ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3464/23 Справа № 203/4156/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, у кримінальному провадженні № 0000062,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2023 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчинені кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначено йому покарання:

- ч. 1 ст. 358 КК України - у виді 1 (одного) року та 1 (одного) місяця обмеження волі.

- за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік та 1 (один) місяць.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , знайшов пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , видане 01.02.2013 на ім`я ОСОБА_10 , яке в подальшому почав зберігати за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

21.07.2023 року у ОСОБА_6 , який усвідомлював, що вказане посвідчення є офіційним документом, яке видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, та яке згідно з чинним законодавством України надає право на безоплатний проїзд залізничним транспортом, виник протиправний умисел, направлений на підроблення даного посвідчення, з метою використання його для безоплатного проїзду у залізничному транспорті.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_6 , 21.07.2023 року, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи протиправний умисел, направлений на підроблення офіційного документа, діючи умисно, самостійно підробив пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , видане 01.02.2013 на ім`я ОСОБА_10 , шляхом внесення в нього змін, а саме: вклеїв в посвідчення свою фотокартку, поверх первинного зображення.

Таким чином, ОСОБА_6 підробив посвідчення, яке видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і яке надає права або звільняє від обов`язків, з метою його використання.

Згідно висновку експерта: бланк пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , видане 01.02.2013 на ім`я ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виготовлений поліграфічним способом із використанням форм плоского офсетного та високого друку, і містить спеціальні елементи захисту. Назви граф та внесені до них персональні дані, в тому числі номер посвідчення " НОМЕР_1 " та зображення підпису, нанесені електрофотографічним способом за допомогою знакосинтезуючого пристрою типу лазерного (або світлодіодного) принтера, багатофункціонального апарата тощо.

До первинного змісту пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 , видане 01.02.2013 на ім`я ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , внесені зміни шляхом наклеювання кольорової фотокартки з погрудним зображенням особи чоловічої статі поверх погрудного зображення іншої особи жіночої статі.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 , 22.07.2023, о 18 год. 47 хв., знаходячись в електропоїзді приміського сполучення "пл. 169 км. - Дніпро-Головний", діючи умисно, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документу для безоплатного проїзду, пред`явив білетному касиру-провіднику підроблене пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , видане 01.02.2013 на ім`я ОСОБА_10 , після чого білетний касир-провідник видала йому безкоштовний квиток, який є підставою для безкоштовного проїзду 22.07.2023 в електропоїзді приміського сполученням «Таким чином, ОСОБА_6 використав підроблене посвідчення, що видається підприємством, установою, організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і яке надає право або звільняє від обов`язків, з метою його використання.

Крім того, 22.07.2023, приблизно о 19 год. 41 хв., ОСОБА_6 , знаходячись на території залізничного вокзалу «Дніпро-Головний» на третій платформі, який розташований, за адресою: м. Дніпро, площа Вокзальна 11, переходив залізничні колії у невідведеному для цього місці. В цей час до нього звернулись співробітники поліції, які повідомили, що він переходить залізничні колії у невідведеному для цього місці, та згідно чинного законодавства, його діяння є протиправними , через що, відповідно до ч. 3 ст. 109 КУпАП, відносно нього буде складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, згідно ст. 32 «Закону України Про Національну поліцію», працівники поліції попрохали пред`явити документ, що посвідчує його особу, на що останній погодився, та пред`явив пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , видане 01.02.2013 на ім`я ОСОБА_10 , в якому співробітники поліції під час складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення помітили ознаки підробки.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції кваліфіковані за ч. 1 ст. 358 КК України, що виразились у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право надавати такі документи і яке надає право або звільняє від обов`язків з метою використання його підроблювачем; та ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документу.

В апеляції:

- прокурор просить вирок щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання змінити з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, на вважати його засудженим:

- за ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.;

- за ч. 4 ст. 358 КК України - до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн..

В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що згідно ч. 3 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі не застосовується, зокрема, до осіб, що досягли пенсійного віку.

Вказує, що обвинувачений на момент винесення оскарженого вироку є особою, що досягла пенсійного віку (61 рік).

Заслухавши учасників судового провадження: прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, думку захисника обвинуваченого, який підтримав апеляцію прокурора та просив задовольнити її вимоги, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим, що передбачає його ухвалення компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, а також вмотивованим, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, за фактичних обставин, місця, часу, способу вчинення та інших обставин, встановлених судом і викладених у цьому вироку прокурором не оскаржується, інших апеляційних скарг не надійшло, а тому дані обставини перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

Доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає обґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці та не може бути застосовано до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до 14 років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів 1 та 2 групи.

Колегія суддів встановила наявність у обвинуваченого підстави вважати його особою, що досягла пенсійного віку, оскільки обвинуваченому на момент ухвалення оскарженого вироку виповнився 61 рік.

Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначає принципи, засади і механізми, в тому числі, призначення, перерахунку і виплати пенсій та встановлює пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

За загальними правилами, відповідно до ст. 26 вищезазначеного Закону, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60, 63, 65 років за наявності або відсутності певного страхового стажу, визначеного цією статтею.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_6 на момент постановлення оскарженого вироку є особою, що досягла пенсійного віку, проте, оскарженим вироком судом першої інстанції вказаний факт не був досліджений, у зв`язку з чим призначив покарання у вигляді обмеження волі, що суперечить вищезазначеній статті Загальної частини КК України.

Отже, вимоги апеляції прокурора про необхідність призначення ОСОБА_6 у цьому випадку покарання у виді штрафу, є прийнятними.

З огляду на вимоги ст. 50, 65 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є кримінальними проступками, дані про його особу, який силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, за місцем мешкання характеризується посередньо, вину визнав повністю. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття. Обставиною, яка його обтяжує, є повторність.

Таким чином, за наведених обставин в їх сукупності, слід обвинуваченого ОСОБА_6 вважати засудженим за ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.; за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.. Та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн..

Саме такий вид покарання буде необхідним, справедливим та достатнім для його виправлення, сприятиме перевихованню та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, з огляду на разом вищенаведене, апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а вирок суду в частині призначеного покарання - змінити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 - задовольнити.

Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2023 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України КК України, в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим:

- за ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.;

- за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн..

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4