У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 листопада 2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Херсон, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000402.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 листопада 2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.01.2024 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Підозрюваний ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та звільнити його з під варти.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати i постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати відносно останнього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Узагальнені доводи апелянтів.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_5 зазначає, що будь-яких стосунків з військовослужбовцями РФ не мав, він, лише забрав належний йому човен з території причалу, який військові РФ дозволили йому забрати.

Апелянт звертає увагу на те, що він є інвалідом 3 групи, у будь-який час може потребувати повторної операції на хребті, має на утриманні дружину та двох дітей, один з яких є неповнолітнім, крім того влітку, він подарував ЗСУ два човни.

Захисник ОСОБА_6 вважає, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 та ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення про застосування відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор не довів того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час судового розгляду ризикам. При цьому, судом не надано оцінки аргументам сторони захисту стосовно можливості застосування альтернативного запобіжного заходу у виді домашнього арешту або застави.

Апелянт звертає увагу на те, що, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є важливим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та суду, однак не може бути достатньою підставою для обґрунтування тримання особи під вартою.

За таких обставин апелянт вважає, що висновки суду, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та містять істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

В доповненні до апеляційної скарги захисник звертає увагу на дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який є інвалідом 3 групи зі стійкою втратою працездатності, на даний час, мешкає у м. Южноукраїнську, як внутрішньо переміщена особа. Станом на день розгляду клопотання, м. Херсон звільнений від окупації військовими РФ, а тому ризик можливого продовження вчинення кримінального правопорушення не доведений. З урахуванням того, що м. Херсон перебуває під постійними обстрілами, через існування небезпеки для життя свідків, прокурор має право допитати свідків під час досудового розслідування в судовому засіданні, в порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, що запобіжить можливості незаконного впливу підозрюваним на свідків. Ризик знищення речей чи документів спростовується тим, що всі докази органом досудового розслідування виявлені, вилучені та перебувають у службовому кабінеті слідчого. Крім того, підозрюваний завжди з`являвся до слідчого, добровільно прибув до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим відділом управління СБУ в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000402 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 перебуваючи у м. Херсон, достовірно знаючи, що у 2014 році розпочалась збройна агресія РФ проти України, а також те, що 24.02.2022 р. вона переросла у повномасштабне вторгнення збройних сил РФ на територію суверенної держави Україна, до громадянства якої він належить, об`єктивно розуміючи зміст загальновідомих подій, про те, що збройні формування РФ, шляхом вчинення військової агресії тимчасово окупували територію Херсонської області, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, спрямованих на допомогу збройним формуванням держави-агресора, та добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави агресора, передбачав настання суспільно-небезпечних наслідків від них та бажав їх, за наступних обставин.

20.09.2022 р., приблизно о 10.00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій російськими військами території м. Херсон Херсонської області, діючи умисно, в умовах воєнного стану, маючи на меті завдання шкоди інтересам України, а саме заподіяння шкоди національній безпеці України та охоронюваним законом праву власності громадян України, бажаючи надати допомогу військовослужбовцям збройних сил РФ у забезпеченні їх водними транспортними засобами (далі-плавзасоби) для виконання подальших військових дій на території м. Херсон і Херсонського району, у супроводі озброєних військових збройних сил РФ прибув на човновий причал № НОМЕР_1 , розташований на р. Кошевій за адресою: АДРЕСА_3 , який перебуває в оренді у Товариства любителів водномоторного спорту «КОШОВИЙ-2», де висунув вимогу голові товариства ОСОБА_8 про огляд наявних плавзасобів з моторами, які зберігаються на причалі № 2. Отримавши відмову від ОСОБА_8 у зв`язку з неможливістю оглянути гаражі, де зберігались плавзасоби без участі володільців, оскільки в них знаходились ключі від замикаючих пристроїв, ОСОБА_5 зажадав зібрати володільців плавзасобів разом з документами на причалі № 2 через день, тобто 22.09.2022 р.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 22.09.2022 р., близько 09.00 год., ОСОБА_5 , у супроводі військових збройних сил РФ прибув до причалу № 2 на р. Кошевій за адресою: АДРЕСА_3 , де, у присутності голови товариства любителів водномоторного спорту «КОШОВИЙ-2» ОСОБА_8 , а також володільців плавзасобів, які зберігались за вказаною адресою, провів незаконну перевірку водного транспорту, а також документів володільців, вимагаючи при цьому привести їх у відповідність до законів РФ, а у разі супротиву, погрожував застосуванням зброї та конфіскацією плавзасобів. За результатами так званої «перевірки», плавзасоби, які відібрав ОСОБА_5 були помічені фарбою, а саме літерою «Z».

Цього ж дня, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, добровільно, розуміючи незаконність перебування збройних формувань держави агресора на території Херсонської області, розуміючи їх військову необхідність у переміщенні по окупованій території області, з правобережної частини на лівобережну річки Дніпро та навпаки, шляхом її перетину по водному плесу, знаючи про потребу окупантів у плавзасобах, підтримуючи їх дії щодо заволодіння плавзасобами мешканців м. Херсон, маючи інформацію про місця їх зберігання, а також бажаючи надати допомогу у вчиненні таких дій шляхом прийняття активної участі у незаконному обшуку, скориставшись відсутністю володільця ОСОБА_9 , допоміг проникнути до місця зберігання і заволодіти незаконно її водним транспортним засобом катером «Capri», без номеру, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1998 року побудови, який зберігався в гаражі на човновому причалі № 2 товариства любителів водномоторного спорту «КОШОВИЙ-2» на р. Кошевій за адресою: м. Херсон, вул. Причальна, 23, у розпорядження та користування неустановлених на цей час досудовим розслідуванням представникам збройних формувань держави-агресора.

Отже, ОСОБА_5 , перебуваючи на території тимчасово окупованого військами держави-агресора м. Херсон Херсонської області, в умовах воєнного стану, діючи з метою завдання шкоди Україні, у вересні 2022 року, в порушення Конституції України, Закону України «Про національну безпеку України», умисно надавав допомогу збройним формуванням держави-агресора, шляхом надання інформації про місця зберігання водних транспортних засобів, що є у власності громадян України, вчинив дії по їх підготовці та ідентифікації для військових РФ, та передав у розпорядження і використання на користь військових збройних сил РФ плавзасіб, що є чужою власністю.

28.11.2023 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, як пособництво державі-агресору, тобто вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням держави-агресора, вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, її збройним формуванням.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри, тяжкістю кримінального правопорушення та наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, характер й спосіб ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, яке вчинене проти держави Україна, підозрюваний не працює, має проросійські політичні погляди, з урахуванням продовження на території України повномасштабної збройної агресії РФ, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема дані протоколів допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , огляду місця події та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 , а тому доводи, як захисника так, і підозрюваного ОСОБА_5 про недоведеність підозри у вчинення останнім інкримінованого йому кримінального правопорушення, є безпідставними та спростовуються долученими до матеріалів клопотання документами.

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд приходить до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 12 років, може підтримувати зв`язок з представниками держави-агресора, які можуть сприяти у перетині ним державного кордону України, що вказує на наявність ризику переховування підозрюваного від слідства та суду.

Оцінюючи наявність ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує, те, що підозрюваний ОСОБА_5 безпосередньо знайомий зі свідками у даному кримінальному провадженні, тобто перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою зміни їх показань.

Крім того, зважаючи на обставини кримінального правопорушення, того що дії ОСОБА_5 були направлені на підтримання збройних сил РФ, і, наразі РФ продовжує повномасштабну збройну агресію проти України, існує ймовірність вчинення останнім інших кримінальних правопорушень.

На переконання апеляційного суду слідчим у клопотанні, не доведено наявності такого ризику, як знищення, сховання або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, проте відсутність вказаного ризику істотно не впливає на обґрунтованість застосованого запобіжного заходу, з огляду на існування інших ризиків.

Отже, доводи захисника про недоведення прокурором існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, в цій частині, рішення слідчим суддею прийнято на основі об`єктивно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджені всі матеріали провадження та наведені в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, про що просять апелянти, не забезпечить на даній початковій стадії досудового розслідування кримінального провадження, виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Наявність у підозрюваного постійного місця мешкання та певних соціальних зв`язків не є підставами для зміни обраного запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновків слідчого судді про можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України.

Отже, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про застосування відносно ОСОБА_5 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд не вбачає, тому апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 листопада 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3