Номер провадження 11-сс/816/61/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.09.2023, про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000099 від 30.09.2022,-

ВСТАНОВИЛА:

До Ковпаківського районного суду м. Суми звернувся старший слідчий в ОВС СУ ГУ НП в Сумській області ОСОБА_8 з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000099 від 30.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченоих ч. 4 ст. 191, ч. 1, 3 ст. 368, ч. 1, 2 ст. 369, ст. 14 ч. 3 ст. 369 КК України.

06.09.2023 ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми вказане клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на

- нежитлове приміщення, площею 5.1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 приміщення 5-3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- нежитлове приміщення, загальною площею 63 кв.м, за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01);

- нежитлове приміщення, загальною площею 35,4 кв.м, за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01);

- автомобіль марки Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 , які на праві власності належать ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), шляхом позбавлення останньої права на відчуження та розпорядження зазначеним майном.

Також цією ж ухвалою слідчого судді накладено арешт і на усі кошти, що є на всіх рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», АТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ «ОЩАДБАНК», АТ «А-БАНК», АТ «ТАСКОМБАНК», АТ «Ідея банк», АТ «Райффайзен Банк», АТ «ПУМБ», АТ "Сенс Банк", АБ «УКРГАЗБАНК», АТ «УКРСИББАНК», АТ «Укрексімбанк», шляхом позбавлення права ОСОБА_7 на відчуження, розпорядження та користування зазначеними коштами.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді власника майна ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просила ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.09.2023, скасувати.

Крім цього ОСОБА_7 просила поновити їй строк на апеляційне оскарження вказаної ухвали слідчого судді, оскільки по-перше вона перебуває під цілодобовим домашнім арештом, а по-друге була на лікуванні про що додала копію довідки.

Щодо вимог скарги про скасування ухвали слідчого судді як незаконної то тут апелянт зазначала, що висновки слідчого судді, викладені в ухвалі від 06.09.2023 не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а саму ухвалу вважала такою, що постановлена з неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з огляду на наступне.

Так, апелянт стверджувала, що висновки суду не містять посилання на докази та обґрунтування, яке саме суттєве значення для встановлення усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення має майно, оскільки майно, на яке накладено арешт, набуте нею ОСОБА_7 задовго до обставин, викладених у повідомлені про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, а також не визначений безпосередній зв`язок між її майном та інкремінуємими діяннями.

Також, постановляючи ухвалу про задоволення клопотання слідчого про арешт нерухомого та рухомого майна, слідчий суддя послався на наявність підстав для такого арешту, зокрема з метою забезпечення конфіскації майна. Однак з такими висновками слідчого судді апелянт не погоджувалася, оскільки при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.

Апелянт вважала, що посилаючись в ухвалі на необхідність накладення арешту з метою забезпечення конфіскації майна, слідчим суддею не доведено необхідність арешту всього переліку майна з цією метою.

Щодо можливості накладення арешту на вказане у клопотанні майно з метою спеціальної конфіскації, слідчим суддею не обґрунтовано в ухвалі суду про наявність обставин, передбачених абзацом 2 ч. 4 ст. 170 КПК, п. п. 1-4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, для арешту майна з цією метою, а тому не може бути накладене з метою та за обставин, наведених у клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді.

Також апелянт зазначала, що слідчим суддею накладено арешт на нежитлове приміщення, загальною площею 63 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 , яке фактично їй не належить, оскільки у визначені договором купівлі-продажу строки вона не мала змоги за нього розрахуватися. Тому на даний час арештоване судом майно належить третій особі.

Щодо арешту банківських рахунків, то це призвело до неможливості навіть дистанційно здійснювати юридичне обслуговування підприємств та позбавив її захищеного ст. 43 Конституції України права на працю.

Судом не було враховано, той факт, що вона ОСОБА_7 має на утриманні двох батьків з інвалідністю та має забезпечувати їм можливість харчуватися та купляти ліки.

Заслухавши суддю-доповідача, власника майна ОСОБА_7 , яка апеляційну скаргу підтримала, просила ухвалу слідчого судді скасувати і просила поновити їй строк на апеляційне оскарження вказаної ухвали слідчого судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який щодо поновлення строку на апеляційне оскарження поклався на розсуд суду, а щодо вимог апеляційної скарги то прокурор просив відмовити в задоволенні її вимог, а ухвалу слідчого судді просив залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи клопотання і доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно дост.395 КПК України, апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді може бути подано протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Приписи ст.24 цього Кодексу гарантують право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За змістом ч.1 ст.117 КПК України, строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду, якщо він пропущений з поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.09.2023 постановлена без участі учасників кримінального провадження.

13.09.2023 копію вказаної ухвали судом надіслано ОСОБА_7 (а.с. 33), 15.09.2023 вона отримана адресатом (а.с. 34) та 21.09.2023 на судове рішення подано апеляційну скаргу (а.с. 57). Також, апелянтом до апеляційної скарги долучено довідку, яка підтверджує, що 20.09.2023 ОСОБА_7 була на прийомі в лікаря (а.с. 48).

Враховуючи викладені обставини, з метою забезпечення особі права доступу до правосуддя, колегія суддів вважає за необхідне клопотання апелянта задовольнити та поновити ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження судового рішення як такий, що пропущений з поважних на те причин.

Щодо вимог апеляційної скарги, де ОСОБА_7 ставила питання про скасування ухвали слідчого судді як такої, що не узгоджується з вимогами ст. 370 КПК України, то тут колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Дані вимоги закону слідчим суддею при винесенні ухвали про накладення арешту на майно були в повній мірі дотримані.

Як слідує з матеріалів справи слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000099 від 30.09.2022 в якому 06.09.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 14 ч. 3 ст. 369 КК України.

До Ковпаківського районного суду м. Суми звернувся старший слідчий в ОВС СУ ГУ НП в Сумській області ОСОБА_8 з клопотанням про накладення арешту на майно у вказаному кримінальному провадженні.

06.09.2023 ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на нежитлові приміщення, квартиру і автомобіль шляхом позбавлення ОСОБА_7 права на відчуження та розпорядження зазначеним майном та цією ж ухвалою накладено арешт на всі кошти, що є на всіх рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_7 шляхом позбавлення права ОСОБА_7 на відчуження, розпорядження та користування зазначеними коштами.

Як зазначено слідчим суддею, стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_7 , оскільки додано докази, що вказане у клопотанні майно може бути конфісковано, оскільки ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, санкція якої передбачає додаткове покарання у виді такої конфіскації, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

Апеляційним розглядом встановлено, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст.131-132, 170-173 КПК України наклав арешт на вказане у клопотанні майно, забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження такого майна.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 зазначала, що:

- слідчим суддею не доведено необхідність арешту всього переліку майна;

- слідчим суддею накладено арешт на нежитлове приміщення, загальною площею 63 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 , яке фактично їй не належить, оскільки у визначені договором купівлі-продажу строки вона не мала змоги за нього розрахуватися, тому на даний час арештоване судом майно належить третій особі;

- арешт банківських рахунків призвів до неможливості навіть дистанційно здійснювати юридичне обслуговування підприємств та позбавив її права на працю;

- судом не враховано, той факт, що вона ОСОБА_7 має на утриманні двох батьків з інвалідністю та має забезпечувати їм можливість харчуватися та купляти ліки.

Проаналізувавши такі доводи апелянта колегія суддів звертає увагу на те, що апелянтом не вказано, яке майно на її думку не підлягає арешту, з урахуванням того, що у разі доведення її вини, їй загрожує як основне так може бути застосовано і додаткове покарання у виді конфіскації майна. На даному етапі досудового розслідування ОСОБА_7 заборонено відчужувати, розпоряджатися, а грошовими коштами і користуватися ними, що носить тимчасовий характер і не позбавляє власника майна, зокрема користуватися своїм рухом і не рухомим майном.

Щодо доводів апелянта про майно, яке їй не належить, а належить третій особі, оскільки за нього ОСОБА_7 ще розраховується по договору купівлі-продажу, то колегія суддів звертає увагу на відсутність доказів в підтвердження цих доводів.

Щодо тверджень апелянта про те, що арешт майна позбавив її права на працю і обмежив у допомозі своїм батькам, то вказану обставину колегія суддів не може визнати підставою для відмови в задоволенні клопотання слідчого про арешт належного ОСОБА_7 майна, оскільки на даному етапі розслідування, арешт забезпечує передусім завдання кримінального провадження.

Тому, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та перевірив доцільність накладення арешту у даному кримінальному провадженні.

Доводи, що викладені в апеляційній скарзі, висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею були порушені вимоги закону, які б давали підстави для скасування судового рішення.

При апеляційному розгляді не встановлено істотних порушень норм КПК України, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді, і не вбачаються такі підстави і зі змісту апеляційної скарги.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.09.2023.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.09.2023, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Сумській області ОСОБА_8 та якою накладено арешт на майно, залишити без зміни, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4