КРИВОРІЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 177/2225/23
Провадження № 1-кп/177/255/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні № 0000111 від 06.07.2023 за ч. 4 ст. 409 КК України, щодо:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, українці, з повною середньою освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , водія кулеметного взводу НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

захисника обвинуваченого,

адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за загальною мобілізацією, перебуваючи на посаді водія кулеметного взводу 2 стрілецького батальйонуу військовій частині НОМЕР_1 , яка на момент вчинення кримінального правопорушення дислокувалась у АДРЕСА_2 , у військовому званні «солдат», діючи в умовах воєнного стану, який введено в дію Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», № 64/2022 від 24.02.2022, затверджений Законом України 2102-IX, у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» , із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, неодноразово безперервно продовжувався та діє дотепер, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від несення обов`язків військової служби, мотивуючи це небажанням їх виконувати та брати участь у бойових діях на певний період, повідомив командуванню військової частини завідомо неправдиві відомості щодо поважності причин відсутності на військовій службі, а саме щодо вибуття останнього на лікування і найближчим часом планує повернутися до місця проходження служби для подальшого виконання обов`язків військової служби, тобто діючи шляхом обману, ухилився від військової служби до 10.02.2023, убувши за місцем свого мешкання до м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Вільний час, що з`явився у зв`язку з цим, солдат ОСОБА_2 використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 , 10.02.2023, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, прибув до пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , з щирим каяттям у скоєному, повідомив про себе та вчинюваний злочин, чим припинив вчиняти кримінальне правопорушення, а саме ухилятися від військової служби шляхом іншого обману, вчинюваного в умовах воєнного стану. Будь-яких підтверджуючих документів щодо поважності причин відсутності на службі солдат ОСОБА_2 командуванню частини не надав.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 4 ст. 409 КК України за ознаками: ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні надійшов з угодою про визнання винуватості, що укладена 31.10.2023 між заступником керівника Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_2 , за участі його захисника, адвоката ОСОБА_6 .

Відповідно до умов угоди, її сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 409 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, виду та міри покарання, а також щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ч. 2 ст. 473 КПК України, щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст. 476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив, що розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку він уклав добровільно.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_2 , адвокат ОСОБА_6 проти затвердження угоди не заперечував.

Прокурор ОСОБА_5 просив затвердити угоду, укладену між ним, обвинуваченим ОСОБА_2 , за участі захисника останнього, адвокатом ОСОБА_6 , яку вони підписали добровільно 31.10.2023. З узгодженою сторонами мірою покарання обвинуваченому ОСОБА_2 згоден. Наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, прокурору зрозумілі.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , передбачене ч. 4 ст. 409 КК України, за ознаками: ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, вчинене в умовах воєнного стану.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_2 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Також, судом встановлено, що при укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини відповідно до ст. 470 КПК України, зокрема: характер і тяжкість обвинувачення, ступінь і характер сприяння підозрюваним у проведенні кримінального провадження, особу ОСОБА_2 , який раніше не судимий, у подальшому бажає проходити військову службу та виконувати покладені на нього обов`язки, бере безпосередню участь у забезпеченні, проведенні і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом відсічі збройної агресії з боку російської федерації, а також, наявності передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують його покарання у виді щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення .

Покарання визначено сторонами з урахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст.ст. 65-67, 69 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 58 КК України, положення якої, на переконання суду, можуть бути застосовані в даному випадку з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, який протиправність своїх дій усвідомив, повернувся до проходження військової служби з метою захисту держави від збройної агресії російської федерації. ОСОБА_2 у судовому засіданні однозначно заявив, що зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій злочину правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість не виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами угоди покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. ст. 314, 349, 369-376, 395, 474, 475, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31.10.2023 між заступником керівника Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_2 , за участі його захисника, адвоката ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000111 від 06.07.2023 за ч. 4 ст. 409 КК України.

ОСОБА_2 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 409 КК України та призначити йому узгоджену сторонами угоди міру покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 58 КК України, замінити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік, з відрахуванням у дохід держави 10 % (десяти відсотків) від суми грошового забезпечення.

Строк відбуття покарання обчислювати ОСОБА_2 з дня приведення вироку до виконання.

Під час відбування покарання ОСОБА_2 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області упродовж 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: