Код суду 233 Справа № 233/5105/23
Вирок
Іменем України
13 листопада 2023 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Добропілля, Донецької області, українця, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимий:
-21 листопада 2000 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 140, 44 КК України в ред. 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком на 2 роки;
-04 квітня 2001 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 140, 43 КК України в ред. 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;
-21 липня 2004 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;
-16 червня 2009 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
-25 вересня 2009 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,
-30 серпня 2016 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, звільнився 05 листопада 2020 року умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 24 дні, судимості, у встановленому законом порядку, не зняті та не погашені,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
26 червня 2023 року приблизно об 11 год. 00 хв. більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 повертавшись додому, та проходячи по вул. Промислова в м. Костянтинівка, Донецької області, біля мосту через річку Торець, розташованого поблизу вул. Б. Хмельницького, в траві побачив поліетиленовий пакет білого кольору, в якому знаходились корпус гранати РГН та запал типу УЗД.
В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання вищевказаних вибухової речовини та вибухового пристрою. Негайно реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що виявлені ним предмети є вибуховою речовиною та вибуховим пристроєм, придбання, зберігання і носіння яких без відповідного дозволу є незаконним, діючи умисно, в порушення «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 вiд 12.10.1992 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної холодної зброї, пристроїв вітчизняного та виготовлення для відстрілу набоїв з гумовими, або аналогічними якостями, метальними снарядами несмертельної дії, та указаних набоїв, а також боєприпасів до зброї або вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС № 622 від 21.08.1998, підняв пакет в якому знаходились: корпус гранати РГН та запал типу УДЗ, щоб перенести до свого місця проживання, тим самим здійснив незаконне придбання вибухової речовини та вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.
Далі, продовжуючи свою злочинну діяльність, у вказаний день та час, ОСОБА_4 , придбані при вищевказаних обставинах корпус гранати РГН та запал типу УДЗ у пакеті, діючи незаконно, умисно переніс в руках до місця свого проживання, а саме: до квартири АДРЕСА_2 , тим самим здійснив незаконне носіння вибухової речовини та вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, після чого поклав їх на полицю шафи, яка знаходилась в зальній кімнаті вище вказаної квартири, та став незаконно, умисно зберігати вибухову речовину та вибуховий пристрій без передбаченого законом дозволу до моменту викриття його дій працівниками поліції.
Зокрема, 01 липня 2023 року, в період часу з 13 годин 01 хвилин по 13 годин 40 хвилин, під час проведення у встановленому законом порядку огляду місця події, а саме квартири АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_4 , слідчим СВ ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області у в приміщенні зали, в шафі на полці, виявлено та вилучено:
- корпус наступальної осколкової ручної гранати типу РГН (1 од), виготовлений промисловим (заводським) способом, який споряджено вибуховою речовиною. Корпус гранати РГН до категорії бойових припасів не відноситься, є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду (розташованого в металевій оболонці). Конструктивно передбачено спорядження даних корпусів гранат, вибуховою сумішшю на основі гексогену (A-IX-1) масою 112 грамів;
- засобом підриву (засобом детонування) ударно-дистанційним запалом типу УДЗ (1 од), виготовлений промисловим (заводським) способом, який споряджено вибуховою речовиною. Конструктивно передбачено спорядження детонаторів даних запалів вибуховими речовинами групи ініціюючих та групи бризантних.
Тим самим, придбання, носіння та зберігання ОСОБА_4 вибухової речовини та вибухового пристрою здійснено без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 за №576; Додатку №1, затвердженого пунктом 1 Постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 № 2471-12 «Про право власності на окремі види майна»; п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України» від 21.08.1998 за № 622, відповідно до положень яких вказані вище вибухові речовини та вибуховий пристрій відносяться до видів майна, що не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України та не є предметами, щодо яких може бути надано дозвіл МВС України, а тому доступ до цих предметів сторонніх осіб є значною загрозою інтересам держави та безпеки громадян.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що 26 липня 2023 року по дорозі на роботу під деревом знайшов пакет в якому була пачка цигарок, граната та запал до неї. Він зрозумів, що це заборонені небезпечні предмети, хотів їх здати до поліції, але працював з ранку до вечора, тому не мав на це часу і вирішив забрати додому. 1 липня 2023 до нього приїхали поліцейські, поцікавитись, як в нього справи, запитали, чи не зберігає він щось заборонене, на що він повідомив, що знайшов гранату та запал, показав, що зберігав у шухляді в зальній кімнаті. З приводу вчиненого кримінального правопорушення розкаюється, жалкує, що не повідомив поліцейських про небезпечну знахідку одразу, але забрав тому, що не хотів щоб її знайшли діти. Просив суворо не карати.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. При цьому прокурор просив урахувати таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, та обтяжуючу обставину - рецидив злочинів.
Оскільки обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор, також не оспорював фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочинів, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України як придбання, носіння та зберігання вибухової речовини та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує приписи статей 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає рецидив злочинів.
Разом з цим, суд приймає до уваги досудову доповідь органу пробації від 03 листопада 2023 року, згідно з якої орган пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінює як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінується як високий. Орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі можливе можливе у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів.
Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».
Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
За таких обставин, судом враховано, що обвинувачений, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий, останній раз 30 серпня 2016 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, звільнився 05 листопада 2020 року умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 24 дні, знову вчинив умисний тяжкий злочин за ч. 1 ст. 263 КК України, а отже, на думку суду, належних висновків для себе не зробив, що свідчить про антисоціальну спрямованість особи обвинуваченого, його схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише із застосуванням покарання, пов`язаного лише з ізоляцією від суспільства - у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 263 КК України.
Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», не лише покарати за вчинення кримінального правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, а також запобігти вчиненню нею так і іншими особами злочинів.
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України. При цьому, покарання у виді позбавлення волі хоча і є винятковим, але застосовується щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Витрати, пов`язані з проведенням судової вибухо-технічної експертизи № СЕ-19/105-23/2190-ВТХ від 14 липня 2023 року на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався і на даний час відсутні підстави для його обрання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 118, 124, 349, 363-368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Початок відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання на виконання цього вироку.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні пов`язані із проведенням судової вибухо-технічної експертизи № СЕ-19/105-23/2190-ВТХ від 14 липня 2023 року у сумі 4780,00 грн.
-уламки корпусів гранати РГН та запалу УЗД передані до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції про тримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 604 від 20 липня 2023 року, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження 34, порядковий номер 604 знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1