ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1806/23
УХВАЛА

"21" листопада 2023 р. смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання

ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000217 від 02.08.2023 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Єлизаветівка Царичанського району Дніпропетровської області, українця, освіта середня спеціальна, не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ

22.09.2023 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000217 від 02.08.2023 року відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_4 04.08.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 30.09.2023 року, яка ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23.08.2023 року залишена без змін. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28.09.2023 року обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 26.11.2023 року, яка ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10.10.2023 року залишена без змін.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому

ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, через існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, склад яких передбачений ч. 4 ст. 296, ст. 345 ч. 2 КК України, а саме: грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), пов`язане з опором представникові влади, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку із застосуванням іншого предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень та умисному заподіянню працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

В обґрунтування ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого

злочину, за яке передбачено покарання у вигляді до 7 років позбавлення волі і усвідомлюючи покарання може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності. Обвинувачений проживає в одному населеному пункті і може в подальшому впливати на покази свідків в суді, а тому просить продовжити ОСОБА_4 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала подане клопотання, з мотивів того, що враховуючи характер вчиненого правопорушення, тяжкість можливого покарання, особу обвинуваченого, вважає за необхідне продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави, оскільки кримінальне правопорушення вчинено із застосуванням насильства до працівників поліції, обвинувачений не працює і може переховуватись від суду, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки прокурором не доведено необхідність продовження такого заходу та відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, ОСОБА_4 раніше не судимий, потерпілі допитані в судовому засіданні , а тому вважає призначити цілодобовий домашній арешт в АДРЕСА_1 .

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку адвоката, пояснивши, хворіє на тиск, не заперечує проти цілодобового домашнього арешту, в судовому засіданні не визнав своєї винуватості в повному обсязі, цивільний позов ГУНП в Дніпропетровській області не визнав і вважає, що він був в стані оборони.

Потерпілий ОСОБА_6 в суді пояснив обставини нанесення йому 02.08.2023 року тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_4 лезом коси в області голови та тіла, наносив також численні удари руками по його грудної клітині, лікувався сам, будь-яких відшкодувань чи пробачень з боку обвинуваченого не було, однак цивільний позов заявляти не бажає, вважає винести покарання на погляд суду.

Потерпілий ОСОБА_7 пояснив обставини хуліганських дій 02.08.2023 року з боку ОСОБА_4 , який висловлювався на його бік зухвало та погрожував, після чого наніс лезом коси удар по руці, чим спричинив різані рани на пальцях і розбив косою скло на патрульній машині, після чого до нього були застосовані кайданки і він був доставлений до органу поліції. Вважає винести покарання на погляд суду.

Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для продовження обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Також, суд оцінює суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_4 , імовірну можливість продовження обвинуваченим протиправної поведінки у подальшому та можливість впливати на потерпілих і свідків, обвинувачений може переховуватись від суду.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_4 обвинувачується органами досудового слідства у скоєнні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, строком до 7 років і усвідомлюючи покарання може переховуватись від суду, з метою уникнення відповідальності, так як він не працює, зі слів мешкає один по АДРЕСА_1 , відсутні соціальні зв`язки.

Суд приймає до уваги відношення обвинуваченого до скоєного на початку судового засідання та пояснення потерпілих в суді, необхідність допитати представника потерпілого і цивільного позивача Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , дослідити матеріали кримінального провадження та допитати в кінці судового засідання обвинуваченого ОСОБА_4 , так як він не визнає свою провину в скоєному і заперечує проти цивільного позову.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як для застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку тримання під вартою. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , з урахуванням позиції сторони захисту обвинуваченого і самого обвинуваченого, суд враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10.10.2023 року було залишено без змін ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28.09.2023 року про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , з посиланням на те, що наявність ризиків перебування обвинуваченого на свободі не зменшились, він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, або незаконно впливати на свідків, з метою схилити їх до зміни показів на свою користь, та вчинити інші злочини.

При цьому, суд враховує тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , які є: ч. 4 ст. 296 КК України відноситься до категорії тяжких та ч. 2 ст. 345 КК України, яке є не тяжким злочином, однак за які передбачено покарання у виді позбавлення волі до семи та до п`яти років, відповідно.

Судом враховані обставини відповідно до ст. 178 КПК України при продовженні запобіжного заходу обвинуваченому в своїй сукупності.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний дослідити вагомість всіх обставин, зазначених у ч. 1 ст. 178 КК України.

Таким чином, суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується органами досудового розслідування в скоєння умисних злочинів, одне із яких відноситься до тяжких, має слабкі соціальні зв`язки, відсутня наявність постійного місця роботи та вагомість наявних інших доказів, якими обґрунтовується відповідні обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного, потерпілі в судових засіданнях не висловили думку про призначення покарання не пов`язаного із позбавленням волі, а наполягали на покаранні відповідно до закону на погляд суду, цивільний позов обвинуваченим не визнаний.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність зазначених прокурором ризиків, вищевказані обставини враховувалися судом при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і суд не вбачає будь-яких підстав для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу , ніж тримання під вартою.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_4 слід обрати цілодобовий арешт за місцем проживання у зв`язку з тим, що прокурор не надав доказів, що обвинувачений може переховуватись від суду чи впливати на свідків, судом до уваги не приймається по вищевказаним підставам, так як існують ризики відповідно до ст. 177 КПК України, а оцінку доказам суд надає в нарадчій кімнаті після дослідження всіх доказів в сукупності.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, те що судове провадження до спливу двомісячного строку застосованого запобіжного заходу закінчити неможливо, суд вважає, доцільним продовжити обвинуваченому дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 не працює, обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення по ч. 2 ст. 345 КК України, а саме умисному заподіянню працівникові правоохоронних органів легких тілесних ушкоджень при виконанні ним службових обов`язків.

Таким чином, з урахуванням ступеню тяжкості пред`явленого обвинуваченого, ставлення сторони захисту та обвинуваченого до обставин справи, позиції потерпілих суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 110, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 21 листопада 2023 року до 19 січня 2024 року включно, без внесення застави.

Для утримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_4 підлягає направленню до слідчого ізолятора ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» МЮ України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Суддя ОСОБА_1