Справа №: 398/5929/23
провадження №: 1-кс/398/113/24
УХВАЛА

Іменем України

"12" січня 2024 р. м. Олександрія

Слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні начальником Петрівського відділу Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001681, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.10.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшло клопотання слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні начальником Петрівського відділу Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001681, внесеному до ЄРДР 21.10.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що у провадженні СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001681 від 21.10.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що згідно наказу (розпорядження) заступника начальника ВСОП АТ «Укрпошта» №1368_10/к від 09.10.2023 року ОСОБА_5 з 10.10.2023 прийнято у сільське відділення поштового зв`язку «Новий Стародуб» на посаду листоноші. Відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність від 06.10.2023 року ОСОБА_5 , як листоношею, взято на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності довірених їй підприємством матеріальних цінностей, тому остання була матеріально відповідальною особою. Так, 17.10.2023 року ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді листоноші сільського поштового відділення зв`язку (далі - СПВЗ) в с. Новий Стародуб, Олександрійського району, Кіровоградської області, будучи матеріально-відповідальною особою, отримала грошові кошти на загальну суму 198 805 гривень 20 копійок. В період часу з 17.10.2023 по 20.10.2023, тобто в період воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» №2102-IX від 24.02.2022, більш точної дати і часу в ході слідства встановити не представилось можливим, перебуваючи у не встановленому слідством місці, маючи та реалізовуючи свій прямий умисел на привласнення і подальшу розтрату грошових коштів, виділених із державного бюджету України для виплати пенсій, а також, інших товарно-матеріальних цінностей, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, діючи всупереч договору про повну матеріальну відповідальність від 06.10.2023 та вимогам п.п. 2.1.2, 2.1.7, 2.1.9, 2.1.12 посадової інструкції, передані їй у відання грошові кошти які призначені для виплат пенсій за жовтень 2023 року, не доставила 25 пенсіонерам. Поряд з цим, ОСОБА_5 , не доставила особам, передані у відання їй товаро-матеріальні цінності. Тим самим ОСОБА_5 здійснила привласнення вказаних грошових коштів і майна, переданих у відання їй у сільському відділенні поштового зв`язку «Новий Стародуб». Відповідно акту Кіровоградської дирекції АТ «Укрпошта» від 23.10.2023 про перевірку каси та інших цінностей сільського відділення поштового зв`язку «Новий Стародуб», загальна сума нестачі в зазначеному сільському відділенні поштового звязку склала 86 575 гривень 50 копійка. 12.01.2024 року представником потерпілого АТ «УКРПОШТА» надано слідчому листа про те, що збитки, завдані ОСОБА_5 АТ «УКРПОШТА» в сумі 86575,50 грн. були відшкодовані останньою частково на суму 15500 грн. У зв`язку з чим, АТ «УКРПОШТА» буде подано цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, в підготовчому судовому засіданні. Посилаючись на ч.2 ст.170, ч.10 ст.170 КПК України, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), просить накласти арешт на легковий автомобіль ВАЗ 21099 ДНЗ НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 шляхом заборони його відчуження, користування та розпорядження ним.

Слідчий надав заяву про розгляд клопотання без його участі (а.с.36).

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядалось без повідомлення підозрюваної.

Слідчий суддя, відповідно ч.1 ст.172 КПК України, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності вказаних осіб.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК УКраїни арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до положень ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Статтею 150 ЦПК України передбачена можливість забезпечення позову зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

З матеріалів клопотання встановлено, що в провадженні СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001681 від 21.10.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України (а.с.5).

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді листоноші сільського поштового відділення зв`язку (далі - СПВЗ) в с. Новий Стародуб, Олександрійського району, Кіровоградської області, будучи матеріально-відповідальною особою, в період воєнного стану, здійснила привласнення грошових коштів і майна, переданих у відання їй у сільському відділенні поштового зв`язку «Новий Стародуб» на загальну суму 86 575 гривень 50 копійок, чим завдала матеріальну шкодуАТ «УКРПОШТА».

01.12.2023 року постановою слідчого визнано АТ «УКРПОШТА» потерпілим у даному кримінальному провадженні (а.с.23-28).

04.01.2024 року за вказаними фактами ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України за ознаками: привласнення, розтрата чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене в умовах воєнного стану (а.с.15-19).

12.01.2024 року представником потерпілого АТ «УКРПОШТА» за довіреністю № 091123-08/Р-121 ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні надано слідчому листа про те, що збитки, завдані ОСОБА_5 АТ «УКРПОШТА» в сумі 86575,4 грн. були відшкодовані останньою частково на суму 15500 грн. У зв`язку з чим, АТ «УКРПОШТА» буде подано цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, в підготовчому судовому засіданні (а.с.33).

З метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), слідчий просить накласти арешт на легковий автомобіль ВАЗ 21099 ДНЗ НОМЕР_1 , який згідно бази даних НАІС ЄДР МВС України зареєстрований за ОСОБА_5 (а.с.35), шляхом заборони його відчуження, користування та розпорядження ним. Визначення місця зберігання вищевказаного транспортного засобу доручити слідчому.

При вирішенні питання про арешт майна суд згідно ч.2 ст.173 КПК України повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Арешт майна є окремим видом заходу забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження суд повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Норми, наведені у ст.132 КПК України визначають, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Втручання в право мирно користуватись своїм майном передбачає справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю дотримання основних прав людини.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, між іншим, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження (п.5 ч.2 ст.173 КПК України).

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Цивільний позов - це заявлена у кримінальному провадженні вимога фізичної або юридичної особи про відшкодування їй матеріальної чи компенсацію моральної шкоди, що завдана безпосередньо кримінальним правопорушенням чи іншим суспільно небезпечним діянням до підозрюваного, обвинуваченого або до особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально-протиправними діяннями підозрюваного, обвинуваченого або суспільно небезпечними діяннями малолітньої, неосудної чи обмежено осудної особи.

Слідчим суддею встановлено, що під час досудового розслідування потерпілим цивільний позов не заявлений, тобто відсутня підстава для накладення арешту на майно з метою забезпечення позову; майно, на яке прокурор просить накласти арешт, не є речовим доказом, санкції ч.4 ст. 191 КК України, за якими ОСОБА_5 оголошено про підозру, не передбачають спеціальної конфіскації.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що слідчий не довів необхідність арешту майна, про яке йдеться в його клопотанні.

Вимоги ч.1 ст.173 КПК України зобов`язують слідчого суддю, суд відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

З урахуванням обставин кримінального провадження, викладених слідчим у клопотанні, суд приходить до висновку про відсутність правової підстави для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні начальником Петрівського відділу Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001681, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.10.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1