Справа № 405/5300/23
провадження № 1-кс/405/3915/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2023 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому клопотання старшого слідчого ВР ЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 січня 2023 року №0000110 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

старший слідчий ВР ЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, що було вилучене під час проведення обшуку 20.11.2023 в приміщенні домоволодіння АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та застосувати заборону використання та заборону розпоряджатися вказаним майном, а саме: мобільний телефон «Samsung Galaxy A04» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім-картою № НОМЕР_3 ; шматок тканини в середині якого знаходиться подрібнена рослинна речовина зеленого кольору.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що в провадженні СУ ГУНП в Кіровоградській області знаходиться кримінальне провадження № 0000110 від 20.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , на території Кіровоградської області, здійснюють збут наркотичних засобів та психотропних речовин.

В подальшому на виконання доручення слідчого, оперативними працівниками УСР в Кіровоградській області ДСР НП України було встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення причетні громадяни України: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Кіровоград, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того встановлено, що ОСОБА_6 у своїй злочинній діяльності користується мобільним терміналом з абонентським номером стільникового зв`язку НОМЕР_4 , який перебуває в мобільному терміналі IMEI: НОМЕР_5 . Так, ОСОБА_6 налагодив схему придбання у невстановлених осіб через мережу Іетернет медичного препарату «ACATAR» будь-якими об`ємами, та в подальшому надає його ОСОБА_8 для подальшого виготовлення за місцем проживання останнього метамфетаміну. Готовий метамфетамін збувають всіма учасниками групи, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 .

Проведеними слідчими (розшуковими) діями встановлено, що з метою конспірації, ОСОБА_5 за місцем свого проживання проводять більшість свого вільного часу, на присадибній земельній ділянці за місцем свого проживання займається незаконним посівом та вирощуванням рослин конопель, які згодом передає ОСОБА_6 для подальшого збуту.

20.11.2023 в період часу з 07:28 год. по 08:26 год. в ході проведення обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 від 30.10.2023, за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено і вилучено: мобільний телефон «Samsung Galaxy A04» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім-картою № НОМЕР_3 , належний ОСОБА_5 ; мобільний телефон «Samsung J6» IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 , з сім-картою № НОМЕР_8 та сім-картою № НОМЕР_9 , належний ОСОБА_8 ; шматок тканини в середині якого знаходиться подрібнена рослинна речовина зеленого кольору.

Вилучені вищевказані речі в ході обшуку за місцем проживання та перебування ОСОБА_5 20.11.2023 визнано речовими доказами, по вказаному кримінальному провадженню, оскільки вони могли бути як знаряддям так і предметом вчинення злочину, а отже всі вищевказані вилучені речі мають значення для кримінального провадження.

Крім того, під час вчинення своїх злочинних дій ОСОБА_5 використовував мобільний зв`язок. Так, за допомогою вилученого мобільного телефону та різних сім-карток, які належать останньому, він підтримував зв`язок між собою та з іншими учасниками злочинної групи, тобто використовував даний телефон, сім-карти для підтримання злочинної діяльності групи з незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, а також для конспірації своїх протиправних дій та підшукування осіб, які бажають придбати наркотичні засоби та психотропні речовини.

Також були виявлені речовини зовні схожі на наркотичні засоби, які заздалегідь заготовлені для збуту, що вказує на те, що ОСОБА_5 причетний до незаконного виготовлення та збуту вказаних наркотичних засобів.

Таким чином існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучені в ході обшуку речі, є доказом злочинної діяльності ОСОБА_5 .

Крім того, описані вище матеріальні об`єкти могли зберегти на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень, а тому їх повернення ОСОБА_5 може сприяти втраті вказаних слідів, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи, що вказані речі та документи є речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню та є всі підстави вважати, що вони були набуті в результаті вчинення кримінальних правопорушень і відповідають вимогам ч. 2 ст. 167 КПК України, тому відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України на них необхідно накласти арешт.

У судове засідання слідчий не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Власнику майна про дату, час та місце розгляду клопотання направленосудову повістку, однак власник майна у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Оскільки, згідно ч. 1 ст. 172 КПК України відсутність прокурора та власників майна не є перешкодою для розгляду клопотання, слідчий суддя визнав можливим розглянути клопотання за відсутності слідчого та власників майна, на підставі наявних доказів, оскільки це є необхідним для забезпечення арешту майна.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів судового розгляду не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, (кримінальне провадження № 0000110 від 20.01.2023 року, правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч.2 ст.307 КК України) органом досудового розслідування даного кримінального правопорушення є ГУНП в Кіровоградській області (а.к. 3-6).

В рамках вказаного кримінального провадження 20.11.2023 в період часу з 07:28 год. по 08:26 год. в ході проведення обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 від 30.10.2023, за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено і вилучено: мобільний телефон «Samsung Galaxy A04» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім-картою № НОМЕР_3 , належний ОСОБА_5 ; мобільний телефон «Samsung J6» IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 , з сім-картою № НОМЕР_8 та сім-картою № НОМЕР_9 , належний ОСОБА_8 ; шматок тканини в середині якого знаходиться подрібнена рослинна речовина зеленого кольору, про що складено відповідний протокол (а.к. 16-19).

Частиною 1 статті 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.1,2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч.2 ст. 168 КПК України).

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий судя відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим доведено, що мобільний телефон «Samsung Galaxy A04» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім-картою № НОМЕР_3 ; шматок тканини в середині якого знаходиться подрібнена рослинна речовина зеленого кольору об`єктивно могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення ( п.1 ч.2 ст.170 КПК України) та можуть містити відомості про факти чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

Постановою слідчого від 20.11.2023 вказані вище речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000110 від 20.01.2023 (а.к.20-21).

Таким чином, у даному випадку арешт накладається у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів.

Під час ухвалення рішення враховується також, практика Європейського суду з прав людини, згідно якої для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Об`єднаного Королівства»). Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Стаття 1 Протоколу Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод забороняє будь-яке невиправдане втручання у право власності державних органів.

Матеріали клопотання слідчого свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Водночас слідчий суддя відзначає, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, за викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до приховування майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі та відчуження.

Слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0000110 від 20.01.2023, на майно, що було вилучене під час проведення обшуку 20.11.2023 в приміщенні домоволодіння АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- мобільний телефон «Samsung Galaxy A04» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім-картою № НОМЕР_3 ;

- шматок тканини в середині якого знаходиться подрібнена рослинна речовина зеленого кольору.

Заборонити розпоряджатися та користуватися вищевказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_13