СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1798/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

провівши підготовче відкрите судове засідання в залі суду в м. Києві у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000657 від 17.08.2023 р. стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шепетівка Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 109 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

31.10.2023 р. з Київської міської прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000657 від 17.08.2023 р., стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 109 КК України.

Ухвалою суду від 01.11.2023р. призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні.

Прокурор під час підготовчого судового засідання просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, зазначив про відповідність обвинувального акту вимогам КПК України та дотримання правил територіальної підсудності при його направленні до Святошинського районного суду м. Києва. Висловив свою думку про проведення судового розгляду у відкритій формі судового засідання за участю сторін кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти призначення судового розгляду.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що даний обвинувальний акт підлягає призначенню до судового розгляду з таких підстав.

Судом встановлено, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України. При затвердженні прокурором обвинувального акту дотримані вимоги закону.

Дане кримінальне провадження за підсудністю підлягає розгляду Святошинським районним судом м. Києва.

Підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 статті 314 КПК України, відсутні.

Судовий розгляд, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід здійснювати у відкритому судовому засіданні, оскільки обмежень, передбачених положеннями ч.2 ст.27 КПК України, судом не встановлено.

Згідно вимог ст. 31 КПК України кримінальне провадження підлягає розгляду суддею одноособово.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 318 КПК України, судом визначено коло осіб з боку обвинувачення та захисту, які братимуть участь у судовому розгляді.

Прокурором в підготовчому судовому засіданні було подано клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в якому він посилається на обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_3 , яке підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, та на наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності; ризик того, що ОСОБА_3 може знищити публікації, які були ним поширенні в електронному вигляді чи надруковані, а також сховати речі та документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; ризик, того, що ОСОБА_3 може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується. З огляду на зазначені підстави прокурор просить обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю із забороною покидати місце проживання. Також у клопотанні прокурор просить покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: не відлучатись з населеного пункту в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання свій паспорт для виїзду закордон; носити електронний засіб контролю; утримуватись на час здійснення кримінального провадження на стадії судового розгляду від використання соціальних мереж та загальнодоступних відеохостингів, у тому числі, власного каналу з назвою « ОСОБА_5 », розміщеного на відеохостингу «YouTube», з метою поширення публікацій, що мають ознаки інкримінованого злочину.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання з тих підстав, що ризики, заявлені прокурором, відсутні. Повідомив, що він повністю визнає свою провину, розкаюється у скоєному, з березня 2022 перебуває в складі добровольчого формування «Тероборона Феодосіївської громади» в якості добровольця, являється заслуженим юристом України, має постійне місце проживання у м. Києві, на його утриманні перебуває неповнолітній син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу, згідно ст. 184 КПК, повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченої конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять наданні сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України, тобто у розповсюдженні матеріалів із публічними закликами до захоплення державної влади, за яке передбачено покарання у виді обмеженням волі на строк до трьох років або позбавленням волі на той самий строк з конфіскацією майна або без такої.

Враховуючи факт того, що обрання будь-якого запобіжного заходу першочергово передбачає наявність обґрунтованої підозри, суд з цього питання відмічає наступне.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, водночас згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) , пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86).

Суд враховує положення статей 368, 369, 371, 374 КПК України, змістом яких передбачено, що надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії постановлення вироку. Зазначене свідчить про те, що суд на стадії проведення підготовчого судового засідання не може робити висновок щодо «обґрунтованості підозри» шляхом надання оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення, що узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

З огляду на те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 перебуває на розгляді в суді, на думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення.

При цьому суд не вирішує питання про доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій.

Надаючи оцінку наявності ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України, суд зауважує, що всупереч вимогам ст. 184 КПК України, у клопотанні прокурором не викладено обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність зазначених ним ризиків, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, також відсутнє обґрунтування необхідності покладення на обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України, суд враховує, що ОСОБА_3 є особою раніше не судимою, у шлюбі не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, Указом Президента України від 09.10.2023 № 1161 ОСОБА_3 присвоєно почесне звання «Заслужений юрист України», також суд бере до уваги вік, стан здоров`я та процесуальну поведінку обвинуваченого.

З огляду на фактичні обставини, за яких інкримінується вчинення кримінального правопорушення, враховуючи сукупність установлених даних про особу обвинуваченого та стадію судового провадження, суд вважає, що прокурором в судовому засіданні не доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які заявлені ним у клопотанні, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Водночас, на підставі ч.3 ст. 194 КПК України, суд вважає за необхідне зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду.

Згідно ч. 1 ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду. Судовий розгляд має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

Керуючись ст..ст. 177, 181,194, ст. ст. 314-316, ст.ст. 369, 372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 109 КК України, на 15 год. 00 хв. 20 листопада 2023 року в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва у відкритому судовому засіданні.

Справу розглядати суддею одноособово.

Судовий розгляд у кримінальному провадженні проводити за участю прокурора та обвинуваченого.

У задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 - відмовити.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 прибувати за кожною вимогою до суду.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1