Справа № 192/1931/23
Провадження № 1-в/192/223/23
Ухвала

Іменем України

24 жовтня 2023 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

представника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоному Солонянського району Дніпропетровської області клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання,

засудженого 13 грудня 2021 року вироком Димитровського міського суду Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання призначене за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання, призначеного цим вироком, і покарання, призначеного вироком Донецького апеляційного суду від 19.03.2020, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років,

початок строку відбування покарання: 13.12.2021,

кінець строку відбування покарання: 28.07.2024,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, у якому просить застосувати до нього ст. 81 КК України про умовно-дострокове звільнення.

У судовому засіданні клопотання підтримав, посилався на те, що більша частина покарання вже відбута, він став на шлях виправлення, довів своє виправлення сумлінною працею та ставленням до роботи, виправився, повністю змінив старі звички та погляди на життя.

Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» вважав, що засуджений не довів свого виправлення та його клопотання не може бути задоволене.

Прокурор також проти задоволення заяви заперечував, на його думку, засуджений не довів свого виправлення.

Суд, заслухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)», прокурора, дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 на теперішній час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)». Початок строку відбування покарання: 13.12.2021, кінець строку відбування покарання: 28.07.2024.

Раніше був судимий:

24.11.2015 Димитровським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ст. ст. 75, 76, 104 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, іспитовий строк скасований ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 07.06.2016 з направленням засудженого для відбування покарання, звільнений 05.07.2018 умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 7 місяців 25 днів;

18.12.2018 Димитровським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

22.10.2019 Димитровським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років 10 місяців позбавлення волі, вироком Донецького апеляційного суду від 19.03.2020 вирок Димитровського міського суду Донецької області від 22.10.2019 скасовано в частині призначеного покарання, призначено покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, 71 КК України у виді 4 років 10 місяців позбавлення волі.

13 грудня 2021 року ОСОБА_3 був засуджений Димитровським міським судом Донецької області до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання призначене за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання, призначеного цим вироком, і покарання, призначеного вироком Донецького апеляційного суду від 19.03.2020, у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На час звернення до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув більше 2/3 строку покарання.

Суд зазначає, що за правилами, встановленими п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом зокрема за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Так, відповідно до характеристики, наданої засудженому ОСОБА_3 . Державою установою «Солонянська виправна колонія (№ 21)» у жовтні 2023 року, в установах виконання покарань за останньою судимістю він знаходиться з 29 липня 2019 року.

У Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» знаходиться з 21 квітня 2022 року, працевлаштований днювальним відділення СПС, до праці ставиться добре. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться відповідально. Бере участь при виконанні робіт із благоустрою відділення СПС, дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці, бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, проявляє соціальну корисну активність в організації роботи самодіяльних організацій, підтримує соціальні зв`язки на волі шляхом отримання посилок, позову не має (а.с. 8).

Разом з тим, засуджений не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу та у роботі самодіяльних організацій (а.с. 8).

Відповідно до характеристики, наданої засудженому Державною установою «Бахмутська установа виконання покарань (№ 6)» у вересні 2021 року, він характеризувався посередньо (а.о.с. 85).

Відповідно до характеристик, наданої ОСОБА_3 . Державною установою «Солонянська виправна установа (№ 21)» у травні та листопаді 2022 року, березні 2023 він також характеризувався посередньо та задовільно, не приділяв уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користувався при виконанні дорученої роботи, здійсненню за ними належного догляду, використанню тільки за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставився не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставився до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачав суспільної необхідності у їх виконанні (а.о.с. 130, 142, 149).

20.05.2022 комісією виправної установи відмовлено засудженому у застосуванні зміни умов тримання відповідно до ст.ст. 100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України як особі, що не стає на шлях виправлення.

18.11.2022 комісією установи відмовлено у заміні не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням відповідно до ст. 82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення.

24.03.2023 комісією установи відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України, як особі, що не довела свого виправлення.

За час відбування покарання до засудженого було застосовано п`ять стягнень (06.11.2020, 01.10.2021, 12.11.2021, 26.11.2021, 07.11.2022) та одне заохочення (20.07.2023), (а.с. 9).

Згідно з витягом із щоденника індивідуальної роботи із засудженим додержання ним правил поведінки, встановлених КВК та ПВР колонії, дотримання правил трудового розпорядку та дотримання вимог безпеки праці за ІІ, ІІІ, ІV квартал 2022 року, та І квартал 2023 оцінено як «задовільно», за ІІІ квартал 2023 року - «добре», за ІІ квартал 2023 року додержання правил поведінки, встановлених КВК та ПВР колонії, та дотримання правил трудового розпорядку оцінено як «добре», дотримання вимог безпеки праці «задовільно» (за шкалою оцінювання: «незадовільно», «задовільно», «добре»), (а.с. 21, 22).

Суд враховує посилання засудженого на те, що він працевлаштований з моменту, коли прибув до Державної установи «Солонянська виправна установа (№ 21)», що має одне заохочення, позитивну характеристику, наданому йому виправною установою у жовтні 2023 року.

Суд також зазначає, що суттєві позитивні зміни у поведінці засудженого мають місце лише останні декілька місяців та за вказаних обставин суд не може зробити висновок, що такі зміни є сталі та незворотні та що засуджений виправився.

Суд звертає увагу, що відбуття 2/3 строку покарання засудженим, без врахування його поведінки та ставлення до праці за весь період відбування покарання, не є достатніми підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого.

Таким чином, оцінивши у сукупності досліджені докази, зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою, а тому у задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовляє.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1