанк» з реквізитами НОМЕР_3 , з номером рахунку НОМЕР_2 , використовуючи POS-термінали для безконтактного розрахунку, здійснив загалом 12 розрахункових операцій із транзакціями, зокрема: 13.07.2022 у період часу з 09 годин 11 хвилин по 09 годин 15 хвилин, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Бреуса, 63/1, останній здійснив транзакції на суму 1 906 гривень; у період часу з 09 годин 42 хвилин по 09 годин 49 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2, у приміщенні магазину «ОСОБА_10», здійснив транзакції на суму 1 589 гривень; у період часу з 09 годин 53 хвилини по 09 годин 58 хвилин, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 37/43 у магазині «Все от 5» здійснив транзакції на суму 1 350 гривень 00 копійок, тим самим ОСОБА_3 таємно викрав з банківського рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_7 грошові кошти на загальну суму 4 845 гривень 00 копійок. Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим?спричинивши потерпілому ОСОБА_7 , майнову шкоду в сумі 4 845 гривень 00 копійок.

Окрім цього, 03.10.2023, приблизно о 17 годині 20 хвилин, у період дії воєнного стану, введеного на території України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ХІ від 24.02.2022, строк дії якого продовжено Указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023 з 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, перебував на території ринку «Черьомушки», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Героїв Крут, 17а, де останній визначив предметом свого злочинного посягання майно, яке належить на праві власності ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung» 9 моделі «Galaxy А24» Black, у книжці червоного кольору, вартістю 8099 гривень 10 копійок.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, переконавшись, що його протиправні дії є непомітними для оточуючих, в той час, коли ОСОБА_8 тимчасово відійшла від свого робочого місця, а саме, від торгового прилавку відкритого типу по власних справах, та не могла спостерігати за його діями, останній, підійшовши до прилавку, викрав вищезазначений мобільний телефон, діставши його руками з ящика, який знаходився за вказаним торговим прилавком.

Після цього, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим майном, а саме мобільним телефоном марки «Samsung» моделі «Galaxy А24» Black, у книжці червоного кольору, на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 8099 (вісім тисяч дев`яносто дев`ять) гривень 10 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, вказавши на дату, мету та спосіб вчинення злочину, а саме, що він 13 липня 2022 року знаходився в супермаркеті «Таврія -В», за адресою: м. Одеса вулиця М. Бабаджаняна, 23, де на касі самообслуговування побачив платіжну картку «Монобанк», реквізити та номер рахунку якої вже не пам`ятає, однак в обвинувальному акті всі дані платіжної картки вказані правильно. В цей час у нього виник умисел на таємне викрадення банкiвської картки "Монобанку" з метою подальшого використання її для заволодіння грошовими коштами. Викравши вказану банківську картку він використав її неодноразово на придбання товарів. ОСОБА_3 підтвердив, що вкравши банківську карту, в це же день пішов до магазинів, що за допомогою цієї карти придбати товари. Так він прийшов до магазину за адресою: м. Одеса, вул. Бреуса, 63/1 , де здійснив транзакції на суму 1 906 гривень; у період часу з 09 годин 42 хвилин по 09 годин 49 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2, у приміщенні магазину «ОСОБА_10», здійснив транзакції на суму 1 589 гривень; у період часу з 09 годин 53 хвилини по 09 годин 58 хвилин, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 37/43 у магазині «Все от 5» здійснив транзакції на суму 1 350 гривень 00 копійок. У вчиненому щиро розкаюється, частково відшкодував завдану шкоду потерпілому ОСОБА_7 .. Крім цього, обвинувачений розповів суду, що 03 жовтня 2023 року приблизно об 17:30 годин прийшов на ринок «Черьомушки» за продуктами. Підійшов до прилавку з фруктами, побачив що продавщиця тримає свій мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy А24» Black, у книжці червоного кольору, у коробці під прилавком. Коли вона відійшла по справах, то вкрав цей телефон, якій потім здав у ломбард. Отримані від продажу телефону грошові кошти витратив на власні потреби, цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 визнав в повному обсязі.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, разом з тим в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Оскільки прокурор, обвинувачений та його захисник не заперечували щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПКУкраїни про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 349 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Відповідно дост. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зіст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Суд оцінює, що показання обвинуваченого в повній мірі узгоджуються та відповідають суті тих подій, які викладені в обвинувальному акті, тому об`єктивних сумнівів у доведеності його вини у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України, у суду не має.

Оцінюючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України доведена повністю, а тому його дії слід кваліфікувати за епізодом з потерпілим ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена в умовах воєнного стану, за ч. 1 ст. 357 КК України - викрадення офіційного документу, вчиненого в корисливих мотивах, за епізодом з потерпілою ОСОБА_8 за ч. 4 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є його щире каяття у вчиненому.

До обставини, яка обтяжує покарання суд відносить рецидив злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, особливості й обставини вчинення такого: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, дані про особу винного.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення злочинів, особу винного, його ставлення до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, має не зняту судимість, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно не працює, одружений, на утриманні має малолітню дитину - доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має хронічні захворювання, відповідно до наданої суду медичної документації обвинуваченому встановлено діагноз туберкульоз, має постійне місце проживання та місце реєстрації, за місцем проживання характеризується посередньо, тому суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, що для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, та визначене в межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно слід призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Цивільними позивачами - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до початку судового розгляду був заявлений цивільний позов, в якому позивач ОСОБА_7 просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь - 4848 (чотири тисячі вісімсот сорок вісім) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, оскільки саме на ця сума була неправомірно знята з її платіжної картки обвинуваченим ОСОБА_3 .. Позивачка ОСОБА_8 просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на її користь - 8099 ( вісім тисяч дев`яносто дев`ять) гривень 10 копійок матеріальної шкоди, яка дорівнює вартості вкраденого мобільного телефону. Обвинувачений ОСОБА_3 цивільні позови визнав.

Як визначено ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як визначено ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, відповідно до ч. 3 п. 8 ст. 175 ЦПК України, позовна заява має містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

При цьому, відповідно ч. 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Таким чином, суд приймає рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_7 - підтверджений матеріалами справи розмір матеріальної шкоди, в загальній сумі - 4848 (чотири тисячі вісімсот сорок вісім) гривень 00 копійок.

На користь позивачки ОСОБА_8 суд присуджує до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 - 8099 ( вісім тисяч дев`яносто дев`ять) гривень 10 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

В порядку ст. 377 КПК України суд вважає за необхідне раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 373-374 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк на 5 (п`ять) років;

за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_3 призначити у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 27.10.2023 року.

Цивільні позови ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_7 - підтверджений матеріалами справи розмір матеріальної шкоди, в загальній сумі - 4848 (чотири тисячі вісімсот сорок вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 - 8099 (вісім тисяч дев`яносто дев`ять) гривень 10 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Скасувати арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 18 липня 2022 року на кредитну карту «Монобанк» НОМЕР_3 , яка упакована до паперового конверту із підписами понятих.

Речовий доказ по справі:

- кредитну карту «Монобанк» НОМЕР_3 , яка передана на відповідальне зберігання;

- коробку від мобільного телефону марки «SAMSUNG Galaxy A24», IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , SN: НОМЕР_6 , яка передана на відповідальне зберігання власниці ОСОБА_8 , вважати повернутими за належністю.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_3 залишити без змін - тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1