справа № 208/1253/21
№ провадження 1-кп/208/134/23
УХВАЛА

29 листопада 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

у відкритому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 0000001, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

розглянувши клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду місті Дніпродзержинська знаходиться зазначена справа.

На стадії досудового розслідування, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , кожному окремо, пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину передбаченого ст. 187 ч.4 КК України і їм обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

По справі допитані потерпілий, свідки, оголошені матеріали справи, переглянуті відеодиски.

29.11.2023 року, після дослідження всіх доказів у справі, прокурор в судовому засіданні змінив обвинувачення кваліфікувавши дії ОСОБА_11 за ст. 121 ч.1 КК України, з кваліфікацією дій ОСОБА_10 за ст. 296 ч.1 КК України.

Потерпілий та його представник в судовому засіданні відсутні, копію зміненого обвинувачення не отримували, свого ставлення до такої зміни не висловлювали.

Отримавши новий обвинувальний акт, захисник обвинуваченого ОСОБА_10 , адвокат ОСОБА_5 , заявила клопотання про зміну її підзахисному запобіжного заходу на особисте зобов`язання.

Клопотання аргументовано тим, що на теперішній час ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, за який передбачено найбільш суворий вид покарання 5 років обмеження волі, що відповідно до ст. 72 КК України становить 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

На теперішній час, ОСОБА_10 утримується під вартою майже три роки, і цей строк перевищує максимально можливий за вчинення інкримінованого тому на теперішній час кримінального проступку. На теперішній час в судовому засіданні відсутня потерпіла сторона, і суд не може сприйняти їх ставлення до зміненого обвинувачення, але ж вини ОСОБА_10 у тому, не має.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 останній раз продовжувався більш ніж місяць тому, на теперішній час наявні суттєві зміни в обвинуваченні, і тому її клопотання відповідає вимогам КПК України.

Обвинувачений підтримав думку адвоката.

Адвокат ОСОБА_7 , його підзахисний ОСОБА_11 , підтримали зазначену вище позицію.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання про зміну ОСОБА_10 запобіжного заходу.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Завданням суду під час розгляду клопотання щодо застосування до особи запобіжного заходу полягає у недопущенні обмеження конституційних прав та свобод особи за відсутності підстав, передбачених КПК України, необґрунтованого застосування до особи певного виду запобіжного заходу за умови, що належна процесуальна поведінка обвинуваченого може бути забезпечена шляхом обрання менш суворого виду запобіжного заходу.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Частиною 1 ст. 341 КПК України встановлено, що якщо в результаті судового розгляду прокурор дійде переконання, що необхідно змінити державне обвинувачення, він повинен погодити відповідні процесуальні документи з прокурором вищого рівня.

Прокурором зазначені вимоги КПК України виконані, нове обвинувачення ОСОБА_10 погоджено з керівником Кам`янської окружної прокуратури.

На теперішній час ОСОБА_10 пред`явлене обвинувачення за ст. 296 ч.1 КК України. Зазначене кримінальне правопорушення віднесено законодавством до кримінальних проступків, за вчинення якого передбачене покарання у виді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Максимальною санкцією за вчинення зазначеного кримінального правопорушення передбачено 5 років обмеження волі, що відповідно до ст. 72 КК України відповідає 2 рокам 6 місяцям позбавлення волі.

Під вартою ОСОБА_10 перебуває з 01.01.2021 року, тобто протягом 2 років 10 місяців та 28 днів.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає, що у випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість.

Відповідно до ст. 56 КПК України, потерпілий має право знати сутність обвинувачення, бути повідомленим про зміну щодо обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження, підтримувати обвинувачення в суді у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення.

На час зміни прокурором державного обвинувачення потерпілий та його представник в судовому засіданні відсутні, свою думку відносно нового обвинувачення не висловили.

Презумпція невинуватості визначена ст. 17 КПК України, згідно з якою поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Суд вважає, що навіть за відсутністю думки потерпілої сторони щодо зміненого відносно ОСОБА_10 обвинувачення, обґрунтованість його обвинувачення за ст. 187 ч.4 КК України зазнала відповідних змін, і це не може не враховуватись судом при розгляді клопотання сторони захисту.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку.

Відповідно до положень ст. ст. 181-183 КПК України, до ОСОБА_10 як обвинуваченого за вчинення кримінального проступку, не можуть бути застосовані запобіжні заходи у виді домашнього арешту, застави та тримання під вартою.

Статтею 331 КПК України встановлено, що під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони захисту має право своєю ухвалою змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176-179, 181-183, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити на особисте зобов`язання.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з під варти в залі суду негайно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, направити потерпілій стороні та уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Суддя ОСОБА_1