Житомирський апеляційний суд
Справа №295/5073/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

потерпілої: ОСОБА_8

прокурора: ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою з доповненнями захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 13 липня 2023 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, розлученого, працюючого ТОВ «Житомиргаз», проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-за ч.1 ст. 115 КК України - 10 (десять) років позбавлення волі.

Початок строку покарання визначено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 02.03.2023 по день набрання вироком законної сили з розрахунку день за день.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено на 60 днів, а саме - 10.09.2023 (включно).

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи в сумі 3775 (три тисячі сімсот сімдесят п`ять) грн.

Арешт на майно, накладений ухвалами слідчих суддів Богунського районного суду м. Житомира від 06.03.2023, 07.03.2023, 14.03.2023 скасовано.

Питання про речові докази вирішено згідно до ст. 100 КПК України і у цій частині вирок у апеляційному порядку не оскаржується.

встановила:

Як встановив суд, 02.03.2023 приблизно о 18 год. 30 хв., ОСОБА_6 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , племінницею співмешканки ОСОБА_11 та знайомими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 знаходились в приміщенні будинку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно вживали алкогольні напої.

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин, між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 виник раптовий злочинний умисел, направлений на вчинення умисного вбивства ОСОБА_12 .

Реалізуючи свій раптовий злочинний умисел, спрямований на вчинення умисного вбивства ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , взявши у приміщенні кухні вказаного будинку кухонний ніж, вийшов разом із ОСОБА_12 у двір будинку АДРЕСА_2 , де словесний конфлікт між ними продовжився. В подальшому, перебуваючи в дворі вказаного будинку, ОСОБА_6 , усвідомлюючи характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, використовуючи заздалегідь заготовлений ніж, наніс рукою у якій утримував вказаний ніж, один удар в область шиї ОСОБА_12 , таким чином умисно його вбив.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_12 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: 1 проникаючої колото-різаної рани шиї зліва, яка проходить в косопоперечному напрямку зліва направо зверху вниз з крововиливами по ходу раневого каналу та ушкодженням м`язів та сонної артерії, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, знаходяться у прямому причино-наслідковому зв`язку зі смертю. Смерть ОСОБА_12 настала від масивної крововтрати, внаслідок пошкодження сонної артерії.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити, в частині правової кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення, перекваліфікувавши дії ОСОБА_6 з ч.1 ст. 115 на ч.1 ст. 119 КК України та пом`якшити покарання відповідно до санкції цієї статті та даних про особу обвинуваченого.

Вважає, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати як вбивство з необережності, оскільки як вбачається з поведінки ОСОБА_6 , умислу на вбивство він не мав, ніж взяв щоб відлякати потерпілого, оскільки той почав бити його на вулиці.

На її думку суд не врахував, що було завдано лише один нецілеспрямований удар, після чого обвинувачений зупинився, повідомив про це присутніх.

Зазначає, що висновки суду, про те, що мотивом були раптово виниклі відносини, через намагання потерпілого поговорити з обвинуваченим щодо його поведінки по відношенню до ОСОБА_10 ґрунтуються на припущеннях та не підтверджуються доказами.

Вважає, що судом не враховано пом`якшуючі обставини щире каяття та співпраця з органом досудового розслідування, позитивні характеризуючі дані на обвинуваченого, а також те, що він до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, конфліктів не створював, скарг від судів не надходило.

В доповненнях до апеляційної скарги (письмові пояснення) захисник зазначає, що встановлений судом порядок дослідження доказів призвів до порушення права на захист обвинуваченого, оскільки судом не враховано думку сторони захисту щодо порядку їх дослідження, тим самим суд обмежив сторону захисту в обранні стратегії захисту обвинуваченого та обмежив в реалізації прав та можливостей спростування обвинувачення.

Окрім того, вказує, що судом не роз`яснено право обвинуваченого давати покази у будь-який момент судового слідства.

Вважає, що зазначені обставини вказують на істотні порушення вимог кримінально процесуального законодавства та є підставою для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду.

Прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_15 подано заперечення на апеляційну скаргу, в яких вона вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_6 є законним та обґрунтованим та просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу з врахуванням поданих доповнень, заперечення потерпілої та прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_12 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 115 КК України судом кваліфіковано правильно.

В апеляційній скарзі не оспорюється те, що смерть потерпілого ОСОБА_12 настала від дій ОСОБА_6 у час, місці відповідно до висновків зазначених у вироку, а тому апеляційний судом, такі висновки не перевіряються та сумнівів не викликають.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України визнав частково та вказав, що умислу на вчинення вбивства не мав. Ніж взяв для самооборони та тримав в правій руці перед собою, однак ОСОБА_12 схопив його за кофту, смикнув на себе і він падаючи на ОСОБА_12 вколов його ножем в плече.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд першої інстанції безпосередньо дослідивши докази, навівши їх у вироку спростував вказані показання обвинуваченого та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Свідок ОСОБА_11 показала, що разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_10 перебуваючи у ОСОБА_6 вживати спиртні напої. Ніяких конфліктів та сварок, що відбувалося на вулиці вона не бачила. Зазначила, що ОСОБА_10 скаржилася на ОСОБА_6 , оскільки останній її бив, показувала синці і на її думку ОСОБА_12 напевно хотів з цього приводу і поговорити з ОСОБА_6 . Ствердила, що конфліктів за столом не було, ОСОБА_12 до ОСОБА_6 не чіплявся і останній жодного разу не звертався ні до неї, ні до ОСОБА_10 , за допомогою щодо поведінки ОСОБА_12 . В останнє їй здається, що чоловіки виходили втрьох, але точно вже не пам`ятає. До кухні забіг ОСОБА_6 , щось повідомив ОСОБА_10 та вони разом вийшли на вулицю, чи було щось в руках ОСОБА_6 не пам`ятає. Як ОСОБА_6 брав ножа вона не бачила.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_6 . Разом з ОСОБА_11 , її хлопцем ОСОБА_12 та ОСОБА_6 сиділи в будинку, випивали, відпочивали, жодних конфліктів не було. Потім приїхав її знайомий ОСОБА_21 , який з дозволу ОСОБА_6 був у будинку. Чоловіки декілька разів виходили на вулицю, поверталися спокійні, шуткували, розмовляли, будь-якої напруженості між ними не було. Зазначила, що не бачила, як ОСОБА_6 взяв ножа, взагалі не звертала уваги чи було у нього щось в руках. Також ствердила, що за столом жодних конфліктів не було, ОСОБА_6 не звертався за допомогою щоб заспокоїли ОСОБА_12 , була дружня обстановка. Показала, що розповідала племінниці і її хлопцеві про конфлікти з ОСОБА_6 , в такий спосіб хотіла насолити останньому.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 02.03.2023 було оглянуто ділянку двору будинку АДРЕСА_2 , де виявлено труп молодого чоловіка з пораненням шиї, також виявлено на території двору значну кількість плям бурого кольору, а в будинку виявлено ніж з плямами бурого кольору (а.с.54,55).

Згідно висновку експерта № 168 від 03.03.2023, у ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження: проникаюче колото-різана рана шиї зліва, яка проходить в косо-поперечному напрямку зліва направо з верху вниз з крововиливами по ходу раневого каналу та ушкодженнями м`язів та сонної артерії. Дані тілесні ушкодження в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, тобто знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю, могли утворитись від дотичної та проникаючої дії від колючо-ріжучого предмету незадовго до смерті. Смерть ОСОБА_12 настала від масивної крововтрати внаслідок пошкодження сонної артерії, в межах доби до часу розтину. При судово-токсикологічній експертизи в крові ОСОБА_12 виявлено: спирт етиловий у концентрації 2,08%, що розцінюється як алкогольне сп`яніння середнього ступеня (а.с.71).

Згідно до висновку експерта № 586/18 від 18.04.2023, тілесні ушкодження, виявлені при експертизі трупа ОСОБА_12 , що знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті (рана шиї зліва з пошкодженням сонної артерії) не відповідають обставинам, вказаних ОСОБА_6 , під час проведення слідчого експерименту 11.04.2023 (а.с.164).

Експерт ОСОБА_22 при роз`ясненні висновків експертиз зазначав, що удар був нанесений зверху вниз, зліва направо з необхідною та достатньою силою прикладання. Вважає, що обставини, які зазначав обвинувачений під час слідчого експерименту не відповідають обставинам отримання тілесного ушкодження, внаслідок якого настала смерть. Зазначив, що було пошкоджено сонну артерію, смерть наступає протягом 2-3 секунд.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність умислу обвинуваченого ОСОБА_23 на вбивство та перекваліфікації його дій на ст.119 КК України, оскільки, на думку сторони захисту, вони носили необережний характер, колегія суддів вважає необґрунтованими з таких підстав.

З суб`єктивної сторони даний злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно - небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, врахувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки. Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Повна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинених діянь.

На відміну від умисного вбивства, вбивство з необережності має місце лише при необережній формі вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння.

Як вірно встановив суд першої інстанції, до настання події вчиненого між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 виник конфлікт, що не заперечує і сам обвинувачений.

З показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які хоча і вказали, що не бачили конфлікту та обставин заподіяння смерті, однак засвідчили, що до настання події вчиненого мали місце неприязні відносини потерпілого ОСОБА_12 до обвинуваченого ОСОБА_6 внаслідок поведінки останнього по відношенню до ОСОБА_10 .

Доводи сторони захисту, про те що суд не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_10 в частині того, що вона бачила як потерпілий схопив ОСОБА_6 за кофту та останній впав на нього, оскільки сиділа по діагоналі до дверей кухні та могла бачити, що відбувалося на порозі кухні, суд вважає необґрунтованими, оскільки суд покази вказаного свідка оцінив критично, належним чином обґрунтувавши це у вироку.

Показання ОСОБА_6 та доводи захисника, що протиправні дії обвинуваченого носили необережний характер не підтверджуються жодним доказом, а навпаки спростовуються сукупністю доказів, які були досліджені судом.

Як вбачається із висновку експерта № 168 від 03.03.2023 смерть ОСОБА_12 настала від масивної крововтрати внаслідок пошкодження сонної артерії, проникаючого колото-різана рана шиї зліва, яка проходить в косо-поперечному напрямку зліва направо з верху вниз з крововиливами по ходу раневого каналу та ушкодженнями м`язів та сонної артерії.

При цьому експерт ОСОБА_22 при роз`ясненні висновків експертиз зазначав, що удар був нанесений зверху вниз, зліва направо з необхідною та достатньою силою прикладання та неможливим отримання ушкодження за обставин про які вказав обвинувачений.

Вказаний напрямок ранового каналу, глибина занурення колючо-ріжучого предмету в тіло (13 мм), на якій виявлено ушкодження, те, що удар був нанесений ножем, вказують на те, що удар був нанесений цілеспрямовано, а не при падінні, як про це стверджує обвинувачений. Крім того, за висновком судово медичної експертизи №586/18 тілесні ушкодження виявлені у потерпілого не відповідають обставинам, вказаним ОСОБА_6 під час проведеного з ним слідчого експерименту 11.04.2023 року під час якого він вказував про необережне спричинення тілесного ушкодження.

Про наявність умислу, на вбивство у ОСОБА_6 свідчить і використання як знаряддя злочину - ножа, та спрямованість удару у життєво важливу частину тіла.

Окрім того, як вбачається з матеріалів провадження, конфлікт між обвинуваченим та потерпілим виник у дворі будинку, після якого ОСОБА_6 зайшов до будинку, свідків з приводу неправомірної поведінки ОСОБА_12 не повідомляв, а взявши ножа повернувся до потерпілого, що також вказує про те, що він діяв свідомо та цілеспрямовано.

Зазначені докази спростовують доводи захисника про вбивство з необережності та вказують, що дії ОСОБА_6 були спрямовані на вчинення умисного вбивства потерпілого ОСОБА_12 , оскільки дії обвинуваченого, характер заподіяного ушкодження, спосіб і засоби спричинення тілесного ушкодження це підтверджують.

Доводи сторони захисту про порушення права на захист обвинуваченого, оскільки суд визначив інший порядок дослідження доказів ніж запропонував захисник апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 349 КПК України, учасники судового провадження можуть висловлювати свою думку про те, які докази потрібно дослідити на порядок їх дослідження. Обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності може бути змінений. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку коли він відмовився давати показання та випадків, передбачених ч.3 ст. 323, ст. 381 КПК.

На переконання колегії суддів, при постановленні вироку суд вказаних вимог кримінально процесуального законодавства дотримався, оскільки заслухавши думку учасників, поставивши на обговорення питання щодо порядку дослідження доказів, ухвалою визначив порядок їх дослідження, що у відповідності до вимог ст. 349 КПК України є правом суду.

Натомість, обвинуваченому було роз`яснено його право не говорити нічого з приводу обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, давати показання або відмовитись давати показання з приводу пред`явленого йому обвинувачення (т.2 а.с. 29).

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_6 користувався правовою допомогою захисника, який також міг заявити клопотання про зміну порядку дослідження доказів, не був захисник обмежений і у спілкуванні з обвинуваченим для узгодження позиції та способу захисту, однак як вбачається з матеріалів кримінального провадження клопотань про зміну порядку дослідження доказів, оголошення перерви для надання додаткового часу для підготовки та узгодження позиції захисту він не заявляв, а обвинувачений у порядку визначеному судом погодився надати показання, можливістю їх доповнити після дослідження доказів не скористався.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З кримінального провадження вбачається, що суд, призначаючи ОСОБА_23 покарання в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

На переконання колегії суддів, покарання ОСОБА_23 призначено з дотримання положень ст. 65 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_23 судом було враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставину, що обтяжує його покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується посередньо, а також думку потерпілої, яка наполягала на призначенні суворого покарання.

Доводи сторони захисту щодо залишення судом поза увагою характеризуючих даних ОСОБА_6 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки всі перераховані обставини були враховані судом першої інстанції.

Що стосується доводів захисника про те, що судом не враховано пом`якшуючі покарання обставини щире каяття та співпрацю з органам досудового розслідування, то на думку апеляційного суду ці доводи є неспроможними, оскільки ОСОБА_23 вину у вчиненні умисного вбивства не визнавав, перекладав відповідальність на потерпілого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м. Житомира від 13 липня 2023 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції , а засудженим, який утримується під вартою в той самий строк - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: