Справа № 541/511/20
Провадження № 1-в/541/142/2023
У Х В А Л А

19 грудня 2023 року

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

лікаря ОСОБА_4

ОСОБА_5 та її законного представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву клопотання директора Комунального некомерційного підприємства «Миргородська лікарня інтенсивного лікування» Миргородської міської ради, про припинення амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , інваліда 2 групи,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18.05.2020 суд застосував відносно неосудної, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка скоїла суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Вказані заходи застосовані до ОСОБА_7 за те, що 13.01.2020 близько 21 години, під час перебування у магазині ТОВ «Сільпо-Фуд», розташованого за адресою: м. Миргород, вул. Гоголя, 98/6, (юридична адреса: м. Київ, вул. Бутлерова,1) вона намагалася здійснити викрадення чужого майна (крадіжку), а саме продуктів харчування. Скориставшись системою самообслуговування покупців у магазині, маючи вільний доступ до товарів, ОСОБА_7 , страждаючи, відповідно до акту судово-психіатричного експерта № 52 від 03.02.2020, на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми з безперервним перебігом та страждаючи ним в період інкримінованого їй дій, що позбавляло її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, шляхом вільного доступу викрала продукти харчування та інші товари на загальну суму 1248 грн. 98 коп., які у подальшому поклала до своєї сумки та намагалася залишити місце вчинення кримінального правопорушення.

В подальшому ухвалами Київського районного суду м. Полтава від 02.07.2020 та 14.12.2020 відносно ОСОБА_7 продовжувалось застосування примусових заходів медичного характеру у виді лікування в закладі з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтава від 04.05.2022 ОСОБА_7 , 1986 р.н. змінено відносно неї застосування примусових заходів медичного характеру з лікування у закладі з надання психіатричної допомоги з звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місце проживання.

23.11.2023 до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшла заява (подання) директора Комунального некомерційного підприємства «Миргородська лікарня інтенсивного лікування» Миргородської міської ради, яка також підписана лікарем психіатром в якому викладено прохання припинити ОСОБА_7 примусове надання амбулаторної психіатричної допомоги. Подання обґрунтоване тим, що протягом амбулаторного лікування ОСОБА_7 двічі проходила стаціонарне лікування в наслідок загострення психічних станів після конфліктів з матір`ю, як є її опікуном. Також опікун двічі оформляла документи для направлення до будинку-інтернату ОСОБА_7 , однак її перебування на примусовому амбулаторному лікуванні перешкоджає видачі направлення соціальною службою.

В судовому засіданні лікар психіатр ОСОБА_4 подання підтримав, суду пояснив, що амбулаторне лікування ОСОБА_7 не є достатньо ефективним і в більшій мірі їй потрібна соціалізація або оформлення до будинку інтернату із постійним наглядом, так як її мати не в повній мірі може справитись зі своїми обов`язками, внаслідок її віку.

ОСОБА_7 повідомила суду, що розуміє ступінь свого захворювання та обіцяє приймати ліки. Також не заперечує щодо оформлення її до будинку-інтернату.

Опікун ОСОБА_6 повідомила суду, що вона має похилий вік і їй все важче здійснювати опіку над донькою, яка відмовляється приймати ліки та їздити в місто Миргород для прийому лікарів. За весь період примусового амбулаторного лікування донька лише двічі приїздила на прийом до лікаря психіатра, а тому за ліками проходилось їздити їй особистою. Протягом 2022 та 2023 років ОСОБА_7 двічі проходила стаціонарне лікування в наслідок загострення захворювання. Для вирішення подальшої долі доньки вона прийняла рішення по оформленню її до будинку інтернату, однак органи соціального захисту не видають їй направлення, мотивуючи перебуванням доньки на примусовому амбулаторному лікуванні. Тому вона просить припинити даний вид лікування, щоб надати їй можливість оформити доньку до будинку-інтернату.

Прокурор в судовому засіданні заперечила проти припинення лікування ОСОБА_7 так як воно фактично не надавалось. Хвора лише раз чи два рази була на прийомі у лікаря, а ліки приїздила отримувати опікун. На переконання прокурора припинення лікування може призвести до погіршення стану хворої та вчинення нею суспільно-небезпечних діянь.

Статтею 95 КК України передбачено, що продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, її захисника або законного представника у разі, якщо така особа за станом свого здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного нею незалежного лікаря-психіатра.

Суд заслухавши пояснення учасників судового розгляду встановив, що ОСОБА_7 неналежно виконувала обов`язки по проходженню примусового амбулаторного лікування, що мало наслідком проходження, протягом вказаного періоду, стаціонарного лікування в медичних закладах. Однак ОСОБА_7 довела своєю поведінкою відсутність проявів суспільно-небезпечної поведінки.

В обґрунтування висновку комісії лікарів-психіатрів щодо припинення примусових заходів медичного характеру від 07.11.2023 ОСОБА_7 не потребує продовження надання амбулаторної допомоги в примусовому порядку, а потребує вирішення питання щодо оформлення документів та направлення до будинку інтернату психоневрологічного типу, так як в неї виникає загострення психічного стану після конфліктів з матір`ю, які в подальшому призводять до госпіталізації в стаціонар.

Так як застосування примусових заходів медичного характеру є не самоціллю лікування для лікування, а забезпечення умов щодо усунення ризиків вчинення суспільно-небезпечних проявів у поведінці хворого та його соціалізації до життя, суд приходить до переконання про необхідність припинення заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги відносно ОСОБА_7 , які перешкоджають направленню її до будинку інтернату психоневрологічного типу.

Керуючись ст. 95 КК України, ст. 514, 516 КПК України суд,

постановив:

Задовольнити заяву клопотання директора Комунального некомерційного підприємства «Миргородська лікарня інтенсивного лікування» Миргородської міської ради, про припинення амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Припинити відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої в АДРЕСА_1 , заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Строк оскарження ухвали до Полтавської апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд протягом 7 діб з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 20.12.2023

СуддяОСОБА_1