ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3925/23 Справа № 203/4194/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2023 року обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 січня 2024 року включно, з визначенням застави кожному з них у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1073600 грн.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , покарання, яке їм загрожує у разі визнання винуватими, а також обставини провадження, посилався на те, що ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не припинили існувати та застосування менш обтяжливого запобіжного заходу не зможе їм запобігти. При цьому, суд дійшов висновку, що застава у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та клопотання прокурора залишити без задоволення, а у разі застосування застави, зменшити її розмір до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги адвокат посилається на недоведеність встановлених судом ризиків, а також обвинувачення в цілому. Захисник зазначає, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів на підтвердження причетності її підзахисної до інкримінованого їй злочину, а ті, що містяться у матеріалах провадження, зібрані з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та крім іншого цю причетність не підтверджують. Поряд із цим, захисник вважає, що прокурором окрім доказів винуватості не надано й доказів на підтвердження існування ризиків, а також не обґрунтовано неможливості застосування альтернативного запобіжного заходу. Адвокат зазначає, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, раніше не судима та виконує свої процесуальні обов`язки. Більш того, обвинуваченням не надано належних доказів на підтвердження обставин погроз свідкові ОСОБА_12 або причетності обвинуваченої до відмови свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від надання показань. Окрім наведеного, захисник вважає визначений судом розмір застави завідомо непомірним для обвинуваченої.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до останнього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або зменшити розмір застави.

Свої вимоги захисник обґрунтовує недоведеністю встановлених судом ризиків. Захисник звертає увагу на ідентичність змісту клопотань прокурора, які раніше надходили до суду, що свідчить про формальність підстав для їх подання, а також вказує на те, що перевірка ризиків останнім не здійснювалась. Поряд із цим, адвокат вказує на те, що наявні у матеріалах провадження відомості про особу ОСОБА_8 спростовують заявлені прокурором ризики. Захисник зауважує, що обвинувачений має постійне місце проживання, де мешкає разом із цивільною дружиною, літніх батьків, а також дитину. При цьому, цивільна дружина вимушено сплачує аліменти на утримання дитини ОСОБА_8 , а також має потребу у лікуванні, що обтяжує її матеріальне становище. З урахуванням наведених обставин, твердження суду про ризик переховування обвинуваченого є виключно припущенням. Твердження прокурора про ймовірну причетність обвинуваченого до вчинення іншого злочину, за фактом якого здійснюється досудове розслідування в межах іншого провадження також не ґрунтується на жодних доказах. Більш того, за повідомленням прокурора це провадження вже скеровано до суду. Що стосується доводів прокурора про існування ризику впливу на свідків, то вони також не знайшли свого підтвердження. Посилання прокурора на погрози свідкові ОСОБА_12 не можуть доводити причетності до цього обвинуваченого. Більш того, ці обставини не підтверджуються жодними доказами, враховуючи те, що цей свідок судом ще не допитувався.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених та захисників, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону не повною мірою.

Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження у матеріалах контрольного провадження, 20 листопада 2023 року судом, на розгляді якого перебуває кримінальне провадження, зокрема, щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою останніх.

Вирішуючи питання про продовження строку застосування запобіжного заходу, суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість подальшого тримання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під вартою, та дійшов висновку про існування тих, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились і виправдовують тримання обвинувачених під вартою.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та погоджується з тим, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можуть переховуватися від суду, впливати на учасників провадження та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останні обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та в період воєнного стану, тоді як розгляд кримінального провадження наразі триває.

За цих умов, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про недоведеність ризиків та погоджується з твердженням суду про те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , тому рішення суду про продовження строку тримання під вартою останніх відповідає вимогам ст. 199 КПК України.

Доводи захисника ОСОБА_9 про повторюваність підстав для тримання під вартою ОСОБА_8 у кожному з клопотань прокурора не є такими, що дають підстави для скасування ухвали, оскільки востаннє встановлені судом ризики є доведеними.

Твердження захисту про міцність соціальних зв`язків обвинувачених не заслуговують на увагу в контексті продовження строку тримання останніх під вартою, проте мають бути враховані при перевірці доводів про необхідність зменшення розміру застави.

Щодо тверджень захисників про недоведеність зазначених прокурором обставин здійснення впливу на свідка ОСОБА_12 та причетність обвинувачених до відмови свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від надання показань, то вони хоча і мають місце, проте підстав для визнання необґрунтованим самого ризику ймовірного впливу обвинувачених на всіх учасників провадження не дають.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_10 про необґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 , то ці обставини не перевіряються судом під час ухвалення рішення про продовження строку тримання обвинуваченої під вартою.

Як вбачається із матеріалів справи, питання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було вирішено під час судового розгляду, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання припинила існувати і на заміну їй було висунуте обвинувачення.

Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, продовження існування яких в даному випадку було беззаперечно встановлено.

Водночас, колегія суддів вважає, що з огляду на стадію розгляду провадження, а також тривалість ув`язнення обвинувачених, зазначені ризики хоча і не зникли, проте суттєво зменшились, а тому не може погодитись з визначеним судом розміром альтерантивного запобіжного заходу у вигляді застави, який на думку суду за вказаних умов не відповідає встановленим судом обставинам, а також майновому та сімейному стану обвинувачених та є завідомо непомірним для останніх.

Так, згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами є: 1) всі обставини кримінального правопорушення; 2) майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого; 3) інші дані про його особу (наприклад, поведінка під час кримінального провадження); 4) ризики, передбачені в ст. 177 КПК, а критеріями - те, що розмір застави: а) достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та, водночас, б) не буде завідомо непомірним для нього. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного, обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини проживання.

Європейський суд з прав людини, у рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У рішенні від 20 листопада 2010 року у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При оцінці майнового стану обвинувачених колегія суддів виходить з того, що матеріали провадження не містять ані доказів отримання ними значного доходу, ані доказів наявності у власності кожного з них цінного майна чи інших активів.

Колегія суддів враховує, що обвинувачена ОСОБА_7 раніше не судима, має постійне місце реєстрації, одружена, є фізичною-особою підприємцем.

Поряд із цим, обвинувачений ОСОБА_8 також раніше не судимий, непрацевлаштований, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні малолітню дитину від першого шлюбу та обов`язки по сплаті аліментів, які продовжує виконувати його нова дружина.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, встановлюється у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини шостої цієї статті, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, суд не навів переконливих мотивів необхідності визначення застави, що перевищує максимальний розмір, визначений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, та фактично керувався лише раніше ухваленими щодо обвинувачених рішеннями, якими також визначено заставу, що є значно більшою від 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, всупереч вимогам ч. 4 ст. 182 КПК України, суд не врахував особи обвинувачених та не навів обставин, які б свідчили про те, що такий розмір застави буде для них реальним.

Окрім цього, поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебувають під вартою тривалий час, протягом якого неспроможні були внести заставу, визначену судом, що вказує на її нереальний розмір та фактично є інструментом тримання останніх під вартою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що визначена судом застава щодо кожного з обвинувачених у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1073600 грн., є завідомо непомірною для них та порушує їх права на свободу та особисту недоторканість, які гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Беручи до уваги характер і обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , враховуючи дані про їх особи, майновий стан, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які суттєво зменшились з огляду на стадію розгляду провадження та тривалість ув`язнення обвинувачених, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір застави до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, внесення якої зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, запобігти ризикам та не буде завідомо непомірною для обвинувачених з урахуванням викладеного вище.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисників слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції - скасувати та відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України постановити нову, якою продовжити щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2023 року в частині продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора у кримінальному провадженні Західної окружної прокуратури міста Дніпра - ОСОБА_6 задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до 18 січня 2024 року включно, з визначенням застави у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн., яку обвинувачена або інша фізична чи юридична особа може сплатити на депозитний рахунок Дніпровського апеляційного суду (отримувач коштів), , МФО 820172, Банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р UA1086699 в ГУДКС України в м. Київ, та надати документи, що це підтверджує прокурору.

У разі сплати суми застави вважати, що до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді застави, звільнити її з- під варти та покласти обов`язки, передбачені п.п 2-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися за межі Дніпропетровської області без дозволу прокурора, суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до 18 січня 2024 року включно, з визначенням застави у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн., яку обвинувачений або інша фізична чи юридична особа може сплатити на депозитний рахунок Дніпровського апеляційного суду (отримувач коштів), , МФО 820172, Банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р UA1086699 в ГУДКС України в м. Київ, та надати документи, що це підтверджує прокурору.

У разі сплати суми застави вважати, що до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді застави, звільнити його з- під варти та покласти обов`язки, передбачені п.п 2-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися за межі Дніпропетровської області без дозволу прокурора, суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4