Єдиний унікальний номер судової справи 462/5231/23
Номер провадження 1-кп/462/520/23
УХВАЛА

про застосуванням примусових заходів медичного характеру

01 листопада 2023 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше не судимого,

за ознаками вчинення суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:

Суть клопотання, що вирішується.

11.07.2023 року (вх. № 14552) до Залізничного районного суду м. Львова надійшло письмове клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_7 , затверджене прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 про застосування у кримінальному провадженні № 0000371 від 21.04.2023 року примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Зазначене клопотання мотивоване тим, що згідно Висновку судового-психіатричного експерта № 533 від 01.06.2023 року ОСОБА_4 на даний час страждає хронічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу з вираженим дефектом особи в емоційно - вольовій сфері і не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період інкримінованих йому дій ОСОБА_4 також страждав вказаним захворюванням і не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, так останній потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року на підставі Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.202 року, зі змінами, внесеними згідно з Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 року, зі змінами, внесеними згідно з Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 року, зі змінами, внесеними згідно з Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 року, зі змінами, внесеними згідно з Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023 року, у зв`язку із вторгненням російської федерації на територію України, злочин вважається вчиненим в умовах воєнного стану.

Так, 20.04.2023 року о 11 год. 49 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи біля під`їзду № 1 будинку № 154, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, викрав велосипед чорного кольору з характеризуючим написом «Азімут» білого кольору на рамі, у подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Правова кваліфікація.

Таким чином, у діях ОСОБА_4 вбачається суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Позиція учасників судового розгляду, які беруть участь у справі.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_3 подане клопотання підтримала, покликаючись на мотиви такого, яке просила задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 , який здійснює захист ОСОБА_4 , у судовому засіданні проти клопотання не заперечив, вважає таке підставним і просить його задовольнити.

Законний представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 у судовому засіданні висловив підтримку заявленого клопотання.

ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечив причетності до суспільно небезпечного діяння за наведених у клопотанні обставин та застосування щодо нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, при цьому дав суду показання, якими підтверджуються час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, вказаного у письмовому клопотанні.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання підставне і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом обставини.

Вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, знайшло своє підтвердження у ході дослідження доказів під час судового розгляду, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 від 20.04.2023 року (а.с. 7-9 матеріалів кримінального провадження);

- протоколом огляду місця події від 20.04.2023 року (а.с. 9-18 матеріалів кримінального провадження);

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 21.04.2023 року (а.с. 21-24 матеріалів кримінального провадження);

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 21.04.2023 року (а.с. 42-46 матеріалів кримінального провадження);

- постановою про зняття показань технічних приладів та технічних засобів від 21.04.2023 року (а.с. 47 матеріалів кримінального провадження);

- протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів від 21.04.2023 року (а.с. 48 матеріалів кримінального провадження);

- протоколом огляду предметів від 28.04.2023 року (а.с. 49-54 матеріалів кримінального провадження);

- постановою визнання речовим доказом від 28.04.2023 року (а.с. 56 матеріалів кримінального провадження);

- протоколом добровільної видачі від 02.05.2023 року (а.с. 57-58 матеріалів кримінального провадження);

- протоколом огляду предметів від 02.05.2023 року (а.с. 67-72 матеріалів кримінального провадження);

- постановою про визнання речових доказів від 02.05.2023 року (а.с. 73 матеріалів кримінального провадження);

- протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_10 від 03.05.2023 року (а.с. 79-83 матеріалів кримінального провадження);

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 10.05.2023 року (а.с. 84-90 матеріалів кримінального провадження);

- протоколом демонстрації відеозапису камер відеоспостереження від 10.05.2023 року (а.с. 91-91 матеріалів кримінального провадження);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 від 10.05.2023 року (а.с. 93-95 матеріалів кримінального провадження);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.05.2023 року (а.с. 97-99 матеріалів кримінального провадження);

- протоколом додаткового допиту ОСОБА_8 від 18.05.2023 року (а.с. 130-137 матеріалів кримінального провадження);

- висновком судово-товарознавчої експертизи від 22.05.2023 року (а.с. 141-145 матеріалів кримінального провадження);

- висновком судово-психіатричного експерта № 533 від 01.06.2023 року (а.с. 127-129 матеріалів кримінального провадження).

Разом з тим, суд зазначає, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 533 від 01.06.2023 року ОСОБА_4 на даний час страждає хронічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу з вираженим дефектом особи в емоційно - вольовій сфері і не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період інкримінованих йому дій ОСОБА_4 також страждав вказаним захворюванням і не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, так останній потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Застосоване судом законодавство при розгляді клопотання.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України).

Відповідно до ст. 8 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним правом (п. 1 ст. 7 Конвенції).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Згідно ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними (ч. 1).

Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру (ч. 2).

Відповідно до ст. 23 КК України виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, у стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки (відповідно вольова та інтелектуальна ознаки) не є суб`єктом кримінального правопорушення в розумінні ч. 1 ст. 18 КК України і в такому випадку відсутня вина як обов`язкова основна ознака суб`єктивної сторони будь-якого складу кримінального правопорушення, а отже і суб`єктивна сторона. Зазначене є правовою підставою для юридичної оцінки дій неосудної особи не як кримінального правопорушення, а як суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються примусові заходи медичного характеру.

Частиною 2 ст. 19 КК України передбачено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Статтею 92 КК України передбачено, що примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб:

1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; 3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання (ст. 93 КК України).

Згідно зі ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом (ч. 1).

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку (ч. 3).

Визначаючи тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме). При цьому в ухвалі суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру, проте необхідно зазначити про скасування з часу доставки (прийому) неосудного до цього закладу запобіжного заходу (якщо останній був застосований).

У рішенні ЄСПЛ від 03.09.2015 року в справі «Берланд проти Франції» щодо природи та мети примусової госпіталізації високий суд зауважив, що такий захід медичного характеру може бути призначений лише у випадку, коли психіатричним заключенням встановлено наявність у особи психічного розладу, що свідчить про її неосудність та становить ризик для безпеки людей чи дотримання громадського порядку. Проголошення особи неосудною з підстав наявності психічного розладу та вжиття пов`язаних з цим заходів процесуального примусу не є «покаранням» в розумінні п. 1 ст. 7 Конвенції, проте розглядається як запобіжний (превентивний) захід.

Відповідно до вимог ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: 1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; 2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку (ч. 1).

Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру (ч. 3).

Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними (ч. 4).

Правильна кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого особою в стані неосудності, впливає на обрання виду примусових заходів медичного характеру та на правильну кваліфікацію дій особи, яка є суб`єктом кримінального правопорушення і вчинила кримінальне правопорушення спільно з неосудною особою, обрання їй правильної форми та міри кримінальної відповідальності.

Отже, виходячи із аналізу зазначених положень у їх взаємозв`язку, при розгляді кримінального провадження про застосування примусових заходів медичного характеру кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого в стані неосудності, повинна ґрунтуватись лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій, при цьому суд має виходити із об`єкту посягання та об`єктивної сторони вчиненого діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, з урахуванням всіх фактичних обставин і зовнішнього прояву дій особи, з огляду на те, що встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка такого діяння за наявності до того підстав може здійснюватися із застосуванням ст. 15 КК України.

При розгляді даної справи суд застосовує практику Верховного Суду України, зокрема висновки, викладені у постанові об`єднаної палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду № 761/37225/20 (провадження № 51-321 кмо 22) від 16.01.2023 року.

Висновки суду.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що суспільно-небезпечне діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України мало місце та вчинено у стані неосудності ОСОБА_4 , психічний стан його здоров`я на даний час позбавляє його здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними, беручи до уваги тяжкість вчиненого діяння, думку учасників справи, суд вважає необхідним застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Інші питання, які вирішуються судом.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Враховуючи, що у даному кримінальному провадженні ухвалами слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова № 462/2965/23 від 25.04.2023 року та 05.05.2023 року (а.с. кримінального провадження 33, 76) було накладено арешт на речові докази, а згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, тому накладений арешт слід скасувати, а вказане майно повернути законним власникам.

На підставі ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 369-372, 503, 512, 513 КПК України, ст. 92-94 КК України, суд -

постановив:

Клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_7 , затверджене прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 про застосування у кримінальному провадженні № 0000371 від 21.04.2023 року примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Після набрання ухвалою законної сили доручити Відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління національної поліції у Львівській області направлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у психіатричний заклад із звичайним наглядом.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова № 462/2965/23 від 25.04.2023 року (а.с. кримінального провадження 33), а саме: на одну пару чорних чоловічих босоніжок та одну пару жіночих балеток червоного кольору, які поміщені в спецпакет НПУ № 7265885, які були вилучені під час огляду місця події 20.04.2023 року, та повернути вказане майно законним власникам.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова № 462/2965/23 від 05.05.2023 року (а.с. кримінального провадження 76), а саме: на шапку сірого кольору із двома смугами чорного кольору, чорну зимову куртку, яка застібається на замок з поясом ззаду, чорні джинсові штанів фірми «Orchestra», взуття чорного кольору 45 розміру, які поміщені в полімерний пакет, опечатані, та повернути вказане майно законним власникам.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- одна пара чорних чоловічих босоніжок та одна пара жіночих балеток червоного кольору (а.с. кримінального провадження 30) - повернути законним власникам;

- компакт-диск «DVD-R», 4.7 Gb на якому знаходиться відеозапис з камери відеоспостереження за 20.04.2023 року, що у м. Львові по вул. Кульпарківська, 156 (а.с. кримінального провадження 56) - залишити у матеріалах кримінального провадження;

- одна шапка сірого кольору із двома смугами чорного кольору, чорну зимову куртку, яка застібається на замок з поясом ззаду, чорні джинсові штанів фірми «Orchestra», взуття чорного кольору 45 розміру (а.с. кримінального провадження 73) - повернути законним власникам.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1