Житомирський апеляційний суд
Справа №935/3097/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу прокурора Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 26.09.2023,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту в період доби з 22.00 до 06.00 год. наступного дня.

Строк дії ухвали до 20 листопада 2023 року.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 на строк дії ухвали наступні обов`язки, що передбачені ст. 194 КПК України , а саме:

- Заборонити залишати місце свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 22.00 год до 06.00 год. наступного дня.

- Прибувати за кожного вимогою до слідчого, прокурора та суду.

- Не відлучатись за межі Житомирського району, Житомирської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

- Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Прокурор ОСОБА_11 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 діб. При цьому, зазначає, що слідчий суддя при прийняті рішення помилково прийшов до висновку про відсутність підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою у зв`язку із тим, що на даний час наявні достатні підстави для необхідності та обґрунтованості обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Наголошує, що на даний час, існує реальний ризик переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органів досудового розслідування, оскільки після вчинення злочину ОСОБА_8 залишив з вибуховим пристроєм місце проживання, а лише на наступний день був затриманий працівниками поліції, також з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, останній може ухилятися від слідства шляхом переховування. Вважає, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні у разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із примусовою ізоляцією від суспільства, що підтверджується показами свідка ОСОБА_12 , однак слідчим суддею належним чином не надано оцінку вказаному ризику. Крім того, на обґрунтування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, зазначає, що в провадженні СД ВП №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває провадження відносно кримінального проступку відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0000223 від 25.09.2023 за ч.1 ст.129 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 в заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

При цьому, ч.1 ст.183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

В свою чергу, у відповідності до ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відмовляючи у застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у визначений період доби за місцем проживання, з покладанням відповідних обов`язків, дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження №935/3097/23, в провадженні СВ ВП №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження за № 0000453 від 23.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, у середині жовтня 2022 року, ОСОБА_8 , перебуваючи в лісовому масиві поблизу автомобільної дороги с. Квітневе - м. Коростишів, Коростишівської міської ТГ, Житомирського району, Житомирської області, виявив вибухові пристрої, а саме 2 гранати типу Ф-1 та 1 гранату типу РГД-5 з підривачами типу УЗРГМ.

У цей день та місці, у ОСОБА_8 , виник злочинний умисел на незаконне придбання вказаних вибухових пристроїв.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне придбання вибухових пристроїв, ОСОБА_8 , діючи умисно, за вказаних обставин, порушуючи вимоги п. 7 Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» №2471-12 від 17.06.1992 року, п. 9 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 р. № 576 «Про затвердження Положення про дозвільну систему», забрав знайдені ним вибухові пристрої 2 гранати типу Ф-1 та 1 гранату типу РГД-5 з пІдривачами типу УЗРГМ, утримуючи при собі в такий спосіб незаконно придбав та в подальшому переніс до місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 де зберігав до 24.09.2023.

В ході проведення працівниками ВП №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, 24.09.2023 обшуку, по місцю проживання ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_1 , на території домоволодіння, в гаражі виявлено та вилучено 2 гранати типу Ф-1 з пІдривачами типу УЗРГМ, які останній незаконно придбав та зберігав без передбаченого на те дозволу.

Крім цього, 24.09.2023 з метою приховання своїх протиправних дій ОСОБА_8 утримуючи при собі гранату РГД-5, усвідомлюючи наслідки своїх протиправних дій, залишив гранату типу РГД-5 з підривачем типу УЗРГМ, яку незаконно раніше придбав та зберігав поблизу узбіччя автодороги Київ-Чоп на 107 км., де вона була виявлена та вилучена працівниками поліції 24.09.2023.

25.09.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

25.09.2023 старша слідчий СВ ВП №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 звернулась до відповідного слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Наявні у провадженні докази, також на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

При цьому, апеляційний суд вважає, що при застосуванні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінального правопорушення, інкриміноване ОСОБА_8 , як і фактичні обставини його вчинення. Не залишено поза увагою слідчого судді і дані характеризуючі особу підозрюваного, зокрема, його вік, міцність соціальних зв`язків - одружений, має на утриманні четверо малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, його ставлення до вчиненого, та визнання ним вини у скоєному. Крім того, встановлено та враховано і те, що на даний час ОСОБА_8 проживає за адресою: АДРЕСА_1 (підтверджено стороною захисту в суді апеляційної інстанції, як і не спростовано прокурором).

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність органом досудового розслідування, процесуальних ризиків можливого переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, як вчинити інше кримінальне, разом з цим, і недоведеність прокурором інших процесуальних ризиків, як і відповідних обставин, які переконливо доводять наявність ризиків виправдовуючих застосування до підозрюваного ОСОБА_8 саме виняткового запобіжного заходу та, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу, що сам по собі факт наявності підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ймовірність призначення суворого покарання, за відсутності доказів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_8 є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України, не свідчить про неефективність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у визначений період доби.

Вище наведені обставини в суді апеляційної інстанції прокурором не спростовано, як і не доведено спроб ОСОБА_8 , на даний час, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (навпаки, дотримується належної процесуальної поведінки), незаконно впливати на свідків у провадженні, знищити, спроб сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Не надано прокурором апеляційному суду і переконливих доказів щодо відсутності у підозрюваного місця проживання, як і доказів залишення (зміни) останнім цього місця проживання, або порушення визначених слідчим суддею процесуальних обов`язків.

При цьому, апеляційний суд враховує, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами (рішення Європейського суду з прав людини від 23.02.2012 року у справі «Клішин проти України», № 30671/04), а тому апеляційний суд вважає недоведеним наявність вказаного ризику.

«Тримання під вартою» відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» та «проти» звільнення (рішення у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86, від 14 жовтня 2010 року»).

На переконання апеляційного суду, на даний час, саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з визначеним періоду доби є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

З огляду на об`єктивно існуючі обставини справи (провадження), характеру протиправних дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , даних, які характеризують особу останнього, на даний час, домашній арешт буде достатнім для запобігання ризикам, про які зазначають слідчий, прокурор та забезпечить виконання підозрюваною покладених процесуальних обов`язків.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у визначений період доби з покладанням обов`язків визначених ст.194 КПК України, оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують достатність такого виду забезпечення кримінального провадження, який на цьому етапі кримінального провадження є найбільш дієвим для підозрюваного.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та достатні гарантії його явки в суд (орган досудового слідства), забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу суд має врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, відомості про особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, обставини досудового розслідування.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя, дав належну оцінку усім доводам викладених в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно прийшов до висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 26.09.2023, якою обрано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту в період доби з 22.00 до 06.00 год. наступного дня, до 20.11.2023 включно, з покладенням відповідних процесуальних обов`язків, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: