Провадження №11-кп/824/4799/2023 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 04 липня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, непрацевлаштованого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Цим же вироком вирішено питання речових доказів, процесуальних витрат,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду І-ї інстанції, 21.08.2022 року близько о 18 год. 50 хв. ОСОБА_7 , перебував за адресою: м. Київ, пр. Гагаріна, буд. 3, навпроти магазину АТБ. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, ігноруючи правила поведінки у суспільстві, з мотивів явної неповаги та зневажливого ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, що супроводжувалося особливою зухвалістю у вигляді пошкодження майна.

Реалізуючи свій умисел, в зазначений день, час та місці, діючи з прямим умислом, з мотивів явної неповаги до суспільства, які виразилися в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, що супроводжувалось особливою зухвалістю, в частині пошкодження майна, ігноруючи існуючі в суспільстві елементарні правила поведінки, обравши об`єктом своїх хуліганських дій припаркований автомобіль марки «Hyundai», моделі «Elantra», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, який перебував у володінні потерпілої ОСОБА_9 , ОСОБА_7 підійшов до нього і наніс один цілеспрямований удар ногою по лівій дверці та один цілеспрямований удар по лівому дзеркалу заднього виду, внаслідок чого останнє відірвалося та впало на землю. Своїми умисними діями ОСОБА_7 завдав ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 36 727 гривень 62 копійок.

Продовжуючи реалізовувати свої умисні протиправні дії, ОСОБА_7 , висловлюючись нецензурною лайкою відносно ОСОБА_9 та підійшовши до останньої, штовхнув потерпілу двома руками в область плечей, внаслідок чого остання, втративши рівновагу, впала на асфальт, вдарившись при цьому головою об автомобіль, який знаходився позаду неї.

Внаслідок зазначених подій потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму - струс головного мозку; синці на заднє-зовнішній поверхні лівого плеча в верхній третині, на внутрішній поверхні правого плеча у верхній третині, на зовнішній поверхні лівого стегна в середній третині, на зовнішній поверхні лівого гомілково-ступеневого суглобу, садно на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, закриту травму грудей, забій грудної клітки. Вищевказані тілесні ушкодження, за ступенем тяжкості, відносяться до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Не погоджуючись з вироком суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Мотивуючи такі вимоги звертає увагу на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до неправильної кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 296 КК України.

Так, вказує, що на думку сторони захисту дії ОСОБА_7 підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 125 КК України.

При цьому, зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки показанням обвинуваченого про те, що між потерпілою та обвинуваченим стався конфлікт, внаслідок чого потерпіла почала хапати руками за візок з дитиною, від чого дитина прокинулася. Під час даного конфлікту потерпіла перебувала у стані алкогольного сп`яніння, що і призвело до її падіння. Після інциденту ОСОБА_7 підійшов до потерпілої та вибачився.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Згідно з ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано в повній мірі.

Висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 296 КК України - як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю (хуліганство), відповідають фактичним обставинам справи та вина ОСОБА_7 повністю доведена матеріалами кримінального провадження, а саме: показннями потерпілої, свідків, а також дослідженими судом, з урахуванням вимог ст. 94 КПК України, письмовими доказами.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що дії ОСОБА_7 підлягають кваліфікації за ч.2 ст. 125 КК України не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вказані доводи, повністю спростовуються доказами дослідженими судом першої інстанції під час судового розгляду та оціненими судом в їх сукупності.

При цьому, сам обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував факт того, що 21.08.2022 року між ним та потерпілою виник конфлікт. При цьому, обвинувачений показав, що він наніс удар ногою по водійських дверцях автомобіля потерпілої, потім ще 2-3 удари та вдарив дзеркало заднього виду, а коли потерпіла почала бігти за ним він декілька разів відштовхнув її, внаслідок чого остання впала.

Потерпіла ОСОБА_9 в суді першої інстанції показала, що побачила як обвинувачений ОСОБА_7 , наносив удари по її автівці, а також, як відлетіло дзеркало заднього виду. В результаті чого вона почала кричати та кликати на допомогу, після чого до неї підійшов обвинувачений та почав штовхати у грудну клітину та бити по голові. Потім вона впала. Внаслідок інциденту вона отримала забій грудної клітини, черепно-мозкову травму - струс головного мозку. Ліва частина була вся в синцях.

Свідок ОСОБА_10 показав, що був свідком події, як з парковки виїжджала дівчина, та, узв`язку з тим, що їй перегородили дорогу, вона зупинилась на виїзді, та вийшла з авто, шукаючи водія. В цей час повз проходив обвинувачений, та став наносити удари по авто, у скло з боку водія. Ногою вдарив дзеркало. Потім обвинувачений став наносити удари потерпілій. Після цього потерпіла впала. Обвинувачений спочатку знаходився на місці, а потім, коли почався галас, став бігти за кіоск. Свідок з іншим хлопцем наздогнали його та затримали, після чого перехожі викликали поліцію.

Свідок ОСОБА_11 повідомив суду, що бачив, як обвинувачений наніс кілька ударів по автомобілю в районі водійських дверей. Останній удар був по дзеркалу заднього виду, яке від удару відлетіло на проїзну частину. Поряд з автомобілем стояла жінка та кричала, не розуміючи, що відбувається. Потім він побачив, як жінка стала перед обвинуваченим, а той почав її штовхати, потім вдарив потерпілу та вона впала між іншою автівкою і бордюром, та втратила свідомість. Обвинувачений намагався залишити місце події, але небайдужі громадяни його затримали, а свідок викликав карету швидкої медичної допомоги та повідомив поліцію.

Вказані покази потерпілої та свідків є чіткими, логічними та послідовними, а також такими, що узгоджуються між собою та дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 21 серпня 2022 року та ілюстративної таблиці до нього (а.с. 147-148); медичним висновком № М535-ТМ98-КР78-45ВР від 25.08.2022 р. (а.с. 155); медичним висновком № Н27Е-Т5К6-4М32-ХМВ2 від 30.08.2022 р. (а.с. 154);протоколом проведення слідчого експерименту та додатку до нього(а.с. 159-161);картою виїзду швидкої медичної допомоги № 7040 від 22.08.2022 р. (а.с. 164); висновком експерта № 042-1177-2022 від 14.10.2022 р.(а.с. 165-175); протоколом проведення слідчого експерименту та додатку до нього (а.с. 181)(а.с. 176-179); постановою від 25.10.2022 р. (а.с. 180); протоколом проведення слідчого експерименту та додатку до нього (а.с. 182-186); постановою дізнавача від 29.08.2022 р. (а.с. 187); протоколом проведення слідчого експерименту та додатку до нього (а.с. 188-191); постановою дізнавача від 31.08.2022 р. (а.с. 192); протоколом огляду відеозапису від 13.09.2022 р. (а.с.197-201); постановою дізнавача від 09.09.2022 р.(а.с. 196).

Посилання захисника про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки показам обвинуваченого щодо поведінки потерпілої, яка хапала візок руками і кричала, не заслуговують на увагу, оскільки суд надав належну оцінку та детально проаналізував всі показання. Окрім цього, такі показання обвинуваченого не підтверджуються жодними дослідженими судом доказами.

Що стосується тверджень про те, що потерпіла перебувала у стані алкогольного сп`яніння, то колегія суддів вважає їх голослівними.

Таким чином, аналізуючи та оцінюючи докази кримінального провадження, показання обвинуваченого, потерпілої, свідків та всі докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, а часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 у інкримінованому йому злочині, є способом уникнути відповідальності за вчинене, оскільки його винуватість підтверджується ретельно дослідженими у судовому засіданні доказами, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.

Зазначені докази в свої сукупності та взаємозв`язку між собою і обставинами кримінального провадження неспростовно доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,- хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, оскільки вони є переконливими, чіткими та узгодженими між собою.

Підстав для кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України, як зазначає в апеляційній скарзі захисник, колегією суддів не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції з дотриманням норм ст.ст. 50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості та обставини скоєного, сукупність даних про особу обвинуваченого, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та дійшов обгрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки воно є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження скоєння ним нових злочинів і домірне скоєному.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог апеляційної скарги і не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 04 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 296 КК України - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: