УХВАЛА

Іменем України

19.12.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, та додані до неї матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до слідчого судді з клопотанням, яким просить скасувати арешт з належної їй квартири АДРЕСА_1 , що був накладений постановою від 16.06.1997 року старшого слідчого прокуратури м. Житомира ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання вказано, що на даний час заявник не має статусу підозрюваної чи обвинуваченої в рамках кримінального провадження, в якому був накладений арешт на належну їй квартиру, а тому підстав для подальшого перебування квартири під арештом немає.

Заявник просила розгляд справи проводити без її участі, клопотання підтримала.

Прокурор ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з пошуком кримінальної справи, в межах якої було накладено арешт на належне заявнику майно.

Суд критично ставиться до заяви прокурора та не бере її до уваги, оскільки ухвалою суду від 05.12.2023 року було відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання на 12.12.2023 року та зобов"язано прокурора надати матеріали кримінального провадження.

12.12.2023 року прокурор подавав заяву про перенесення розгляду справи з аналогічних підстав.

Тому суд дійшов висновку, що в період з 05.12.2023 року по 19.12.2023 року у прокурора було достатньо часу для вжиття необхідних заходів з метою пошуку кримінальної справи, в рамках якої було накладено арешт на майно заявника.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить заявнику ОСОБА_3 , що підтверджується інформаційною довідкою №356313408 від 29.11.2023 року.

З цієї ж довідки та постанови старшого слідчого прокуратури м. Житомира ОСОБА_4 від 16.06.1997 року встановлено, що на таку квартиру накладено арешт.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є видом заходу забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Спеціальними вимогами глави 17 КПК України врегульовано дотримання балансу між потребами слідства та правом особи володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, гарантованим ст. 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини та основних свобод, відповідно до якої, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Враховуючи, що арешт майна має бути застосований з урахуванням розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження та той факт, що заявник не має статусу підозрюваної чи обвинуваченої в рамках кримінального провадження, в якому був накладений арешт на належну їй квартиру, слідчий суддя дійшов висновку, що наявний арешт майна заявника призводить до обмеження прав власника, підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не встановлено.

На підставі чого, слідчий суддя вважає за можливе задовольнити подане клопотання.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скасувати арешт зналежної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , квартири АДРЕСА_1 , що був накладений постановою від 16.06.1997 року старшого слідчого прокуратури м. Житомира ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1