Справа № 303/7094/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

07.12.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/518/23, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 вересня 2023 року, відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області, лейтенанта поліції ОСОБА_6 (далі - слідчий), у кримінальному провадженні №0000276, відомості про кримінальне правопорушення у якому 05.07.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 - ч. 2 ст. 194 та ч. 1 ст. 263 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачева, Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, одруженого, не працюючого, відповідно до ст. 89 КК України, не судимого

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем фактичного проживання у період часу з 22 год 00 хв по 06 год 00 хв, за адресою: АДРЕСА_2 , без застосування електронних засобів контролю до 26 листопада 2023 року та зобов`язано прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу; не залишати місце фактичного проживання у період часу з 22 год 00 хв по 06 год 00 хв; утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні.

З матеріалів клопотання убачається, що 26 вересня 2023 року, до слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 - ч. 2 ст. 194 та ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 . У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 - ч. 2 ст. 194 та ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у закінченому замаху на умисне знищення чужого майна шляхом підпалу та незаконному поводженні з бойовими припасами, які, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, і за які може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. У клопотанні слідчий посилається на наявність доказів, які слугували підставою для висунення підозри, на існування передбачених ч.1 ст.177 КПК України ризиків, а саме: перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_7 може : переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення; незаконно впливати на свідків, з метою можливої зміни показів на його користь або відмови від дачі показів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. У клопотанні слідчий також звертає увагу на те, що характеризуючі дані особистості ОСОБА_7 свідчать про те, що він байдуже ставиться до правових норм, ігнорує громадські інтереси, відносно нього надходили скарги до поліції за фактом причетності до вчинення різних правопорушень, підтримує відносини з особами, які ведуть анти громадянський спосіб життя, раніше судимими особами, у нього відсутня соціальна пристосованість у суспільстві, ніде не працює та не має постійного джерела доходу, не одружений, утриманців не має, є фізично здоровим. Слідчий у клопотанні також зазначає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не дозволить запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. З огляду на викладене вище, просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15 - ч. 2 ст. 194 та ч. 1 ст. 263 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Оцінюючи доводи клопотання про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя констатує, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. На підставі вищенаведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби із забороною залишати місце проживання, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, просить її скасувати. Зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання залишив поза увагою наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Так, слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії тяжких злочинів, і за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, при цьому, ризики, вказані слідчим у клопотання реальні, і вони існують. Так, підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Вважає, що поведінка підозрюваного свідчить про те, що ОСОБА_7 не зацікавлений у з`ясуванні всіх обставин кримінального провадження. Апелянт вважає, що слідчим суддею не обґрунтовано застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, оскільки такий не зможе запобігти ризикам та належній процесуальній поведінці підозрюваного. Вказує на те, що із врахуванням того, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, у силу специфіки своєї діяльності має велику кількість знайомих у різних сферах, може з`ясувати анкетні дані та місце проживання особи, залученої до конфіденційного співробітництва, тому обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторін обвинувачення та захисту, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб апеляційний суд бере до уваги, що: сторони обвинувачення та захисту належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, однак подали заяви про розгляд апеляційної скарги без їхньої участі.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в тому випадку, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження, внесене 05.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000276, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України, процесуальне керівництво в якому здійснюється прокурорами Мукачівської окружної прокуратури.

Із журналу судового засідання убачається, що у розгляді клопотання брали участь підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник, адвокат ОСОБА_8 , що не свідчить про порушення права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у закінченому замаху на умисне знищення чужого майна шляхом підпалу та незаконному поводженні з бойовими припасами, тобто незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, а саме протоколом огляду місця події від 01.06.2023, висновком молекулярно-генетичної експертизи від 01.06.2023 та висновком вибухотехнічної експертизи від 11.08.2023, на підставі яких 26.09.2023 винесено повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України кримінальних правопорушень. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальні правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Разом із тим, на переконання апеляційного суду, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про те, що підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжких злочинів, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Наявність цього ризику сторонами кримінального провадження також не оспорюється.

При цьому, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано визнав недоведеними ризики незаконного впливу підозрюваного на потерпілих та свідків, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, визнавши їх такими, що ґрунтуються на припущеннях. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення до апеляційної скарги не додано будь-яких доказів, які б із достовірністю свідчили про наявність передбачених п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, у зв`язку з чим апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти будь-яким із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Погоджуючись із цим висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав обґрунтовану оцінку відомостям про особу підозрюваного, зокрема те, що підозрюваний відповідно до ст. 89 КК України не судимий, має місце реєстрації та постійне місце проживання, одружений, не працюючий.

Тому, доводи слідчого та прокурора про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати досудовому розслідуванню у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання будь-яким із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_7 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема домашній арешт у період часу з 22 год по 06 год, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у період часу з 22 год по 06 год, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про те, що домашній арешт не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти ризикам, наведеним у клопотанні, апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не підтверджені жодними доказами, ґрунтуються виключно на припущеннях, а відтак і жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Із цих підстав, як такі, що ґрунтуються на припущеннях, а відтак і жодним чином не впливають на висновки слідчого судді та не дають підстав для застосування щодо підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, у силу специфіки своєї діяльності має велику кількість знайомих у різних сферах, може з`ясувати анкетні дані та місце проживання особи, залученої до конфіденційного співробітництва. Відхиляючи доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 може з`ясувати анкетні дані та місце проживання особи, залученої до конфіденційного співробітництва, апеляційний суд бере до уваги те, що матеріали судового провадження не містять будь-яких даних у підтвердження доводів, що у кримінальному провадженні яка - небудь особа залучалась до конфіденційного співробітництва, що ці доводи не підтверджені будь-якими доказами.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного такі процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу; не залишати місце фактичного проживання у період часу з 22 год 00 хв по 06 год 00 хв; утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, - до 26 листопада 2023 року включно.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі стороною обвинувачення не вказується; що строк дії оскаржуваної ухвали слідчого судді на момент розгляду апеляційної скарги сплив, що свідчить про те, що така втратила чинність у часі.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 вересня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання слідчого, у кримінальному провадженні №0000276, відомості про кримінальне правопорушення у якому 05.07.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 - ч. 2 ст. 194 та ч. 1 ст. 263 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , та обрано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 26 листопада 2023 року із покладенням відповідних обов`язків, а саме: зобов`язано прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу; не залишати місце фактичного проживання у період часу з 22 год 00 хв по 06 год 00 хв, за адресою: АДРЕСА_2 ; утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: