Провадження № 1-кп/344/1001/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Івано-Франківськ кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сарники Рогатинського району Івано-Франківської області, проживаючого за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із вищою освітою, працюючого на посаді будівельного монтажника в ТОВ «Будівельне підприємство «ЕСПО», одруженого, на утриманні 1 малолітня дитина, раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, 19 грудня 2022 року приблизно о 07 год 10 хв ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що значно знижує реакцію і унеможливлює здатність належним чином реагувати на зміну дорожньої обстановки, керуючи автомобілем марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався кільцевою розв`язкою вулиць Петлюри-Чорновола-О.Довженка у м.Івано-Франківськ та, повернувши із кільцевої розв`язки, продовжив рух по вул. О. Довженка в лівій смузі руху.

Дана ділянка дороги призначена для двох напрямків руху, має по дві смуги для руху в кожному напрямку, які розділені горизонтальною дорожньою розміткою п. 1.3 Правил дорожнього руху України (надалі ПДР).

В той час нерегульованим пішохідним переходом, який знаходиться одразу за кільцевою розв`язкою біля будинку №1 та позначений інформаційно-вказівними знаками 5.38.1 «Пішохідний перехід» і горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», проїзну частину дороги вулиці О.Довженка справа наліво відносно напрямку руху автомобіля марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_3 , переходив пішохід ОСОБА_4 . У відповідності до вимог п. 4.16 ПДР України, пішохід ОСОБА_4 під час переходу проїзної частини, позначеними нерегульованими пішохідними переходами, мав перевагу у pyci.

При наближенні до цього ж пішохідного переходу водій ОСОБА_7 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не надав перевагу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, та вчинив наїзд на ОСОБА_4 .

При цьому водій ОСОБА_7 порушив вимоги ПДР України, а саме:

п.2.3. б), який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;

п.2.3. д), в якому зазначено, що для забезпечено безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху;

п.2.9. а), відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

п.4.16. а), який вказує, що пішохід має право на перевагу під час переходу проїзної частини, позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора;

п.12.1., відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п.12.3, в якому зазначено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п.18.1, згідно з яким водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

У результаті порушення ОСОБА_7 ПДР України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої тупої травми верхньої лівої кінцівки з переломом ліктьового відростка зліва із зміщенням уламків та раною в проекції перелому, які згідно висновку експерта відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечні для життя в момент спричинення.

У судовому засіданні 13.11.2023 захисником ОСОБА_6 надано суду угоду про примирення, укладену 29 вересня 2023 року між потерпілим ОСОБА_4 в присутності його представника ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 у присутності його захисника ОСОБА_6 , згідно з умовами якої потерпілий та обвинувачений дійшли згоди, що кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_7 було вчинено саме при викладених вище обставинах, обвинувачений беззастережно та у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

Згідно вказаної угоди сторони дійшли згоди, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.1 ст.286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, та сторони узгодили покарання за ч.1 ст.286-1 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України штрафу у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому виразі становить 51000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Потерпілий ОСОБА_4 30.10.2023 подав суду клопотання, за яким просив ухвалити вирок, яким затвердити угоду про примирення, яка укладена між ним та обвинуваченим ОСОБА_7 . Вказав, що обвинувачений ОСОБА_7 відшкодував йому шкоду завдану кримінальним правопорушенням у повному обсязі, а тому будь-яких претензій до обвинуваченого не має. Повідомив суд, що вказана угода укладена ним добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою. Наслідки угоди цілком розуміє, усвідомлює, що внаслідок укладення такої угоди буде обмежено його право на оскарження вироку згідно положень ст.394 і 424 КПК України, та позбавлено права вимагати надалі притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди. Просив проводити судове засідання без його участі, оскільки у зв`язку з відрядженням у зону бойових дій не має можливості приймати участь у судовому розгляді.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вказаному кримінальному правопорушенні визнав повністю та беззастережно, згоду на застосування узгодженого виду покарання підтримав, а угоду про примирення від 29.09.2023 року, що укладена у присутності його захисника ОСОБА_6 , просив затвердити. Наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього в разі затвердження укладеної угоди, та виключні підстави оскарження вироку розуміє. У вчиненому щиро розкаявся. Також вказав, що у повному обсязі відшкодував заподіяні потерпілому ОСОБА_4 збитки.

Захисник обвинуваченого підтримав думку свого підзахисного.

Представник потерпілого ОСОБА_5 повідомив суд, що угода про примирення укладена між обвинуваченим ОСОБА_7 та його довірителем ОСОБА_4 у його присутності, добровільно, усі консультації правового характеру потерпілому надано, обвинувачений добровільно відшкодував 164520 грн потерпілому як узгоджену суму на компенсацію заподіяної моральної шкоди. Наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та виключні підстави оскарження вироку зрозумілі. За таких обставин просив затвердити угоду про примирення з призначенням узгодженого сторонами покарання, а заявлений цивільний позов до ОСОБА_7 просив залишити без розгляду.

Прокурор вважав, що угода відповідає встановленим вимогам закону та може бути затверджена судом з призначенням узгодженого сторонами покарання.

Суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_7 суть обвинувачення та вид узгодженого покарання, його права, передбачені ч.5 ст.474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, з`ясувавши при цьому, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, статей 468-475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду, а також роз`яснивши сторонам, що у такому випадку вони будуть обмежені в підставах апеляційного та касаційного оскарження вироку, вважає, що сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого та потерпілого відносно визнання винуватості та примирення, та укладенні відповідної угоди про примирення немає і це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи обіцянок.

Суд також враховує наступне.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, виходячи з положень статей 468, 469 КПК України угода про примирення при викладених вище обставинах може бути укладена.

Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.471 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджується обвинувачений ОСОБА_7 , є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, що підтверджуються доказами та відповідає фактичним обставинам, не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

Правильною є і узгоджена сторонами кваліфікація діяння обвинуваченого за ч.1 ст.286-1 КК України, так як обвинувачений ОСОБА_7 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, що грунтується на зазначених вище обставинах кримінального правопорушення і відповідно до ст.349 КПК України при визнанні обвинуваченим своєї вини не потребує підтвердження іншими доказами.

При узгодженні покарання сторонами враховано як ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого, так і особу обвинуваченого, фактичні обставини вчиненого правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Як вбачається з досудової доповіді про обвинуваченого, ОСОБА_7 проживає у власній квартирі разом з сім`єю, має на утриманні малолітню дитину, здобув вищу освіту за спеціальністю «Автоматизація та комп`ютерно-інтегровані технології». Наразі працює офіційно. За місцем проживання характеризується позитивно, скарг від сусідів не надходить, порушень громадського спокою та правопорядку не виявлено, зауважень не має. Дослідження інформації, що характеризує особу за місцем його проживання/роботи, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення (середній), а також його імовірної небезпеки для суспільства (середній) свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства (а.с.72-74).

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, з вищою освітою, працевлаштований, має середньомісячний дохід у розмірі 15000 грн,за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, одружений, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також і матір ОСОБА_9 , що є інвалідом 3 групи загальне захворювання (пенсійне посвідчення № НОМЕР_4 ), на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно відповіді КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» №11989 від 18.09.2023 знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» з 22.12.2022 з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, абстинентний синдром неускладнений». Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданих збитків; обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Визначаючись у призначенні покарання, сторони обґрунтовано вважали за можливе із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.286-1 КК України - штрафу у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому виразі становить 51000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. Наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, сторонам зрозумілі.

Суд, визначаючись у питанні можливості затвердження угоди виходить з того, що кваліфікація діяння ОСОБА_7 за ч.1 ст.286-1 КК України є правильною, а враховуючи зазначені раніше наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, є підставним застосування ч.1 ст.69 КК України, а тому обвинуваченому слід призначити узгоджене сторонами покарання як таке, що відповідає положенням ст.65 КК України щодо тяжкості кримінального правопорушення.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи інших дій, ніж ті, що передбачені в угоді, відповідає фактичним обставинам правопорушень, не суперечать інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відповідає встановленим національними та міжнародними законодавчими актами вимогам і підлягає затвердженню з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_7 - залишити без розгляду позову.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 468-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Угоду про примирення від 29 вересня 2023 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України - штраф у розмірі три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому виразі становить п`ятдесят одну тисячу гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_7 залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави із зарахуванням на рахунок UA0009612, отримувач: ГУК в Івано-Франківській обл. /ТГ м.Івано-Франківськ/24060300, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код отримувача: 37951998, код класифікації доходів: 24060300 "Інші надходження" 10256, 44 грн процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз: №СЕ-19/109-22/13563-ІТ від 18.01.2023, №СЕ-19/109-22/13562-ТР від 18.01.2023, №СЕ-19/109-23/3339-ІТ від 30.03.2023, №СЕ-19/109-23/3340-ІТ від 04.04.2023, №СЕ-19/109-23/5937-ІТ від 22.05.2023.

Речові докази: згідно постанов від 19.12.2022, 27.01.2023 - автомобіль марки «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 , вважати повернутим власнику; частину бокового дзеркала заднього виду автомобіля згідно постанови від 19.12.2022 знищити; оптичний диск з відеозаписом згідно постанови від 19.12.2023 - зберігати при матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення.

Арешт, накладений на автомобіль марки «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_2 , відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.12.2022 року (а.с.31-32) з урахуванням ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.01.2023 року - до вступу вироку у законну силу залишити без змін, після вступу вироку у законну силу - скасувати.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_10