Справа № 182/2385/16-к
Провадження № 1-кп/0182/262/2023
У Х В А Л А

Іменем України

25.12.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі об`єднане кримінальне провадження, відомості про вчинені кримінальні правопорушення за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.04.2016 за №0001292 та 07.06.2016 за №0002130 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні дітей не має, не працюючого, громадянина України, українця, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 02.11.2015 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 15 ч. 2, 186 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 ККУ звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України

з участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ( в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 05 квітня 2016 приблизно о 15.00 години, знаходячись біля КЗ «Нікопольська середня загальноосвітня школа № 5», що розташована за адресою: вул. Гагаріна, 54а в м. Нікополі, Дніпропетровської області, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, попросив у раніше знайомого неповнолітнього ОСОБА_6 мобільний телефон, який належить ОСОБА_7 , для здійснення дзвінка, запевнивши, що поверне телефон, однак повертати його не збирався. ОСОБА_6 будучи впевненим, що телефон передає для здійснення дзвінка, добровільно передав ОСОБА_3 мобільний телефон марки «LenovoА390», чорного кольору.

Таким чином, ОСОБА_8 , зловживаючи довірою ОСОБА_6 , умисно, повторно, з корисливих мотивів заволодів мобільним телефоном марки «LenovoА390», вартістю 500 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_7 , спричинивши їй матеріальну шкоду на вказану суму.

Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник та майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 06 травня 2016 року приблизно о 07:40 годин, знаходячись біля гаражів, що розташовані поруч покинутої котельні в районі КЗ «Нікопольська середня загальноосвітня школа № 5», що знаходиться за адресою вул. Гагаріна, 54а в м. Нікополі, Дніпропетровської області, побачив неповнолітніх ОСОБА_9 , у якого в руках був мобільний телефон «LenovoA369i» чорного кольору, та ОСОБА_10 . Після чого, в нього виник злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння вказаним мобільним телефоном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 покликав до себе ОСОБА_11 під приводом розмови. Останній в цей момент передав свій телефон ОСОБА_10 , який пішов до приміщення школи, але потім повернувся та повернув ОСОБА_11 його мобільний телефон «LenovoA369i».

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном, ОСОБА_3 , використовуючи обман, як спосіб отримання доступу до майна, попросив ОСОБА_11 надати належний йому мобільний телефон «LenovoA369i» для здійснення дзвінка, пообіцявши при цьому повернути телефон через деякий час.

ОСОБА_11 будучи впевненим, що телефон передає для здійснення дзвінка, добровільно передав ОСОБА_3 мобільний телефон марки «LenovoA369i», чорного кольору.

З місця кримінального правопорушення ОСОБА_3 зник, та майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_8 , зловживаючи довірою ОСОБА_11 , умисно, повторно, з корисливих мотивів заволодів мобільним телефоном марки «LenovoА390», вартістю 770 гривень, спричинивши матеріальну шкоду потерпілому на вказану суму.

Таким чином, вказані умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав, з викладеними обставина зазначеними в обвинувальному акті погодився.

В судовому засіданні адвокатом ОСОБА_5 , яке було підтримано обвинуваченим ОСОБА_3 , заявлено клопотання про закриття кримінального провадження за ч.2 ст. 190 КК України в зв`язку з закінченням строків давності.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків :

Строк давності - це передбачений статтею 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є:

- притягнення особи як обвинуваченого;

- згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 КПК).

Положеннями статті 49 КК визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за статтями 49, 106 КК є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Якщо строк давності закінчується після ухвалення обвинувального вироку, то особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності (покарання) тільки до набрання вироком законної сили.

Згідно із частиною 2 статті 49 КК перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Суд зазначає, що ОСОБА_3 обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, які мали місце 05 квітня 2016 року та 06 травня 2016 року, за ч.2 ст.190 КК України (в редакції Закону № 1022-VIII від 15.03.2016) за що було передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України є нетяжким злочином.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, суд в судовому засіданні за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності можливе за умови перебігу зазначеного строку, протягом яких особа, що вчинила злочин, виконала дві умови:

- не ухилялася від слідства або суду;

- не вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_3 не ухилявся від слідства та суду, відомостей щодо вчинення нових злочинів суду не надано.

ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190 КК України 05 квітня 2016 року та 06 травня 2016 року, тобто на даний час минуло більше 5 років з моменту вчинення злочинів.

Згідно зі статтями 284, 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Ці умови є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 190 КК України, а кримінальне провадження закриттю.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого був застосований у вигляді домашнього арешту, строк дії якого скінчився.

Заходи забезпечення не застосовувались.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судово-товарознавчої експертизи №38/12.1/6 від 20.02.2017 у сумі 351 грн. 84 коп. віднести на рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст. 12, 49 КК України, 284 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 про закриття об`єднаних кримінальних проваджень, відомості про вчинені кримінальні правопорушення за якими внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.04.2016 за №0001292 та 07.06.2016 за №0002130, у зв`язку із закінченням строків давності, - задовольнити.

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Об`єднані кримінальні провадження, відомості про вчинені кримінальні правопорушення за якими внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.04.2016 за №0001292 та 07.06.2016 за №0002130 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 190 КК України - закрити.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого був застосований у вигляді домашнього арешту, строк дії якого скінчився.

Заходи забезпечення не застосовувались.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судово-товарознавчої експертизи №38/12.1/6 від 20.02.2017 у сумі 351 грн. 84 коп. віднести на рахунок Державного бюджету України.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1