Справа № 932/7339/23
Провадження № 1-кс/932/2990/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Головного управління Національної поліції України, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернулась адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» зі скаргою, в якій просить зобов`язати уповноважену службову особу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області внести відомості до ЄРДР за заявою ПрАТ «ПІВНГЗК» про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

В обґрунтування скарги зазначає наступне, 03 серпня 2023 року ПрАТ ««Північний гірничо-збагачувальний комбінат» звернулось до ГУНП в Дніпропетровській області із заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Станом на дату звернення до суду зі скаргою, заявнику не надано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, інформація щодо внесення відповідних відомостей до ЄРДР також відсутня.

Представник ПрАТ ««Північний гірничо-збагачувальний комбінат» у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку.

Представник ГУ НП в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, був належним чином сповіщений про час та місце розгляду скарги.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши скаргу та додані до неї документи, виходжу з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Право на суд, одним із аспектів якого, є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Частина 1 статті 24 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

При цьому, враховується також практика Європейського суду з прав людини, згідно якої право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства», (п. 57). Встановлюючи такі правила, держава користується певною свободою розсуду.

Особливий характер такого виду судового провадження, який передбачено Главою 26 КПК України в першу чергу зумовлений необхідністю невідкладної перевірки законності та обґрунтованості рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора.

Окрім того, відповідно до ст. 84 КПК України слідчий суддя повинен перевіряти достатність, належність, допустимість і достовірність доказів. Це стосується не тільки сторони обвинувачення, а й захисту.

Так, слідчим суддею в ході розгляду вищевказаної скарги, встановлено, що в провадженні слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 перебувала аналогічна скарга за результатами розгляду якої слідчим суддею винесене процесуальне рішення та зобов`язано посадових осіб внести відповідні відомості до ЄРДР.

Отже, слідчий суддя вже прийняв рішення та зобов`язав службових осіб внести відповідні відомості до ЄРДР за фактами, які викладені у скарзі заявника. Повторне зобовязання службових осіб внести відомості до ЄРДР за одним і тим самим фактом та за однією подією злочину, не допускається. При цьому кваліфікацію діяння визначає лише слідчий, а потерпілих осіб може бути кілька, які будуть залучені до провадження слідчим, а не слідчим суддею шляхом визначення їх як заявників.

На підставі цього, у відповідності нормам кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя вважає, що підстав для внесення відомостей за аналогічними заявами та від різних заявників, проте за одним фактом скоєння злочину, буде суперечити положеннмям КПК України, принципам правової визначеності та індивідулазації покарання. На переконання слідчого судді, представник ПрАТ ««Північний гірничо-збагачувальний комбінат» зловживає своїми процесуальними правами, подаючи до суду невизначену кількість скарг, які є по суті аналогічними.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником кримінального провадження його процесуальними правами, слідчий суддя, суд застосовує до нього заходи впливу, передбачені цим Кодексом.

З урахуванням обставин справи слідчий суддя приходить до висновку про залишення скарги без розгляду, що не перешкоджає право заявника із повторним зверненням до суду із наданням достатніх доказів.

Окрім того, у відповідності до ч.3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму узагальненні від 12.01.2017 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» роз`яснив, що у контексті вирішення питання про дії суду в разі відсутності скаржника, який заявив клопотання про розгляд скарги без його участі, а також належним чином повідомленого скаржника, який не з`явився на такий розгляд, слід зважати на те, що слідчим суддям доцільно у таких випадках залишати скаргу без розгляду. У випадку залишення скарги без розгляду скаржник буде мати право повторно звернутися з такою в суд».

Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, а саме зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, безпосередність дослідження показань, речей і документів, диспозитивність.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги, що заявник в судове засідання не з`явився для розгляду скарги, хоча був повідомлений про розгляд справи, в зв`язку з чим суд позбавлений права з`ясувати думку заявника на момент розгляду скарги щодо вимог викладених у ній, та інші питання, які можуть виникнути при розгляді скарги, то відповідно до змісту ч.6 ст.9 КПК України, можливо застосувати аналогію права та скаргу залишити без розгляду, що буде відповідати практиці Європейського законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Проте слідчий суддя не може залишити скаргу без розгляду або повернути її скаржнику, оскільки в силу ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого під час досудового розслідувнаня слідчий суддя має право ухвалити такі рішення: скасувати рішення слідчого, дізнавача чи прокурора, зобовязати припинити дію, зобовязати вчинити певну дію чи відмовити у задоволенні скарги. Отже, приходжу до висновку про відмову у задоволенні скарги представника Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат».

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 174, 303 - 307,318,369-372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги представника Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Головного управління Національної поліції України, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1