Справа № 567/1834/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2023 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі :

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мале Старосілля Смілянського району Черкаської області, громадянина України, неодруженого, тимчасово непрацючого, без зареєстрованого місця проживання, тимчасово проживаючого в АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України вважається таким, що судимості немає,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.190 КК України, -

встановив:

29 травня 2023 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами, які на праві приватної власності належать ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, використовуючи довірчі стосунки, які утворилися в результаті знайомства з останнім, зловживаючи довірою ОСОБА_6 , запропонував йому придбати мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S23+» вартістю 2600 грн., не маючи наміру виконати вказану обіцянку в майбутньому, на що останній погодився. Продовжуючи свої злочинні дії, 29.05.2023 о 12:46 год., ОСОБА_4 , шляхом зняття готівки з банківської картки № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_7 в банкоматі АТ КБ «Приватбанк», що розташований у м.Острог по вул. Східна, 2, незаконно заволодів грошовими коштами в сумі 2600 грн., які ОСОБА_6 перерахував 29.05.2023 о 12:41 год. за попередньою домовленістю на вказану банківську картку.

В подальшому, ОСОБА_4 розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на загальну 2600 грн.

Окрім того, в період часу з 29 травня 2023 року по 08 червня 2023 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , поселився для проживання в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_2 та власником якого є фізична особа-підприємець ОСОБА_8 . В подальшому, діючи повторно, переслідуючи мету особистого незаконного збагачення, маючи умисел на заволодіння правом на майно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, шляхом обману не розрахувався за наданні йому послуги проживання за три доби на загальну суму 2100грн.

В подальшому, ОСОБА_4 розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на загальну суму 2100 грн.

28.09.2023 р. між начальником Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст.ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000130 від 06.07.2023 року та ОСОБА_4 у статусі підозрюваного у цьому провадженні, за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України.

Згідно умов вказаної угоди прокурор ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у статусі підозрюваного, за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1, 2 ст.190 КК України відносно обставин, викладених у повідомленні про підозру від 28.09.2023 р., які є аналогічними до обставин, викладених в обвинувальному акті від 28.09.2023 р., ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, вчинення яких ставиться йому у провину та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у разі затвердження такої угоди, а саме за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України - у виді обмеження волі строком 1 (один) рік, та за ч.2 ст.190 КК України - у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, сторони угоди погодились на призначення ОСОБА_4 остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду та призначити узгоджене сторонами угоди покарання, беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.190 КК України, вчинених при обставинах, зазначених в обвинувальному акті від 28.09.2023 р., дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду.

Захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, пояснив, що його підзахисний свою провину у вчинені кримінальних правопорушень як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні визнає, угоду про визнання винуватості уклав добровільно, зауважень до правильності кваліфікації дій обвинуваченого немає, а тому не вбачає перешкод для затвердження такої угоди. Потерпілий ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в підготовче судове засідання не з`явилися, в поданих до початку підготовчого судового засідання заявах просили проводити засідання у їх відсутності, зазначили про відсутність будь-яких претензій майнового характеру до обвинуваченого, не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим. Неявка потерпілих згідно ч.2 ст.474 КПК України не є перешкодою для розгляду кримінального провадження на підставі угоди про визнання винуватості.

Вирішуючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відповідно до ч.4 ст.469 КПК України під час досудового розслідування надали свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , та надану раніше згоду потерпілі підтвердили в заявах поданих до початку підготовчого судового засідання.

Кримінальнві правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відносяться до кримінального проступку та нетяжкого злочину.

Міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкціям, які передбачені ч.1, 2 ст.190 КК України та загальним засадам призначення покарання.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини.

В судовому засіданні судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України та закону, обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, а також розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст.476 КПК України.

Підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості судом не встановлено.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання та в підготовчому судовому засіданні не повідомив про наявність перешкод для його виконання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи наведені доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, вважає доведеним у судовому засіданні, що ОСОБА_4 заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), та за вказаним епізодом його дії кваліфікує за ч.1 ст.190 КК України, також ОСОБА_4 заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою та придбав право на майно шляхом обману, вчинене повторно, та його дії за даним епізодом підлягають кваліфікації за ч.2 ст.190 КК України, за якими належить призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, одне з яких кваліфікується як кримінальний проступок та інше - як нетяжкий злочин.

Беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує, що він неодружений, тимчасово непрацюючий, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корислих злочинів та згідно ст.89 КК України вважається таким, що судимсоті немає.

Згідно довідки КНП «Смілянська багатопрофільна лікарня» від 21.10.2022 р., довідок КНП «Первомайська центральна міська багатопрофільна лікарня» від 27.09.2023 р. та від 28.09.2023 р. ОСОБА_4 під спостереженням лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно обвинувального акту та угоди про визнання винуватості є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, водночас обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, востаннє був засуджений вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 10.03.2020 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік, після закінчення якого ОСОБА_4 на шлях виправлення і перевиховання не став та вчинив нові умисні кримінальні правопорушення.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у виді тримання під вартою, з урахуванням клопотання прокурора та відсутності будь-яких заперечень з цього приводу від інших учасників кримінального провадження, слід залишити без змін.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, витрати на залучення експерта відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.100, 314, 374, 475 КПК України, -

у х в а л и в:

Затвердити угоду від 28.09.2023 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.190 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання :

за ч.1 ст.190 КК України - у виді обмеження волі строком 1 (один) рік;

за ч.2 ст.190 КК України - у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - 13 вересня 2023 року, зарахувавши до строку відбуття покарання строк перебування під вартою, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку у законну силу залишити без змін.

Речові докази у справі :

- банківська картка № НОМЕР_1 , яка видана на ім`я ОСОБА_7 повернути законному володільцю;

- оптичний диск для лазерних систем зчитування, на якому зберігається інформація про рух коштів із банківської картки № НОМЕР_1 , яка видана на ім`я ОСОБА_7 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1