Провадження № 1-кп/537/55/2024
Справа № 537/5233/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.01.2024 м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження №0000791, внесеного до ЄРДР 09.10.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кропоткін Краснодарського краю, рф, громадянин України, без освіти, не одруженого, офіційно не працюючого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, інвалідом, депутатом, учасником бойових дій не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого в рф,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок за наступних обставин:

09.10.2023 близько 20:00 ОСОБА_6 знаходився біля приватного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де між ним та ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків раптово виник словесний конфлікт. При цьому у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_6 наніс 1 удар ножем по тулубу останньому в район живота. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 відповідно до висновку експерта №1295 від 10.11.2023 ОСОБА_5 спричинені такі тілесні ушкодження у вигляді: одиночного проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням брижі та тонкого кишківника, яке утворилося від одного удару колюче-ріжучого предмету, можливо і від удару ножем, в зазначений строк та при зазначених обставинах, що за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя під час їх отримання.

Своїми умисними діями, що виразились у заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину не визнав і пояснив суду, що дійсно спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , але при цьому захищався від потерпілого. По суті показав, що потерпілого не знав до події, стосунків ніяких не підтримує. 09.10.2023 року близько 19 години він пішов до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де господарка торгує самогоном з метою придбати самогону на 30 грн., раніше цю жінку він не знав. Через відкриту хвіртку він зайшов у двір та став близько 3 метрів від хвіртки. Після того, як собака почала гавкати на нього, з будинку вийшла жінка та підійшла до нього, якій він сказав, що хоче придбати самогону на 30 грн. на що вона відповіла, що у неї не магазин і вона продає не менше як на 60 грн. При цьому, стоячи навпроти один одного, вона почала долонями рук легенько штовхати його в груди та виштовхувати за хвіртку та в спину, коли він розвернувся та виходив з двору. Він вийшов з двору та пройшовши близько 2 метрів від хвіртки, відчув, що його хтось наздоганяє та пару разів вдарив по спині в районі шиї кулаками. Розвернувшись, він побачив навпроти себе на відстані близько 0,5 м, тобто обличчям до обличчя молодого чоловіка, одягнутого в футболку, схожого на потерпілого, який тримав в лівій руці, яка була опущена вздовж тіла, ніж лезом до нього. Відчуваючи небезпеку для себе, він схопив своєю правою рукою лезо ножа та потягнув ніж до себе і таким чином вихопив ніж з руки потерпілого. Ніж був складний, довжину леза сказати зараз не може. Після цього він, перехопивши правою рукою ніж, тобто розвернувши ніж лезом до потерпілого та тримаючи ніж за ручку, наніс потерпілому один удар в область живота. Після удару правою рукою він закрив ніж та розвернувшись пішов від потерпілого. Пройшовши близько 3 метрів він почув, як потерпілий кричав йому йти до нього, на що він відповів, на кшталт «їди в баню» та пішов по своїх справах, а саме до свого знайомого спати. Зранку близько 7 години він прокинувся та пішов в ВП № 1 повідомити про даний випадок та зустрівши по дорозі авто поліції, зупинив авто та поліції повідомив, що вчора його на вул. Котлова хотіли вбити та показав ніж, яким він наніс удар потерпілому. Вони запитали його прізвище і коли він відповів, що ОСОБА_8 , сказали, що вони про цей випадок знають і якраз з приводу цього його розшукують. Привізши його у відділок поліції, слідчий записав його покази, після чого його затримали на 72 години. В подальшому його возили в суд на обрання йому запобіжного заходу, де він судді розказав про обставини події, які він зараз повідомив і його арештували на 2 місяці. В подальшому з ним проводили слідчу дію, а саме слідчий експеримент, на якому він розказав та показав те, що він повідомив в суді при допиті.

На питання прокурора відповів, що щодо нанесення йому потерпілим ударів по спині він до поліції не звертався, але при судово-медичній експертизі з нього зняли побої та підтвердилось його побиття. При вихопленні ножа з рук потерпілого за лезо у нього були порізи на пальцях правої руки, про які він медичному експерту не казав, а той руку не оглядав. Раніше він притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання в Україні у виді 6 років позбавлення волі за розбій та 19 років в рф за вбивство за змовою групою осіб та ще рік перебував у центрі тимчасового утримання іноземних громадян до депортації в Україну 04.09.2023. Заяви щодо буцім то посягання на його життя з боку потерпілого в поліцію не писав, не пояснивши причину.

На питання захисника відповів, що потерпілий йому не погрожував, на уточнююче питання повторно відповів, що потерпілий йому ножем не погрожував, але від побаченого він відчув переляк та страх так як подумав, що потерпілий його вб`є. До цього пару ударів по спині розцінив як загрозу життю, так як від них було боляче. Коли він вихопив у потерпілого ніж то продовжував відчувати загрозу.

На питання суду відповів, що вдарив ножем в живіт потерпілого після того, як вихопив ніж у останнього так як думав, що у нього в іншій руці може бути пістолет. Перед тим як вихопити ніж, потерпілий на нього не замахувався, рука, в якій останній тримав ніж, була опущена вздовж тіла донизу. Після удару ножем потерпілого в живіт не думав, що спричинив останньому тілесні ушкодження, так як той продовжував стояти і щось кричати йому.

Обвинувачений заперечував підписання ним угоди про визнання винуватості, при тому, що прокурор та захисник підтвердили підписання даної угоди всіма учасниками та роз`яснення прокурором та захисником суті даної угоди обвинуваченому в повному обсязі.

На додаткове питання захисника відповів, що у нього умислу нанести удар ножем потерпілому та спричинити останньому тілесні ушкодження не було, але на уточнююче додаткове питання суду відповів, що удар ножем наніс умисно, захищаючи себе та розумів, що наносячи удар ножем він спричиняє тілесне ушкодження. На питання суду відповів, що не може стверджувати чи є живіт життєво важливим органом людини, вказавши, що вважає у людини таким органом його душу.

На питання захисника в якому душевному стані він перебував при ударі ножем потерпілого відповів, що був тверезий, все «здраво» розумів та ніякого запаморочення у нього не було. Тобто він не перебував в стані афекту чи в стані сильного душевного хвилювання.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого до події не знав, стосунків ніяких не підтримує. По суті показав, що близько 19 години 10 жовтня 2023 він приїхав з роботи додому по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Повечерявши, він займався особистими справами, вдома крім нього була мати, молодша сестра та батько, які були у своїх кімнатах. Через деякий час він пішов до вбиральні, мати в цей час прибирала в коридорі, що робили інші члени сім`ї, сказати не може. Вийшовши з вбиральні він почув крики матері та вийшовши на поріг будинку він побачив невідомого чоловіка, як потім взнав обвинуваченого, який вийшовши з під навісу, який знаходиться на відстані близько 20 м від воріт домоволодіння за будинком, йшов до хвіртки. Це було близько 19.40 години. При цьому мати, стоячи на порозі будинку, питала обвинуваченого, що він тут забув на що той щось відповідав, що саме сказати не може. Він пішов за обвинуваченим, який вийшов з двору через хвіртку, яка не була замкнута, як був одягнений - в одній футболці, при цьому, обвинувачений за хвірткою, почувши, що за ним хтось йде, розвернувся до нього обличчям та продовжував крокувати задки, спиною вперед. Він пішов за обвинуваченим щоб з`ясувати, чого він заходив у двір домоволодіння, кажучи при цьому, що він хотів вкрасти, на що останній нічого не відповідав. Коли між ним та обвинуваченим була відстань близько метра, обвинувачений засунув праву руку в карман штанів чи куртки та зробив крок йому назустріч, витягнувши руку з карману в його бік, після чого він відчув різкий біль в животі. Самого удару він не бачив. Якщо б він побачив би в руках обвинуваченого ніж, то не став би підходити до того близько. Він схопився за живіт і присів від болю та піднявши голову побачив, що обвинувачений почав бігти від нього. В цей час на вулиці не було нікого. Він піднявся і пішов до хвіртки та ступивши крок на подвір`я до нього підбіг батько та допоміг дійти до будинку і викликали швидку допомогу та поліцію. До приїзду медиків та під час огляду він втрачав свідомість, пам`ятаючи, як його несли в карету швидкої допомоги для транспортування в лікарню. Зранку в лікарню прийшли працівники поліції, яким він розповів про обставини спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим. При цьому, категорично заперечив обставини події, які вказав обвинувачений, наполягаючи на правдивості своїх показань. Стосовно міри покарання обвинуваченому, в разі визнання того винним, покладається на розсуд суду.

На питання захисника відповів, що він за обвинуваченим не гнався, а йшов до нього, щоб з`ясувати чому той заходив у двір та чи не вкрав він щось.

Свідок ОСОБА_9 , батько потерпілого, в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого знав до події візуально, так як останній приносив та здавав горіхи, стосунків ніяких не підтримує. По суті показав, що 09.10.2023 близько 20 годин він прийшов з роботи додому, син також прийшов з роботи, вдома була також дружина та молодша донька. Перебуваючи в кімнаті він почув гавкіт собаки і дружина вийшла на двір, а потім донька повідомила, що хтось незнайомий зайшов у двір, після чого син вийшов на вулицю. Він за хвилину також вийшов на вулицю та побачив біля хвіртки сина, який тримався за живіт та сказав, що його підрізав невідомий і він допомігши сину зайти в будинок та викликали поліцію та швидку допомогу. Потім він взнав, що сина вдарив ножем в район пупка чоловік на ім`я ОСОБА_10 , який до цього приносив та здавав горіхи, в якому він впізнав обвинуваченого. Після приходу з роботи у сина не було будь яких тілесних ушкоджень.

На питання захисника відповів, що ніколи не бачив, щоб син носив з собою ножа.

Свідок ОСОБА_11 мати потерпілого, в судовому засіданні показала, що обвинуваченого бачила до події кілька разів, коли він за два тижні до цього здавав їй горіхи, які вона приймає від людей, ніяких стосунків з останнім не має. По суті показала, що 09.10.2023 її чоловік ОСОБА_12 та син ОСОБА_13 прийшли з роботи та після вечері розійшлись по своїх кімнатах, а вона перебувала на кухні. При цьому, вона почула собачий гавкіт з двору та вийшовши на вулицю на поріг побачила невідомого чоловіка, як потім впізнала обвинуваченого, який йшов від літнього навісу у дворі, де знаходяться горіхи, різні речі та інструмент чоловіка. Хвіртка у домоволодіння була закрита але не на замок, тобто обвинувачений зміг зайти у двір без дозволу з метою крадіжки речей чи інструментів. На її запитання, що він робить без дозволу ввечері у дворі і чи не вкрав він щось, обвинувачений, продовжуючи йти на неї в напрямку хвіртки з погрозою відповів, щоб вона закрила рот, а то він зараз її «пиране чи штрикне». Вона злякалася та автоматично закричала « ОСОБА_12 », тобто погукала свого чоловіка. При цьому, обвинувачений пройшовши повз неї попрямував до хвіртки з домоволодіння. На її крик вийшов син ОСОБА_13 , в чому був вдома, та побачивши невідомого чоловіка у дворі, пішов слідом за ним, питаючи обвинуваченого, що він робить у їх дворі. Вона в цей час зайшла до будинку та покликавши свого чоловіка, вони разом вийшли з будинку та пішли в сторону хвіртки, а саме вона йшла за чоловіком. Біля хвіртки чоловік побачив сина, який зайшов у двір, тримаючись за живіт, з якого йшла кров. Вони під руки провели сина до лежака перед дверима в будинок та поклали на нього і вона по мобільному телефону викликала швидку допомогу, кажучи, що сина вдарили ножем у живіт та запитала, як зупинити кров, на що їй відповіли, що треба прикласти щось до живота та постійно тримати. В швидку допомогу вона телефонувала о 20.10 години. Вона повідомила дані сина та їх адресу проживання. Медики приїхали десь через 10 хвилин, а після них через кілька хвилин приїхала поліція. Медики перевірили пульс сина, оглянули рану сина та сказала, що вони везуть сина до лікарні і йому потрібно робити операцію.

На питання прокурора свідок відповіла, що син прийшовши з роботи не мав ніяких ушкоджень на тілі та ні на що не скаржився, а коли син вибіг з будинку та пішов за обвинуваченим у нього у руках нічого не було. На питання прокурора вказала на обвинуваченого, як на особу , яка була у дворі в той день та яка вдарила сина ножем.

На питання захисника відповіла, що обвинувачений їй погрожував словами, які вона сприймала реально. Також відповіла, що син сам повідомив що його вдарив обвинувачений, при цьому він відчув різкий біль в животі та якийсь рух обвинуваченого рукою в його бік і все.

Крім повного не визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України вина останнього, крім показань самого обвинуваченого, показань потерпілого та свідків, повністю підтверджується іншими дослідженими в ході судового розгляду доказами по справі :

- протоколом затримання особи від 10.10.2023, згідно якого ОСОБА_6 був за триманий в порядку ст. 208 КПК України о 10.20 години 10.10.2023, при особистому обшуку якого було виявлено та вилучено розкладний ніж з коричневою ручкою, який опечатано в полімерний поліетиленовий пакет ( а.с. 38-42);

- ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 11.10.2023, згідно якої при обранні відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу останній в судовому засіданні визнав факт нанесення потерпілому тілесного ушкодження з використанням ножа, однак вказав, що діяв в умовах необхідної оборони. Застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 08.12.2023 ( а.с. 44-46);

- витягом з ЄРДР від 09.10.2023, згідно якого за фактом спричинення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 потерпілому ОСОБА_5 , 2003 року народження тілесних ушкоджень у вигляді ножового поранення за ч.1 ст. 121 КК України ( а.с. 75 );

- рапортом чергової частини ВП № 1 від 09.10.2023 про реєстрацію в журналі ЄО за № 10007 заяви про нанесення невідомою особою ножового поранення потерпілому ОСОБА_5 ( а.с.79-81);

- дозвіл ОСОБА_11 на проведення огляду домоволодіння на адресою: АДРЕСА_1 та протоколом огляду від 09.10.2023, з фото таблицею до протоколу та відео проведеної даної слідчої дії, згідно якого проведено огляд місця вчинення кримінального правопорушення, в ході якого виявлено та вилучено пачка сірників (об. № 1) та чотири зразки зі слідами РБК перед домоволодінням та на території домоволодіння ( об.№2, 3,4.5) ( а.с. 82, 83-90);

- заявою ОСОБА_5 від 10.10.2023 про визнання його потерпілим ( а.с.91);

- впізнанням особи за фото за протоколом впізнання від 11.10.2023 з додатками, згідно якого потерпілий ОСОБА_5 впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка 09.10.2023 біля домоволодіння за адресою : АДРЕСА_1 спричинила йому ножове поранення у живіт ( ас.92-94);

- слідчим експериментом за участю потерпілого ОСОБА_5 за протоколом від 18.10.2023 з фото таблицею до протоколу та відеозаписом даної слідчої дії, згідно якого ОСОБА_5 показав про обставини нанесення йому ОСОБА_6 тілесного ушкодження, а саме, що 09.10.2023 близько 20 години, коли він відпочивав вдома після роботи почув крик матері та вийшов на поріг будинку побачив, як невідома особа, як потім йому стало відомо обвинувачений, йшов від літнього навісу за будинком до хвіртки домоволодіння мовчки, а він пішов за ним, запитуючи останнього, що він робить у них у дворі. Обвинувачений, нічого не відповідаючи, вийшовши з двору, повернувшись до потерпілого обличчям пішов задки. Підійшовши до обвинуваченого близько метра, останній, зробивши крок йому назустріч, вдарив його в живіт, як він потім зрозумів ножем, при цьому самого ножа в руці обвинуваченого він не побачив, в іншому випадку він не підходив би так близько до обвинуваченого. У нього в руках нічого не було. Від болю в животі він присів, а обвинувачений швидко пішов з місця події. Він підійшов до хвіртки, де його підхопив під руки батько та провів до будинку, більше він нічого не пам`ятає. На наступний день мати повідомила , що знає обвинуваченого, який кілька разів до цього приходив до них у двір здавати горіхи. (а.с. 96-99);

- впізнанням особи за фото за протоколом впізнання від 10.10.2023 з додатками, згідно якого свідок ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_6 , як особу, яка 09.10.2023 біля домоволодіння за адресою : АДРЕСА_1 спричинила ножове поранення у живіт її сину ОСОБА_5 , а саме показала, що обвинувачений 09.10.2023 перебував у неї у дворі, потім пішов та спричинив тілесне ушкодження її сину ( а.с.100-102);

- слідчим експериментом за участю свідка ОСОБА_11 за протоколом від 10.10.2023 з фото таблицею до протоколу та відеозаписом даної слідчої дії, згідно якого ОСОБА_11 показала про обставини вчинення злочину ОСОБА_6 , а саме, що 09.10.2023 близько 20 години почула гавкіт собаки у дворі та вийшовши на вулицю побачила обвинуваченого, який йшов від літнього навісу у дворі, якого впізнала як особу, який кілька разів здавав горіхи, з питанням, що він тут робить. На її запитання той відповів грубістю і вона, злякавшись покликала свого чоловіка. На її крик з будинку вийшов син ОСОБА_13 без одягу у футболці, нічого не тримаючи в руках, і обвинувачений почав тікати з двору, а син пішов за ним. Обвинувачений вибіг з двору через хвіртку, а син вибіг за ним і вона почула крик свого сина. Після того, як вона з чоловіком підійшли до хвіртки, чоловік завів сина, який тримався за живіт під руки і у сина з живота йшла кров. ( а.с. 104-106);

- довідкою Комунального некомерційного медичного підприємства «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» № 01-16/1750 від 10.10.2023, згідно якої діагноз ОСОБА_5 : колота рана передньої черевної стінки, що проникає в черевну порожнину з пошкодженням тонкого кишківника в двох місцях та брижі тонкого кишківника. Гемоперитонеум. Операція 09.10.2023. Лапаротомія. Ушиванні ран тонкого кишківника та брижі тонкого кишківника. Зупинка кровотечі. Санація та дренування черевної порожнини.( а.с. 107);

- слідчим експериментом за участю підозрюваного ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_7 за протоколом від 10.10.2023 з фото таблицею до протоколу та відеозаписом даної слідчої дії, згідно якого ОСОБА_6 показав про обставини нанесення ним тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , а саме, що 09.10.2023 близько 19 години він зайшов у двір домоволодіння АДРЕСА_2 до жінки ОСОБА_14 з метою купівлі самогону на суму 30 грн., яка у дворі йому нічого не продала, сказавши, що в неї не магазин та виштовхала з двору на вулицю і він почав рух в бік вул. Герасимовича. Пройшовши близько 10 метрів почув, як його хтось наздогнав та почав наносити удари по спині та плечах. Повернувшись вправо, він побачив перед собою молодого чоловіка близько 20 років, який в лівій руці тримав ніж складний. Повертаючись, він правою рукою вихопив з його лівої руки за лезо ніж та перехопивши ніж за ручку, вдарив лезом ножа чоловіка в лівий бік живота один раз. Після цього склав ніж та поклав собі у кишеню куртки та пішов вулицею. Молодий чоловік щось йому крикнув услід, але він продовжив рух з місця. ( а.с.108-111);

- висновком експерта № СЕ-19/117-23/15701-Д від 16.10.2023, згідно якого на зовнішніх поверхнях руків`я ножа, що вилучений 10.10.2023 у гр. ОСОБА_6 слідів папілярних ліній не виявлено. Руків`я ножа дугоподібної форми, довжиною 121 мм, максимальна товщина 14,8 мм, максимальна ширина 17,8 мм.( а.с. 114-117 );

- висновком судово-медичного експерта № 1295 від 10.11.2023 року, згідно якого у ОСОБА_5 наявні тілесні ушкодження у вигляді: одиночного проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням брижі та тонкого кишківника, яке утворилося від одного удару колюче-ріжучого предмету, можливо і від удару ножем, в зазначений строк та при зазначених обставинах, що за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя під час їх отримання. Вказане тілесне ушкодження не могло утворитися під час падіння тіла з висоти власного росту. При отриманні тілесного ушкодження потерпілий знаходився у вертикальному або близькому до нього положенні і був обернений передньою частиною тіла до травмую чого предмету. При судово-медичній експертизі у гр. ОСОБА_5 тілесних ушкоджень характерних для боротьби чи самозахисту не виявлено. ( а.с. 118-120) ;

- висновком судово-медичного експерта № 1309 від 14.11.2013 року , згідно якого покази потерпілого ОСОБА_5 , дані ним під час проведення слідчого експерименту від 18.10.2023 р. по механізму, локалізації, кількості нанесених йому тілесних ушкоджень можуть відповідати даним судово - медичної експертизи на його ім`я ( а.с. 121 ) ;

- висновком судово - медичного експерта № 1310 від 14.11.2013 року, згідно якого покази підозрюваного ОСОБА_6 , дані ним під час проведення слідчого експерименту від 10.10.2023 р. по механізму, локалізації, кількості нанесених тілесних ушкоджень можуть відповідати даним судово - медичної експертизи на ім`я гр. ОСОБА_5 ( а.с.122 ) ;

- висновком експерта № 1581 від 24.10.2023, згідно якого кров потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відноситься до 0(1) групи з ізогемаглютинінами анти А та анти-В за ізосерологічною системою АВО. Кров підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відноситься до АВ (1У) групи за ізосерологічною системою АВО.( а.с. 123-124);

- висновком експерта № 1583 від 27.10.2023, згідно якого на чотирьох змивах ( об.№1-4) , які було вилучено 09.10.2023 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , що надані на дослідження знайдена кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_5 . Походження цієї крові від підозрюваного ОСОБА_6 виключається. ( а.с. 125-127 );

- висновком експерта № 1585 від 27.10.2023, згідно якого на чорних штанах ( об.№1) , які було вилучено у підозрюваного ОСОБА_6 знайдена кров людини, яка може походити від ОСОБА_6 та не виключає можливості домішки крові потерпілого ОСОБА_5 ( а.с. 128-129);

- речовими доказами: розкладний ніж з коричневою ручкою, упакований у експертний пакет, кусачки для нігтів, упаковані в полімерний пакет, чорну куртку на блискавці та чорні штани, упаковані у сині полімерні пакети, паперові конверти зі змивами, зрізами нігтьових пластин та зразками крові, нитками марлі, які визнані речовими доказами за постановою від 17.11.2023 ( а.а.134);

- ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.10.2023 , згідно якої накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме розкладний ніж з коричневою ручкою, кусачки для нігтів, чорну куртку на блискавці та чорні штани ( а.с. 132-133 );

- речовими доказами: пачку сирників, які визнані речовими доказами за постановою від 10.10.2023 ( а.а. 136).

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст.ст. 84, 85 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Докази повинні бути належними, тобто такими, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Також, докази повинні бути допустимими, тобто такими, що отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно показань потерпілого ОСОБА_5 останній вказав на обставини вчинення обвинуваченим відносно нього злочину, його показання є категоричними, наданими суду без будь яких сумнівів та суперечностей, що суд сприймає як належний та допустимий доказ вини обвинуваченого у вчиненні даного злочину. При цьому, потерпілий при дачі показань попереджався про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, показання давав добровільно і у суду відсутні будь - які сумніви з їх правдивості та об`єктивності.

Приймаючи таке рішення, суд враховує, що обставини вчинення злочину потерпілий вказує послідовно, логічно, його показання стосовно обставин та механізму нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим повністю співпадають з протоколом огляду місця події від 09.10.2023, з даними слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 за протоколом від 18.10.2023 року; даними слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 за протоколом від 10.10.2023 року; даними слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 за протоколом від 10.10.2023 року, висновками експерта № 1295 від 10.11.2023 року, згідно якого при судово-медичній експертизі у гр. ОСОБА_5 тілесних ушкоджень характерних для боротьби чи самозахисту не виявлено, що підтверджує і висновок № 1309 від 14.11.2013 року, тобто потерпілий при нанесенні йому тілесних ушкоджень стояв перед обвинуваченим та не вчинював будь яких активних дій чи рухів; № 1310 від 14.11.2013, № 1581 від 24.10.2023, № 1583 від 27.10.2023, № 1585 від 27.10.2023 та іншими належними та допустимими доказами, дослідженими при судовому розгляді.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо того, що він раніше цю жінку, у якої, буцім то намагався придбати самогон не знав, так як не спростував показання свідків щодо неодноразового здавання раніше за вказаною адресою горіхів.

З аналогічних підстав, суд критично відноситься до показань, щодо того, що через відкриту хвіртку він зайшов у двір та став близько 3 метрів від хвіртки так як свідок ОСОБА_11 показала, що в літньому навісі вона приймає та зберігає горіхи, які приймає від населення, в тому числі від обвинуваченого. Обставини перебування ОСОБА_6 на території домоволодіння, а не біля хвіртки підтверджується і показаннями потерпілого ОСОБА_5 .

Також, суд критично оцінює показання обвинуваченого стосовно його побиття потерпілим на вулиці по спині та плечах, які він сприймав як посягання на його життя на тій підставі, що суду не доведено належними доказами наявність будь яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 , при тому, що останній не пояснив суду, з яких причин ним не було подано заяву до поліції за даним фактом.

При цьому, суд звертає увагу, що за показаннями потерпілого за хвірткою обвинувачений йшов задки від нього і потерпілий не міг його бити по спині, а обвинувачений не забирав у потерпілого з рук ножа, якого не було, а витягнув ніж зі свого карману та наніс удар в живіт потерпілому.

Суд звертає увагу, що обвинувачений, погрожуючи свідку ОСОБА_11 , вказував на можливість застосування відносно останньої ножа, що підтверджує обставини наявності ножа у обвинуваченого до спілкування з потерпілим.

Також, суд критично відноситься до посилань обвинуваченого, щодо того, що він самостійно буцім то слідував до поліції, враховуючи ту обставину, що дізнавшись його прізвище поліцейські повідомили, що саме його вони розшукують з приводу нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, а також те, що будь-яких заяв щодо буцімто замаху на його життя невідомою особою напередодні обвинувачений до поліції не подавав.

Враховуючи викладене, в сукупності з іншими обставинами вчинення злочину дають обґрунтовані підстави вважати показання потерпілого ОСОБА_5 правдивими та достовірними і відсутності причини вважати його показання надуманими чи необґрунтованими. Потерпілий перед допитом попереджався про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, приводився до присяги потерпілого.

Також, при допиті потерпілого, свідків, обвинувачений не задавав останнім будь яких питань стосовно їх показань про обставини конфлікту між ним та потерпілим, наполягаючи на своїх показаннях по суті не спростовував обставини нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому, а саме умисного удару потерпілому, що суд розцінює, як не бажання спростовувати їх у передбаченому процесуальним законом порядку.

Суд враховує, що перед допитом свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , суд попереджав останніх про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань і за дачу завідомо неправдивих показань за ст.ст. 384, 385 КК України, приводив останніх до присяги свідка.

Свідки показання в судовому засіданні давали добровільно без будь якого примусу, після допиту свідків будь яких зауважень, заперечень від учасників кримінального провадження не надходило.

Суд бере до уваги, що свідки перебувають між собою у фактичних шлюбних відносинах та є батьками потерпілого, але при цьому у суду відсутні підстави вважати їх показання недостовірними, або даними ними під примусом чи іншим впливом.

В ході судового розгляду при допиті потерпілого, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , переглядом відео слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_11 , обвинувачений жодних питань вказаним особам не задавав, тобто не скористався своїм процесуальним правом спростувати дані показання в передбачений законом спосіб.

При цьому, після перегляду відео слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 обвинувачений заявив, що дане відео неправдиве і бажає проведення з ним слідчого експерименту за обов`язковою участю захисника, при тому, що слідчий експеримент за участю обвинуваченого (на час проведення даної слідчої дії в ході досудового розслідування - підозрюваного) проводився саме за участю захисника. Таким чином, обвинувачений протирічить сам собі, вказуючи, що подія відбувалась так, як він показав при допиті в ході судового розгляду, що відповідає відео слідчого експерименту за його участі, при цьому ставлячи під сумнів даний слідчий експеримент, який був проведений за участю захисника.

Таким чином, надаючи оцінку показанням обвинуваченого, суд вбачає, що обвинувачений наніс ОСОБА_5 один удар ножем по тулубу останньому в район живота, внаслідок злочинних дій обвинуваченого, відповідно до висновку експерта №1295 від 10.11.2023 ОСОБА_5 спричинені такі тілесні ушкодження у вигляді: одиночного проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням брижі та тонкого кишківника, яке утворилося від одного удару колюче-ріжучого предмету, можливо і від удару ножем, в зазначений строк та при зазначених обставинах, що за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя під час їх отримання.

При цьому, суд звертає увагу, що за показаннями самого обвинуваченого, він наніс удар потерпілому після того, як той підійшов до нього на відстань близько 2-3 кроків, тримаючи в лівій руці, яка була опущена вздовж тіла вниз, ножа, при цьому, не вчинюючи будь яких дій відносно обвинуваченого, тобто будь яких намагань чи активних дій щось зробити у потерпілого не було.

Тобто, потерпілий, опустивши руки, не вчинив будь яких активних дій, тобто повторно не замахувався на обвинуваченого та продовжував стояти на місці, намагаючись з`ясувати причину самовільного проникнення обвинуваченого до їх домоволодіння.

Обвинувачений не зміг пояснити, які саме дії потерпілого він намагався присікти і які були реальні загрози для нього в цей час і до нанесення ним удару ножем в живіт потерпілому.

При цьому, сам обвинувачений підтвердив відсутність будь яких активних дій з боку потерпілого, вказавши, що діяв на випередження можливого повторного поштовху чи удару, при відсутності об`єктивних даних про наявність вчинення таких дій.

Суд звертає увагу, що з боку потерпілого, як в момент, коли останній буцім то тримав в лівій руці, опущеній донизу ніж, так і після того, як обвинувачений, за його показаннями, буцім то відібрав ніж у потерпілого, не було ніяких активних дій відносно обвинуваченого, які б могли свідчити про наявність будь якої загрози обвинуваченому.

В подальшому, обвинувачений, за його показаннями, після того, як правою рукою вихопив ніж у потерпілого, умисно завдав один удар ножем в область живота потерпілого в той момент коли останній не вчинив ніяких активних дій відносно обвинуваченого. Згідно показань обвинуваченого, після повернення його обличчям до потерпілого, останній ніяких дій не робив, тобто не замахувався, не погрожував застосувати щось. При цьому, обвинувачений не відповів суду на питання, яку саме загрозу в цей момент створював йому потерпілий та в чому вона виражалась. Суд враховує, що за показаннями потерпілого, які обвинувачений не спростував, він просто запитав обвинуваченого чого йому треба у дворі та чому той без дозволу зайшов у чуже домоволодіння.

Тому, суд критично відноситься до посилань сторони захисту, що нанесення обвинуваченим удару ножем в живіт потерпілому було буцім то з метою захисту свого життя та здоров`я, не пояснивши, яка конкретна небезпека загрожувала обвинуваченому з боку потерпілого в момент нанесення удару ножем останньому та чи мала місце самооборона обвинуваченого від якогось нападу потерпілого, так як останній будь яких активних дій відносно ОСОБА_6 на момент нанесення йому удару не вчинював.

Також, суд критично відноситься до посилань сторони захисту щодо нанесення потерпілим буцім то двох ударів обвинуваченому по спині, які були сильними і відчутним для останнього, так як потерпілий показав, що ніяких ударів обвинуваченому не наносив, а свідок ОСОБА_11 показала, що у дворі взагалі не вступала у контакт з обвинуваченим.

Тобто, за версією обвинуваченого, ним особисто дії потерпілого, а саме буцім то два удари по спині та плечам, перед нанесенням обвинуваченим удару потерпілому ножем в живіт, були розцінені і оцінені відповідно як буцім то загроза його життю, при відсутності такої загрози чи іншого небезпечного посягання відносно нього з боку потерпілого, що було встановлено в ході судового розгляду.

Таким чином, активні дії обвинуваченого, які виразилися в нанесенні умисного удару ножем потерпілому в живіт при відсутності активних дій з боку останнього, з об`єктивної сторони суд не може вважати самообороною та самозахистом від можливих дій потерпілого.

Суд звертає увагу, що на питання суду обвинувачений відповів, що вдарив ножем в живіт потерпілого після того, як вихопив ніж у останнього так як думав, що у нього в іншій руці може бути пістолет. Перед тим як вихопити ніж, потерпілий до нього не замахувався, рука, в якій останній тримав ніж, була опущена вздовж тіла донизу. Після удару ножем потерпілого в живіт не думав, що спричинив останньому тілесні ушкодження, так як той продовжував стояти і щось кричати йому. Заперечував підписання ним угоди про визнання винуватості, при тому, що прокурор та захисник підтвердили підписання даної угоди всіма учасниками та роз`яснення прокурором та захисником суті даної угоди обвинуваченому в повному обсязі.

На додаткове питання захисника обвинувачений відповів, що у нього умислу нанести удар ножем потерпілому та спричинити останньому тілесні ушкодження не було, але на уточнююче додаткове питання суду відповів, що удар ножем наніс умисно, захищаючи себе та розумів, що наносячи удар ножем він спричиняє тілесне ушкодження. На питання суду відповів, що не може стверджувати чи є живіт життєво важливим органом людини, уточнивши, що вважає у людини таким органом його душу. На уточнююче питання захисника в якому душевному стані він перебував при ударі ножем відповів, що був тверезий, все «здраво» розумів та ніякого запаморочення у нього не було. Тобто він не перебував в стані афекту чи в стані сильного душевного хвилювання.

Відповідно до ч.1 ст. 36 КК України необхідна оборона це правомірний захист …інтересів особи від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Відповідно до ч.3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Тобто, перевищення меж необхідної оборони має місце там, де заподіяна посягаючому тяжка шкода ( смерть або тяжкі тілесні ушкодження) лише за наявності умислу до заподіяння такої шкоди. Водночас сторона захисту стверджувала, що обвинувачений не мав на меті спричинювати будь які тілесні ушкодження потерпілому взагалі.

В даному випадку, згідно показань обвинуваченого, він не захищався від потерпілого і той на нього не нападав, тобто не вчинював суспільно небезпечного посягання, однак обвинувачений наніс умисний удар потерпілому ножем, стиснутому в правій руці, в область живота, діючи за його словами на випередження, хоча будь яких реальних загроз йому з боку потерпілого не було. Таким чином, позиція сторони захисту та обвинуваченого стосовно захисту чи самозахисту від потерпілого спростована в ході судового розгляду.

Тому суд не вбачає в діях ОСОБА_6 як необхідної оборони так і перевищення меж необхідної оборони, що спростовується як показаннями самого обвинуваченого, так і показаннями потерпілого, свідків, висновками експертів та даними слідчих експериментів.

Аналогічним чином, в діях обвинуваченого суд не вбачає уявної оборони, так як згідно ст.37 КК України уявною обороною визнаються дії, пов`язані із заподіянням шкоди за таких обставин, коли реального суспільно небезпечного посягання не було, і особа, неправильно оцінюючи дії потерпілого, лише помилково припускала наявність такого посягання. В даному випадку обвинувачений розумів, що потерпілий, стоячи перед ним з опущеними руками, в одній з яких буцім то тримав ніж, на відстані близько трьох кроків між ними, не вчинював жодних активних дій відносно обвинуваченого.

Суд звертає увагу, що за показаннями обвинуваченого, він зумів пальцями своєї правої руки схопити лезо ножа, руків`я якого буцім то тримав потерпілий своєю лівою рукою та висмикнути ніж з руки потерпілого, потім тією ж правою рукою, тобто однією рукою миттєво, перехопити ніж з леза до руків`я, а потім зразу ж нанести удар лезом ножа потерпілому в живіт.

Також , обвинувачений вказав, що ніж був складний, тобто не мав довге та широке лезо, що підтверджується висновком експерта № СЕ-19/117-23/15701-Д від 16.10.2023, однак він зумів висмикнути його з руки потерпілого, який тримав його за руків`я, довжиною 121 мм, шириною 17,8 мм, тобто за лезо значно меншою довжини та ширини, що передбачає застосування достатньої фізичної сили в цих діях та з великою вірогідністю виникнення при цьому порізів на руці та пальцях правої руки обвинуваченого, наявність яких не встановлена в ході судового розгляду та не підтверджено належними та допустимими доказами. Суд бере до уваги, що за показаннями обвинуваченого про буцім то наявні у нього на правій руці та пальцях порізи чи пошкодження він експертам не казав.

Суд звертає увагу, що при проведенні слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 останній кілька разів показав механізм ніби то відбирання ним ножа у потерпілого з тією швидкістю, як він це робив, що взагалі ставить під сумнів саму можливість таких дій, а саме, вихопивши ніж за лезо у статиста, обвинувачений відразу ж наніс удар цим ножем потерпілому в живіт уявним руків`ям, при тому, що при уточненні у останнього даного механізму, тобто сповільнення своїх дій для детального його фіксування, ОСОБА_6 показав на можливість таких дій та подальшого нанесення ним удару лезом ножа в живіт виключно при пасивній поведінці потерпілого, що вказує на те, що вчинені ним дії при буцім то відбиранні ножа у потерпілого та подальшого удару були ним вчинені умисно без будь якої загрози його життю чи здоров`ю з боку потерпілого.

При цьому, вказаний механізм буцімто відібрання обвинуваченим ножа у потерпілого може свідчити лише про те, що навіть за наявності ножа у потерпілого та наявності спричинити з боку потерпілого будь яку шкоду обвинуваченому чи якимись діями продемонструвати наявну загрозу, тощо, потерпілий мав реальну можливість не допустити вилучення ножа зі своєї руки, який він тримав за руків`я або відступити назад.

Також, суд не може сприймати слова потерпілого до обвинуваченого, що він робить в його домоволодінні без дозволу, які обвинувачений не міг розцінити, як загрозу йому особисто, так як фактично будь яких загроз в даних словах потерпілого до обвинуваченого суд не вбачає. Тобто, потерпілий не висловив при цьому яких небудь реальних погроз обвинуваченому, тощо.

Суд бере до уваги, що за показаннями обвинуваченого, між ним та потерпілим відбувся обмін словами, однак з боку потерпілого в його сторону не було висловлено будь яких погроз чи образливих слів і він (обвинувачений) сам почав вчинювати активні дії відносно потерпілого з метою відбирання ножа і потерпілий при цьому не рухався, і він ( обвинувачений) відібравши ножа, зразу ж наніс удар ножем в живіт потерпілому.

При цьому, обвинувачений підтвердив, що при своїх активних діях він був спокійний, все добре розумів і не перебував у збудженому чи шоковому стані, тобто удар потерпілому був нанесений ним перебуваючи емоційно в спокійному та врівноваженому стані, удар ним був нанесений умисно, розуміючи , що ударом він спричиняє потерпілому тілесні ушкодження.

Суд звертає увагу, що на питання суду обвинувачений відповів, що не може стверджувати чи є живіт життєво важливим органом людини, уточнивши, що вважає у людини таким органом його душу, що свідчить про намагання обвинуваченого продемонструвати свою буцім то необізнаність та нерозуміння куди саме він наносив удар і які можуть бути наслідки вчиненого, враховуючи його попередню судимість, що також підтверджує його цинічне та зверхнє відношення до людського життя та здоров`я .

Суд звертає увагу, що згідно показань обвинуваченого в суді останній вважає, що, нанісши безпричинно удар потерпілому ножем в живіт він вчинив правильно, так як він буцім то захищав своє життя та здоров`я.

Таким чином, дії обвинуваченого, а саме удар ножем , затиснутим в правій руці останнього в область живота потерпілого був нанесений умисно, при цьому обвинувачений не перебував в стані сильного душевного хвилювання чи афекту від дій потерпілого, при відсутності будь якої реальної загрози для життя чи здоров`я обвинуваченого.

Суд критично відноситься до показань обвинуваченого стосовно обставин нанесення потерпілим йому двох ударів по спині, враховуючи, що вказані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не були доведені стороною захисту належними і допустимими доказами, враховуючи показання обвинуваченого, що з даного приводу він не звертався до поліції та відсутності об`єктивних даних судово-медичної експертизи.

Таким чином, суд критично відноситься до посилань обвинуваченого та сторони захисту щодо наявності обґрунтованих підстав для зміни кваліфікації дії обвинуваченого на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони за ст. 124 КК України чи спричинення необережного тяжкого тілесного ушкодження за ст. 128 КК України.

Отже, в даному кримінальному провадженні суд знаходить, що стороною обвинувачення доведено подію кримінального правопорушення, зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, також, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, що можливо встановити із показань самих обвинуваченого та дослідженими письмовими доказами.

Всі докази на підтвердження вказаних обставин оцінені судом, як кожен окремо, так і в своїй сукупності. Вказані докази передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально процесуальним законодавством.

Суд визнає докази обвинувачення належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Отже, дослідивши під час судового розгляду надані сторонами та іншими учасниками кримінального провадження докази на предмет їх належності, достовірності, допустимості і достатності відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 121 КК України, а саме ОСОБА_6 наніс ОСОБА_5 умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Оцінка доказів, в розумінні практики Європейського суду з прав людини, суд керується критерієм поза розумним сумнівом. Таке доведення випливає із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою («Кобець проти України», № 16437/08, п. 43, рішення від 14 лютого 2008). Вина ОСОБА_6 виходячи з критерію поза розумним сумнівом, доведена повністю.

Призначаючи покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_6 є громадянином України ( а.с.142-144), згідно вимоги ДІТ МВС України раніше судимий ( а.с. 145), згідно довідки від 02.09.2022 відбував покарання у виді позбавлення волі в рф з 04.12.2003 по 02.09.2022, звільнений по відбуттю строку покарання (а.с. 146-147), депортований з рф на підставі рішення суду від 29.08.2023 ( а.с.148-151 ), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 140,141), працездатний, однак офіційно не працює, тобто не займається суспільно - корисною працею, не має міцних соціальних зв`язків, по місцю реєстрації не проживає ( а.с. 138, 139 ).

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , згідно ст.66 КК України судом не встановлені.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , згідно ст.67 КК України судом не встановлені.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 121 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого діяння, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Враховуючи думку прокурора щодо призначення покарання, який вважає визначити покарання обвинуваченому покарання в межах санкції частини статті КК України у виді 6 років позбавлення волі, думку потерпілого, який погодився з думкою прокурора, думку обвинуваченого, захисника, які вказували на невинуватість обвинуваченого, встановлені обставини справи, відсутність обставин, які пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів можливі при призначенні покарання у виді позбавлення волі, що відповідає справедливому співвідношенню між вчиненим та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.

Суд звертає увагу, що після депортації обвинуваченого в Україну 04.09.2023 останній не займався суспільно - корисною працею, вчинив тяжкий умисний злочин проти життя та здоров`я особи, що вказує на його суспільну небезпечність для суспільства та оточуючих.

Враховуючи обраний в ході судового розгляду відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, думку прокурора щодо недоцільності застосування інших запобіжних заходів до набрання вироком законної сили, думку потерпілого, обвинуваченого та захисника, суд вважає, з урахуванням особи обвинуваченого та тяжкості вчиненого злочину проти життя та здоров`я за необхідне до вступу вироку в законну сила продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід в виді тримання під вартою без можливості внесення застави.

На підставі ст. 122-124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. При судовому розгляді суду було надано довідку судових витрат при проведенні експертизи на суму 956 грн.( а.с.113), які необхідно стягнути на користь держави з обвинуваченого.

В ході судового розгляду прокурором подано цивільний позов в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_5 в сумі 12 028,62 грн. та 3670,00 грн ( а.с. 12-18, 130,131).

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення цивільного позову прокурора до нього та стягнення судових витрат на проведення експертизи, щодо долі речових доказів вказав, що належні йому особисті речі необхідно знищити. Захисник підтримав думку обвинуваченого.

На підставі ст. 128 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_5 в сумі 12 028,62 грн. та 3670,00 грн.

Долю речових доказів визначити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України , ст. 66,67 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим за ч.1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу продовжити раніше обраний - тримання під вартою.

Зарахувати в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 10.10.2023 до 25.01.2024 з розрахунку відповідно до ст. 72 КК України один попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 26.01.2024.

Речові докази : розкладний ніж з коричневою ручкою, упакований у експертний пакет, кусачки для нігтів, упаковані в полімерний пакет, чорну куртку на блискавці та чорні штани, упаковані у сині полімерні пакети, паперові конверти зі змивами, зрізами нігтьових пластин та зразками крові, нитками марлі, які визнані речовими доказами за постановою від 17.11.2023 пачку сірників, які визнані речовими доказами за постановою від 10.10.2023 знищити.

Арешт на речові докази, накладений ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.10.2023, а саме розкладний ніж з коричневою ручкою, кусачки для нігтів, чорну куртку на блискавці та чорні штани скасувати.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_5 в сумі 12 028,62 грн. та 3670,00 грн. - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 до Державного бюджету України витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення у сумі 3 670 грн., які перерахувати на номер рахунку: UА 0016706; код отримувача 37959255, отримувач - ГУК у Полт.обл./тг м. Кременчук/24060300, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), до бюджету міста Кременчука, витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 12 028,62 грн, які перерахувати на номер рахунку: UA0016706; код отримувача 37959255, отримувач - ГУК у Полт.обл./тг м. Кременчук/24060300, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП).

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 956 грн.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги .

Обвинуваченому роз`яснити його право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1