23.10.2023 Єдиний унікальний номер 205/8864/20
1-кп/205/143/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м.Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальні провадження №0001665 та № 0002029 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, громадянин України, маючого середню освіту, офіційно непрацевлаштованого, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Обвинувачений ОСОБА_3 01.08.2020 року близько 2.00 год., перебуваючи за адресою: місто Дніпро, вулиця Максима Дія, біля будинку № 2, побачив раніше незнайомого ОСОБА_7 , у якого при собі знаходилась чоловіча сумка з написом "LANPAD" яка матеріальної цінності для останнього не представляла, а також побачив у останнього на лівій руці годинник Xiaomi mi band 4, вартістю 606 гривень 28 копійок. Далі, ОСОБА_3 познайомився з ОСОБА_7 та почав прогулюватись з останнім вулицями міста Дніпро. В ході спілкування ОСОБА_3 побачив у ОСОБА_7 мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 5 серійний номер НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 вартістю 3149 гривень 10 копійок, який ОСОБА_7 поклав до вищезазначеної сумки вдягнутої на ньому.

Далі, у ОСОБА_3 раптово виник кримінально-протиправний умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. В якості предметів свого злочинного посягання ОСОБА_3 визначив вищевказаний наручний годинник ОСОБА_7 та сумку яка була у останнього, в якій знаходилось: вищезазначений мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 5, портативний зарядний пристрій Kuulaa kl-yd01 вартістю 310 гривень, Bluetooth колонка Mifa F10 вартістю 865 гривень 04 копійки, чоловічі окуляри з жовтим склом в чорній оправі та банківська картка, які матеріальної цінності для нього не представляють.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, ОСОБА_3 близько 02 годин 20 хвилин перебуваючи між будинками № 13 та 15 розташованими за адресою: м. Дніпро, вул. Метробудівська, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, з метою подолання можливого опору потерпілого ОСОБА_7 будучи позаду від останнього, наніс йому один удар стиснутим кулаком в голову в область лівої скроні, після чого наніс ще два удари стиснутими кулаками обох рук по одному удару в тулуб та обличчя, таким чином застосувавши до потерпілого насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я. Після чого, ОСОБА_3 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, взяв своєю рукою вищезазначену сумку з зазначеним вмістом, а саме мобільним телефоном Xiaomi Redmi Note 5, портативний зарядний пристрій Kuulaa kl-yd01 вартістю 310 гривень, Bluetooth колонка Mifa F10 вартістю 865 гривень 04 копійки, чоловічі окуляри з жовтим склом в чорній оправі та банківська картка які матеріальної цінності для нього не представляють, та ривком знявши наручний годинник Xiaomi Mi band 4 з руки потерпілого ОСОБА_7 , відійшов від останнього та утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину втік, розпорядившись майном, яким відкрито заволодів, на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 4930 гривень 42 копійки.

Продовжуючи свою кримінально-протиправну діяльність, ОСОБА_3 , маючи умисел на порушення недоторканості житла, 20.11.2020 року о 10.20 год. прийшов до будинку АДРЕСА_2 . Зайшовши у перший під`їзд вказаного будинку ОСОБА_3 , маючи при собі заздалегідь заготовлені знаряддя вчинення злочину - спеціально виготовлені відмички, підійшов до вхідної двері квартири АДРЕСА_3 , в якій проживав ОСОБА_8 та маючи умисел на незаконне проникнення до житла потерпілого, тобто квартири АДРЕСА_4 , почав за допомогою відмичок відкривати замок вхідних дверей зазначеної квартири. В цей час мешканець квартири АДРЕСА_4 потерпілий ОСОБА_8 виявив спробу відкрити двері своєї квартири та затримав ОСОБА_3 , внаслідок чого останнім не було доведено кримінально-протиправний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі.

2. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 які виразилися:

- у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого кваліфікуються за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

- у незакінченому замаху на незаконне проникнення до житла особи кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 162 КК України.

3. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав у повному обсязі, суду пояснив, що 01.08.2020 року, приблизно о 2.00 год. він повертався до себе додому та проходив біля будинку АДРЕСА_5 . В цей момент він побачив, як невідомий чоловік, який сидів на трубі, раптово впав назад. У зв`язку з цим він вирішив підійти до цього чоловіка, щоб допомогти йому піднятися. Після цього він познайомився з цим чоловіком, як з`ясувалося, на ім`я ОСОБА_9 , та вони почали спілкуватися. В ході спілкування вони вирішили піти випити пива та після чого прослідували до автозаправки «Юкон», що була розташована неподалік. Далі, ОСОБА_9 зайшов у приміщення магазину заправки і у нього виник конфлікт з продавцем, у зв`язку з чим він, ОСОБА_3 , також зайшов у магазин автозаправки та залагодив вказаний конфлікт. Далі вони удвох пройшли до будинку АДРЕСА_6 , де сіли на лавці у дворі цього будинку. Денис намагався зарядити свій мобільний телефон за допомогою портативного зарядного пристрою, почав поводити себе збуджено, хотів викинути портативний зарядний пристрій, однак він, ОСОБА_3 , забрав вказаний пристрій собі. У подальшому ОСОБА_9 сильно сп`янів, у зв`язку з чим він, ОСОБА_3 , пішов до себе додому, а ОСОБА_9 залишився у дворі будинку АДРЕСА_6 . Більше вони не бачилися. В подальшому він здав портативний зарядний пристрій до ломбарду через його ненадійність.

Також обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що у листопаді 2020 року, з метою пошуку роботи, він шукав свого знайомого на ім`я ОСОБА_10 , прізвища і контактних телефонів якого він не знає. Точної адреси місця проживання ОСОБА_10 він не знав, а лише візуально запам`ятав місце, де він проживав в районі ж/м Червоний Камінь в м. Дніпро. Прибувши до вказаного місця він виявив, що двері під`їзду зачинені. Проте, в цей момент йому на зустріч з під`їзду виходила невідома жінка, і він, скориставшись цим, зайшов у під`їзд. Після цього він піднявся на ліфті на восьмий поверх і подзвонив у двері квартири, що розташована прямо напроти ліфта та спитав ОСОБА_10 , на що мешканець цієї квартири сказав, що ОСОБА_10 тут не проживає. Далі, він спустився на поверх нижче та подзвонив у квартиру навпроти ліфта, проте ніхто не відчинив. Раптом двері різко відкрилися і від цього він отримав удар в голову дверима. Далі на сходину клітку вибігав потерпілий, як потім з`ясувалося ОСОБА_8 , та почав кричати комусь, щоб викликали поліцію. На його крики вибігла сусідка з нижнього поверху. Через деякий час приїхали працівники поліції та затримали його і відвезли до районного відділу поліції. У райвідділі поліції у нього вилучили з його сумки відмички, після цього його відвезли до іншого відділу поліції на вул. Боброва в м. Дніпро, де вилучили телефон, навушники, зарядний пристрій та посвідчення учасника бойових дій. При цьому, ОСОБА_3 зазначив, що вилучені у нього з сумки відмички та інший інструмент йому не належить, як вони опинилися в його сумці він не знає. Також вказав, що у під`їзді вказаного будинку його сумку не оглядали, проте коли його затримували на нього надягли кайданки та зняли сумку. Окрім того ОСОБА_3 зазначив, що він не знав де саме проживав його знайомий ОСОБА_10 , проте під час розмови останній повідомляв, що проживає саме у вказаному під`їзді на сьомому чи восьмому поверсі, тому він і прийшов саме до цього будинку, щоб відшукати останнього.

Незважаючи на повне невизнання своєї вини, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні наступних доказів.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 01.08.2020 року близько 2.00 год. він знаходився біля шістнадцятиповерхового будинку на АДРЕСА_7 та намагався зателефонувати до свого брата ОСОБА_11 , щоб домовитися про зустріч з ним біля одного з під`їздів будинку АДРЕСА_5 . В цей час до нього підійшов обвинувачений ОСОБА_3 , якого він раніше не знав, та попросив прикурити. Між ними зав`язалася розмова, в ході якої він, ОСОБА_11 , сказав, що хоче піти купити цигарок. ОСОБА_3 пішов разом з ним. Оскільки він, ОСОБА_11 , не зміг додзвонитися до свого брата ОСОБА_11 , він написав йому СМС - повідомлення, в якому вказав, що пішов на автозаправку. Після цього його брат ОСОБА_11 зателефонував і сказав, що буде очікувати його у сквері біля церкви на вул. Метробудівській. Далі, на автозаправці він купив цигарки та пиво і вони разом з ОСОБА_3 пішли в напрямку скверу де його мав очікувати брат ОСОБА_11 . Коли вони підходили до скверу, ОСОБА_3 , який йшов позаду, раптом наніс йому, ОСОБА_7 удар у ліву скроню, після чого він повернувся, а ОСОБА_3 повторно вдарив його кулаком у щелепу та наніс декілька ударів по тулубу. Від ударів він втратив рівновагу та впав на землю. Далі, ОСОБА_3 зірвав з нього сумку, в якій був його мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 5, блютуз колонка, павербанк (зарядний пристрій) та банківська картка ПриватБанк, а також з руки зірвав електронний годинник Xiaomi mi band 4. Після цього ОСОБА_3 пішов у напрямку арки між 13 та 15 під`їздами будинку. Приблизно через 10 секунд він піднявся на ноги та в цей час до нього підійшов брат ОСОБА_11 і вони разом пішли додому, щоб заблокувати банківську картку та викликати поліцію.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що 01.08.2020 року, приблизно о 2.00 год. він отримав СМС повідомлення від свого брата ОСОБА_12 про те, що останній пішов на автозаправку «Юкон» на вул. Метробудівській. Після цього він вийшов йому назустріч та по дорозі зателефонував йому і повідомив, що буде його чекати у сквері біля церкви на лавочці. Через деякий час він прийшов до скверу і став чекати. Через декілька хвилин він побачив, що в його напрямку йде його брат ОСОБА_7 з невідомим чоловіком, який був одягнений у шорти та майку і на ньому була сумка через плече. Недоходячи до входу у сквер, вони зупинилися і після цього невідомий чоловік вдарив його брата, ОСОБА_7 в область правої скроні, а після цього наніс ще декілька ударів, але куди саме він не побачив, оскільки вже почав рухатися (бігти) назустріч братові на допомогу. Оскільки він мав перелом ноги і пересувався на милицях, він рухався дуже повільно. Проте під час руху, коли він підійшов ближче до них, побачив обличчя нападника та його татуювання. Обличчя і татуювання він розглядів добре, оскільки в цьому дворі було добре штучне освітлення. Також він побачив, як нападник зірвав з його брата сумку, коли останній вже перебував на землі. Після цього невідомий чоловік став убігати в прохід між домами. Далі він, ОСОБА_11 , підбіг до свого брата ОСОБА_7 і останній йому повідомив, що з нападником він не знайомий. Після чого він разом з братом ОСОБА_7 пішли додому де викликали поліцію.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що він працює в ломбарді «Імперіал», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська, 38. Обвинуваченого ОСОБА_3 знає, оскільки останній являється постійним клієнтом ломбарду, де він працює і неодноразово отримував у вказаному ломбарді позики під заставу певних речей. Які саме речі здавав у ломбард під заставу ОСОБА_3 не пам`ятає.

Окрім того, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України підтверджується наступними письмовими доказами:

- протоколом прийняття заяви кримінальне правопорушення від 01.08.2020 року відповідно до якого ОСОБА_7 просить органи поліції прийняти міри до невстановленої особи, яка 01.08.2020 року близько 02.00 год. за адресою м. Дніпро, вул. Метробудівська біля буд. 15 відкрита із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, заволоділо його майном;

- протоколом огляду від 21.09.2020 року, відповідно до якого на місці огляду у приміщенні ломбарду «Імперіал Онікс» за адресою м. Дніпро, вул. Братів Трофімових 40, працівник ломбарду ОСОБА_14 добровільно видала портативний зарядний пристрій (павербанк) Kuulaa kl-yd01 чорного кольору та паперову квитанцію (договір про надання кредиту під заставу № РР 5.5.85511/0 на даний пристрій;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.09.2020 року, згідно якого свідок ОСОБА_13 у присутності двох понятих впізнав на фотознімку № 3 особу, яка 12.09.2020 року здала під заставу павербанк. Відповідно до довідки до протоколу на фото № 3 зображений ОСОБА_3

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.09.2020 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 у присутності двох понятих впізнав на фотознімку № 3 особу, яка 01.08.2020 року близько 2.20 год. відкрито викрав його майно на вул. Метробудівській в між 15 та 16 будинками. Відповідно до довідки до протоколу на фото № 3 зображений ОСОБА_3 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.09.2020 року, згідно якого свідок ОСОБА_11 у присутності двох понятих впізнав на фотознімку № 2 особу, яка 01.08.2020 року близько 2.20 год. пограбував його брата ОСОБА_7 . Відповідно до довідки до протоколу на фото № 2 зображений ОСОБА_3 ;

- протоколом перегляду відеозапису від 24.09.2020 року відповідно до якого за участю потерпілого ОСОБА_7 у присутності двох понятих було переглянуто відеозапис від 12.09.2020 року камер спостереження, розташованих у приміщенні «Ломбард Онікс» за адресою: м. Дніпро, вул. Братів Трофімових, 40. На відеозапису вбачається, що 12.09.2020 року в період часу з 10.28.40 до 10.31.07. чоловік у чорній футболці з малюнками, джинсових бриджах, кросівках світлого кольору, середньої статури, з татуюванням на лівому передпліччі та на правому ліктьовому суглобі підійшов до оцінщика та діставши мобільний телефон з сумки надав останньому його, після чого отримав грошові кошти та квитанцію. В ході перегляду відеозапису потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що саме цей чоловік близько 02.20 год. 01.08.2020 року відкрито викрав його мобільний телефон. На фототаблицях до протоколу зображений чоловік, який за зовнішніми ознаками схожий на обвинуваченого ОСОБА_3 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.10.2020 року за участю потерпілого ОСОБА_7 , який у присутності двох понятих вказав на механізм вчинення щодо нього протиправних дій, зокрема показав місце подій на вул. Метробудівська в м. Дніпро між будинками № 13 та 15 біля входу у сквер, де вказав, що саме на цьому місці він стояв спиною до раніше незнайомого йому чоловіка, коли той, у свою чергу, наніс йому лівою рукою стиснутою у кулак один удар в голову, а саме в область лівої скроні, після цього він, потерпілий ОСОБА_7 , повернувся до вказаного чоловіка обличчям, після чого останній наніс йому ще два удари обома руками стиснутими у кулаки, а саме у грудну клітину, після чого наніс ще один удар рукою, стиснутою в кулак, у нижню щелепу, внаслідок чого потерпілий втратив рівновагу та впав. В цей час чоловік зняв з потерпілого сумку, одягнену на ньому через плече, зірвав з лівої руки годинник та швидко залишив місця вчинення злочину;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.10.2020 року за участю свідка ОСОБА_11 , який у присутності двох понятих вказав спосіб та механізм вчинення протиправних дій відносно ОСОБА_7 , які відбулися 01.08.2020 року, зокрема вказав місце подій на вул. Метробудівська в м. Дніпро між будинками № 13 та 15 біля входу у сквер, де вказав, що саме на цьому місці він бачив, як його брат ОСОБА_7 стояв спиною до раніше незнайомого чоловіка, коли той наніс один удар в голову, після чого продовжив наносити серію ударів по голові та тулубу ОСОБА_7 , наніс не менше трьох ударів, після яких ОСОБА_7 впав на землю, а невідомий чоловік наклонився над ОСОБА_7 та зняв з нього сумку, після чого направився у невідомому напрямку;

- висновком судової товарознавчої експертизи № 4026-20 від 30.09.2020 року, відповідно до якого остаточна вартість предметів складає: годинника Xiaomi Mi Band 4 - 606,28 грн.; мобільного телефону Xiaomi Redmi Note 5 3149,10 грн.; портативного зарядного пристрою Kuulaa kl-yd01 310 грн.; блютуз-колонка Mifa F10 чорного кольору 880 грн.;

Суд критично відноситься до показів обвинуваченого ОСОБА_3 стосовно того, що він не наносив ОСОБА_7 ударів та не викрадав у нього сумку з належним йому майном, оскільки дані покази спростовуються показами потерпілого ОСОБА_7 , який послідовно та переконливо у судовому засіданні показав, що ОСОБА_3 01.08.2020 року наніс йому декілька ударів руками, стиснутими в кулаки, в область обличчя та тулубу, після чого, скориставшись тим, що він, ОСОБА_7 , втратив рівновагу та впав на землю, зняв з нього сумку, яка була надягнута на ньому через плече, в якій перебували його речі, а саме мобільний телефон, колонка, зарядний пристрій, а також зірвав з руки годинник, після чого залишив місце події.

Покази потерпілого ОСОБА_7 повністю узгоджуються з показами свідка ОСОБА_11 , який у судовому засіданні давав відповідні показання, а саме, зазначав, що на місці подій він бачив, як невідомий чоловік наніс його братові ОСОБА_7 декілька ударів в область обличчя та тулуба, від чого останній впав на землю, а після чого невідомий чоловік зняв з ОСОБА_7 сумку, яка була одягнута через плече та швидко пішов у невідомому напрямку.

Окрім того, покази потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 повністю узгоджуються з даними протоколів слідчих експериментів від 20.10.2020 року, де останні, кожний окремо, описували аналогічний перебіг подій вчинення кримінального правопорушення.

Сумніватися у достовірності, об`єктивності та правдивості показів потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 у суду відсутні жодні підстави.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позиція обвинуваченого ОСОБА_3 щодо того, що він не вчиняв відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_7 та не застосовував до нього насильства, є надуманою та такою, що спрямована на підтримку заздалегідь сформованої лінії захисту від пред`явленого обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України.

Незважаючи на повне невизнання ОСОБА_3 своєї вини за епізодом від 20.11.2020 року, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 162 КК України за епізодом від 01.08.2020 року доводиться наступними доказами.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що до подій, які відбулися 20.11.2020 року він з обвинуваченим ОСОБА_3 знайомий не був. 20.11.2020 року, приблизно о 10.00 год. він знаходився у квартирі АДРЕСА_4 , де він постійно проживав разом зі своєю дівчиною ОСОБА_15 . У вказаний час він спав, однак його розбудила ОСОБА_15 та повідомила, що незнайомий чоловік на сходовій площадці роздивляється їх вхідні двері. Після цього він пройшов до вхідних дверей квартири та подивився у вічко і побачив, що невідомий чоловік перебуває на сходовій площадці, при цьому він присів перед їхніми дверима на рівні замка. Потім в районі нижньої частини дверей почувся звук металевого скреготання. Далі він, ОСОБА_8 різко відчинив вхідні двері квартири, при цьому невідомий чоловік від цього отримав удар дверима в область обличчя та впав на спину. Потім він почав затримувати цього чоловіка, як потім з`ясувалося ОСОБА_3 , однак останній намагався втекти, у зв`язку з чим між ними виникла бійка, яка перемістилася в іншу частину сходової площадки. В цей час його дівчина, ОСОБА_15 викликала поліцію, а саме державну службу охорони. Після приїзду, працівники ДСО затримали ОСОБА_3 та в подальшому передали його працівникам слідчо-оперативної групи поліції, які також приїхали на виклик. Також потерпілий ОСОБА_8 зазначив, що у ОСОБА_3 при собі була сумка, одягнута на нього через плече та висіла на груді. Під час їх бійки передня частина цієї сумки була відкрита і з неї він побачив якісь металеві предмети, загорнені у шкірний згорток, проте, що саме там було він не побачив. Після того як ОСОБА_3 було затримано, він повернувся додому. При цьому, він помітив, що на нижньому замку вхідних дверей квартири маються пошкодження у вигляді подряпин, яких до цього не було.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснила, що вона спільно з ОСОБА_8 проживала у квартирі АДРЕСА_4 . У листопаді 2020 року, точної дати не пам`ятає, приблизно о 10.20 год. вона перебувала вдома за вказаною адресою. В цей момент у квартиру подзвонили двічі. Вона вийшла подивитися через вічко вхідних дверей і побачила чоловіка, як потім з`ясувалося ОСОБА_3 , який був у капюшоні та масці, котрий стояв на сходовій клітинці та комусь телефонував. Вона повернулася у кімнату, розбудила ОСОБА_8 та все йому розповіла. Після цього ОСОБА_8 пішов до вхідних дверей квартири та різко їх відчинив, чим вдарив ОСОБА_3 в область голови. Далі ОСОБА_8 намагався затримати ОСОБА_3 , але останній при цьому намагався втекти. Весь цей час вона перебувала за спиною у ОСОБА_8 і все бачила. Врешті решт ОСОБА_8 вдалося схопити ОСОБА_3 . Потім вона, ОСОБА_15 , побігла по поверхам, намагаючись привернути увагу сусідів. На її крики відгукнулась сусідка з четвертого поверху на ім`я ОСОБА_16 , яка викликала охорону. Також сусід з верхнього поверху, імені якого вона не знає, казав, що ОСОБА_3 намагався проникнути і в його квартиру також. Коли працівники служби охорони приїхали, вони затримали ОСОБА_3 та викликали поліцію. Також ОСОБА_15 пояснила, що під час вищезазначених подій ОСОБА_3 стверджував, що він раніше служив в АТО, прийшов у цей будинок шукати свого знайомого на ім`я ОСОБА_10 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснила, що з ОСОБА_3 вона не знайома, проте знайома з потерпілим ОСОБА_8 , оскільки вони проживають в одному під`їзді у будинку АДРЕСА_2 . Зазначила, що безпосереднім очевидцем подій вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення вона не була і пояснити з цього приводу нічого не може. Про обставини, які відбулися 20.11.2020 року за участю ОСОБА_3 та ОСОБА_8 вона дізналася від сусідів, коли повернулася до додому 20.11.2020 року вже після 19.00 год. Однак, свідок ОСОБА_17 зазначила, що у будинку АДРЕСА_2 вона проживає від початку заселення будинку з 1974 року і знає всіх сусідів. Серед жителів вказаного будинку вона знала лише двох чоловіків на ім`я ОСОБА_10 , одному з яких було понад п`ятдесят років, а іншому ще більше. Інші чоловіки, в тому числі більш молоді, на ім`я ОСОБА_10 в їхньому під`їзді ніколи не проживали.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив, що у листопаді 2020 року він був запрошений працівниками поліції до приміщення Новокодацького відділу поліції, що розташований на вул. Метробудівській в місті Дніпро, де він, а також ще інший незнайомий чоловік, в якості понятих приймали участь у проведенні огляду предметів, які вилучалися у обвинуваченого ОСОБА_3 . В ході огляду працівникам поліції було оглянуто сумку чи пакет, точно на день допиту в суді не пам`ятає, з якого були вилучені ключі, інструменти та предмети сході на відмички, а також рукавиці та якісь документи. Зазначив, що сумка (пакет) з якої вилучалися зазначені предмети, за повідомленням працівників поліції, належала особі, яку представили ОСОБА_3 . У судовому засіданні свідок ОСОБА_18 вказав на обвинуваченого ОСОБА_3 як на особу, у якого були вилучені зазначені у його показах предмети.

Окрім того, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 162 КК України підтверджується наступними письмовими доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.11.2020 року згідно якого ОСОБА_8 просить прийняти міри до невстановленої особи, яка 20.11.2020 року близько 10.28 год. намагалася проникнути до приміщення квартири АДРЕСА_4 звідки викрасти його майно;

- протоколом огляду місця події від 20.11.2020 року та фото таблицями доданими до нього, відповідно якого оглянуто приміщення шостого поверху під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 , в ході якого напроти ліфту розташований вхід у квартиру АДРЕСА_3 , який обладнаний металевими дверима з двома врізними замками. Верхній замок вказаний дверей не має пошкоджень, нижній замок вказаний дверей має сліди зламу у вигляді подряпин циліндру замка Під час огляду було вилучено циліндровий механізм із металу з замку дверей вказаної вище квартири;

- протоколом огляду місця події від 20.11.2020 року згідно якого у присутності двох понятих, ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , у приміщенні Новокодацького відділу поліції за адресою: м. Дніпро, вул. Метробудівська 14 було, проведено огляд сумки чорного кольору, яку добровільно надав ОСОБА_3 . При огляді сумки в середині виявлено мобільний телефон чорного кольору марки Nokia моделі 6303, мобільний телефон Nokia моделі 5310, посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_3 , аркуш паперу, в середні якого знаходився магніт, телефоні кабелі, навушники, перчатки (рукавиці) чорного кольору, запальнички, парфум, чотири металеві ключі різних розмірів, чохол у якому знаходилися три металеві відмички, три шестикутні ключі, п`ять головок для викрутки різних розмірів, п`ять насадок для викрутки різних розмірів, викрутка з рукояткою чорного кольору, свердло металеве, поліетиленовий чохол з металевими пластинами фігурної форми у кількості тридцяти штук;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.11.2020 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_8 у присутності двох понятих, за зовнішніми ознаками обличчя, зачіскою, очима, носом та губами впізнав на фотознімку № 1 особу, яку він затримав. Згідно додатку до протоколу впізнання за фотознімками на фото № 1 зображений ОСОБА_3 1994 р.н.;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.11.2020 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_15 у присутності двох понятих, за зовнішніми ознаками обличчя, зачіскою, очима, губами на наявними мімічними зморшками впізнала на фотознімку № 2 чоловіка, якого бачила поруч з дверима свої квартири. Згідно додатку до протоколу впізнання за фотознімками на фото № 2 зображений ОСОБА_3 1994 р.н.;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.11.2020 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_20 , у присутності двох понятих, за зовнішніми ознаками обличчя, зачіскою, очима, губами на наявними мімічними зморшками впізнав на фотознімку № 3 чоловіка, який 20.11.2020 року дзвонив у його квартиру АДРЕСА_8 та сказав, що помилився поверхом. Згідно додатку до протоколу впізнання за фотознімками на фото № 3 зображений ОСОБА_3 1994 р.н.;

Разом з цим, судом не враховуються в якості доказу висновок експерта № 19/104-7/5/811 від 30.12.2020 року за результатами проведення судової трасологічної експертизи, оскільки за висновками зазначеного експертного дослідження встановлено, що сліди впливу сторонніми предметом (предметами) на поверхнях циліндрового механізму замка для ідентифікації слідоутворюючого об`єкту непридатні. При цьому, сліди впливу стороннього предмета (предметів) на поверхнях циліндрового механізму залишені не чотирма відмичками до замків з сувальним механізмом, не трьома насадками до відмички типу «бампінг», не сьома саморізами, не трьома шестигранними ключами, не п`ятьма основами з пристосування для зламу замків з циліндровими механізмами типу «згортиш», не викруткою з зіркоподібною робочою частиною.

Натомість, суд критично відноситься до показів обвинуваченого ОСОБА_3 в частині того, що він не мав наміру до незаконного проникнення у квартиру потерпілого та перебував на шостому поверсі під`їзду АДРЕСА_9 з метою відшукування знайомого на ім`я ОСОБА_10 з огляду на наступне.

Обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що прийшов до будинку АДРЕСА_2 з метою відшукати його знайомого на ім`я ОСОБА_10 для подальшого працевлаштування. При цьому, ОСОБА_3 вказав, що не знає ані прізвища, ані контактних телефонів ОСОБА_10 , а також конкретної адреси його проживання, а цей будинок він визначив як потенційне місце проживання ОСОБА_10 , оскільки одного разу був разом з ним біля цього будинку за невизначених обставин. Також ОСОБА_3 не зміг пояснити чому саме він вирішив розшукувати ОСОБА_10 і з яких підстав він вважав, що ОСОБА_10 може допомоги йому у питанні працевлаштування, окрім того ОСОБА_3 .

Таким чином, суд вважає позицію обвинуваченого ОСОБА_3 щодо підстав та причин перебування його на шостому поверсі під`їзду АДРЕСА_9 надуманою та сформульованою в якості способу захисту від пред`явленого обвинувачення.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 щодо відсутності у нього намірів проникнення до квартири АДРЕСА_4 спростовується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме показами потерпілого ОСОБА_8 , який в суді дав послідовні та логічно узгоджені покази, а саме, що він через дверне вічко побачив на сходовій площадці невідомого чоловіка ( ОСОБА_3 ) який присів на біля вхідних дверей його квартири на рівень нижнього дверного замка, та після цього він почув металевий скрегіт в районі нижньої частини вхідних дверей. В подальшому, коли він різко відчинив вхідні двері, то цим завдав удару ОСОБА_3 дверима в область обличчя, оскільки в цей момент останній сидів обличчям у притул до дверей. Крім того, потерпілий ОСОБА_8 пояснював, що виявлені сліди пошкоджень нижнього замку вхідних дверей його квартири до цього дня, тобто до 20.11.2020 року, були відсутні, у зв`язку з чим їх виникнення від пов`язує саме з діями ОСОБА_3 .

При цьому, покази потерпілого ОСОБА_8 повністю узгоджуються з показами свідка ОСОБА_15 , яка в суді пояснила, що вранці 20.11.2020 року, коли у двері їх квартири подзвонили, вона через вічко вхідних дверей побачила чоловіка, який перебував на сходовій площадці та поводився достатньо підозріло, саме тому вона розбудила сплячого ОСОБА_8 та повідомила йому про зазначені обставини, після чого останній через декілька хвилин пішов дивитися через вічко вхідних дверей на сходову клітину, а в подальшому різко відчинив двері квартири, чим вдарив чоловіка, який перебував зовні ( ОСОБА_3 ) та у подальшому намагався його затримати.

Сумніватися у правдивості, об`єктивності та повноті показів потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_15 у суду відсутні жодні підстави.

Крім того, позиція обвинуваченого ОСОБА_3 що предмети, схожі на відмички, які були вилучені у нього в ході огляду, йому не належать та були підкинуті йому працівниками поліції, також спростовуються сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, зокрема показами потерпілого ОСОБА_8 , який в суді пояснив, що під час бійки, яка виникла між ним та ОСОБА_3 , коли він хотів його затримати, у останнього у сумці, яка висіла у на груді, була відкрита передня її частина, з якої було видно, що у сумці знаходиться шкіряний згорток з предметами, які схожі на відмички.

Крім того, свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні категорично та переконливо стверджував, що під час огляду, в якому він приймав участь в якості понятого, з сумки, яка належала ОСОБА_3 , були вилучені ключі, інструменти та предмети, схожі на відмички. Дані пояснення свідка ОСОБА_18 узгоджується з протоколом огляду від 20.11.2020 року, в якому зафіксований вилучення у ОСОБА_3 відповідних предметів.

Крім того, допитана в якості свідка ОСОБА_21 підтвердила, що вона, в якості слідчого, здійснювала у присутності понятих огляд у приміщенні Новокодацького ВП, в ході якого в сумці ОСОБА_3 були вилучені різні предмети, в тому числі інструменти, ключі та відмички.

При цьому у суду відсутні підстави сумніватися в правдивості та об`єктивності показів свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_21 , оскільки їх покази повністю узгоджуються з іншими дослідженими доказами у кримінальному провадженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позиція обвинуваченого ОСОБА_3 щодо того, що вилучені у нього відмички та інші інструменти йому не належать та були підкинуті йому працівниками поліції суд вважає надуманою та такою, що спрямована на підтримку заздалегідь сформованої лінії захисту від пред`явленого обвинувачення.

Надаючи оцінку доводам клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про визнання вищенаведених доказів неналежним та недопустимими, суд визнає їх неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки всі доводи захисника зводяться до суб`єктивної оцінки їх доказового значення та жодним чином не спростовують їх належність, в розумінні ст. 85 КПК України. Окрім того, у клопотанні захисника не міститься жодних доводів, які б вказували на допущені органом досудового розслідування грубі порушення вимог КПК України або істотних порушень прав та свобод людини при збиранні доказів у кримінальному провадженні, які б могли мати наслідком визнання їх недопустимими, згідно вимог ст.ст. 86-69 КПК України.

Таким чином, оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що зазначені докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку - достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 162 та ч. 2 ст.186 КК України.

4. Мотиви зміни обвинувачення.

Стороною обвинувачення за епізодом від 20.11.2020 року пред`явлено ОСОБА_3 обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднаному з проникненням до житла, яке виразилося у тому, що ОСОБА_3 20.11.2020 року, начебто маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, приблизно о 10.20 год. прийшов до будинку АДРЕСА_2 , зайшовши у перший під`їзд вказаного будинку, маючи при собі заздалегідь заготовлені знаряддя вчинення злочину спеціально виготовлені відмички, підійшов до вхідної двері квартири АДРЕСА_3 , в якій проживав ОСОБА_8 , та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникнення у житло, тобто у квартиру АДРЕСА_4 повчав за допомогою відмичок відкривати замок. В цей час потерпілий ОСОБА_8 виявив намагання відкрити двері своєї квартири та затримав ОСОБА_3 , внаслідок чого останнім не було доведено злочинний умисел до кінця, що не залежали від його волі.

Натомість, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України у повній мірі не доведена, а його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 162 КК України, як незакінчений замах на незаконне проникнення до житла особи з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 91 КК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Одним з обов`язкових елементів суб`єктивної сторони таємного викрадення чужого майна (крадіжка), тобто кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України є корисливий мотив, тобто спонукання винної особи до незаконного збагачення за рахунок чужого майна.

Сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що ОСОБА_3 20.11.2020 року о 10.20 год. прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де, маючи при собі заздалегідь заготовлені спеціально виготовлені відмички, підійшов до вхідної двері квартири АДРЕСА_3 , почав за допомогою відмичок відкривати замок вхідних дверей зазначеної квартири, проте був затриманий потерпілим ОСОБА_8 , внаслідок чого кримінально-протиправні наміри ОСОБА_3 не були доведені до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Натомість, суду не було надано жодних доказів на підтвердження того, що дії ОСОБА_3 , які були фактично направлені на незаконне проникнення до житла потерпілого ОСОБА_8 , а саме квартири АДРЕСА_4 , здійснювалися обвинуваченим з метою подальшого вчинення таємного викрадення майна потерпілого у вказаній квартирі та супроводжувалися корисливим мотивом.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості, передбаченого ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Крім того, згідно вимог ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, з огляду на те, що стороною обвинувачення не було доведено поза розумним сумнівом умисел ОСОБА_3 на вчинення таємного викрадення майна поєднаного з проникнення до житла, за фактичних обставин, встановлених в ході судового розгляду, суд приходить до висновку, що фактичні дії обвинуваченого, які виразилися у незакінченому замаху на незаконне проникнення до житла особи підлягають кваліфікації за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 162 КК України, що покращує правове становище обвинуваченого, у зв`язку з чим вважає доцільним вийти за межі пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, кваліфікувавши його дії за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 162 КК України, що є менш тяжким кримінальним правопорушенням та покращує правове становище обвинуваченого ОСОБА_3 .

5. Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, відповідно до ст. ст. 66 та 67 КК України судом не встановлено.

6. Мотиви призначення покарання.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діянь у їх сукупності, які відносяться до категорії кримінальних проступків та тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який судимості не має, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, неодружений, має неповнолітню дитину, за місцем мешкання характеризується задовільно, також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

З урахуванням особистого ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчинених ним кримінальних правопорушень, їх наслідків, а саме відсутності у нього розкаяння, відсутності усвідомлення протиправності та аморальності його діяльності, а також враховуючи характер вчиненого правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке супроводжувалося застосуванням насильства до потерпілого, невжиттям заходів до відшкодування потерпілим заподіяної шкоди, суд приходить до висновку, що у свідомості ОСОБА_3 відсутні позитивні зрушення, направлені на самокритику та, як наслідок, подолання у собі прокримінального мислення.

У зв`язку з цим, суд приходить до переконливого висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, призначення йому покарання без реального його відбуття не призведе до ефективного виховного впливу на нього та не буде сприяти його виправленню. Отже, суд не знаходить підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 з випробуванням.

Таким чином суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 162 КК покарання у вигляді обмеження волі позбавлення волі, а за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі у межах установлених санкціями статей обвинувачення, визначивши у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання у вигляді позбавлення волі, яке буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових кримінальних правопорушень.

7. Підстави для задоволення цивільного позову.

Потерпілим ОСОБА_7 у кримінальному провадженні поданий цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 , в якому він просить стягнути на його користь з ОСОБА_3 4930,42 грн. матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди, завданої йому кримінальним правопорушенням, а також 840,80 грн. судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

В обґрунтування позовних вимог в частині відшкодування майнової шкоди ОСОБА_7 зазначив, що внаслідок вчинення ОСОБА_3 відносно нього кримінального правопорушення, яке виразилася у відкритому заволодінні останнім його майна, а саме наручного годинника Xiaomi Mi band 4 мобільного телефону Xiaomi Redmi Note 5, портативний зарядний пристрій Kuulaa kl-yd01 вартістю 310 гривень, Bluetooth колонка Mifa F10, загальною вартістю 4930,42 грн. йому спричинено майнову шкоду на вказану суму, яка підлягає відшкодуванню з боку обвинуваченого.

Також ОСОБА_7 зазначає, що внаслідок вчинення ОСОБА_3 відносно нього кримінального правопорушення йому спричинена моральна шкода, яка виразилася у фізичному болю та душевних стражданнях, які він переніс через застосування ОСОБА_3 відносно нього насильства, порушення його звичайного ритму життя, оскільки втрата мобільного телефону призвела до труднощів у професійній діяльності, а вживання заходів до встановлення особи ОСОБА_3 та інші дії, пов`язані з участю у кримінальному провадженні позбавили його можливості відпочинку тощо. Також ОСОБА_7 у позові зазначає, що діями ОСОБА_3 відбулося приниження його гідності, оскільки ОСОБА_3 не вибачився перед ним та не вжив заходів до відшкодування заподіяної шкоди.

Розмір моральної шкоди ОСОБА_7 оцінює у 50 000 грн. з яких 20 000 грн. шкоди, пов`язаної зі спричиненням фізичного болю, 15 000 грн. з душевними стражданнями та 15 000 грн. приниженням гідності.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 позовні вимоги підтримав, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Суд, вивчивши доводи цивільного позову ОСОБА_7 , дослідивши докази у кримінальному провадженні вважає, що позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Дослідженими у судовому засіданні доказами встановлена вартість викраденого у потерпілого ОСОБА_7 майна, а саме, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 4026-20 від 30.09.2020 року остаточна вартість предметів складає: годинника Xiaomi Mi Band 4 - 606,28 грн.; мобільного телефону Xiaomi Redmi Note 5 3149,10 грн.; портативного зарядного пристрою Kuulaa kl-yd01 310 грн.; блютуз-колонка Mifa F10 чорного кольору 880 грн., всього на суму 4945, 38 грн.

Таким чином, встановлена в ході судового засідання вартість викраденого у потерпілого ОСОБА_7 майна перевищує заявлені ним вимоги про відшкодування заподіяної йому майнової шкоди. Натомість, при прийняття рішення про задоволення позовних вимог потерпілого в цій частині, суд виходить з засад диспозитивності кримінального провадження та положень ст. 26 КПК України, згідно яких сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. При цьому суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Разом з цим, судом враховується, що до позовних вимог про відшкодування заподіяної майнової шкоди потерпілим ОСОБА_7 включена вартість викраденого у нього портативного зарядного пристрою Kuulaa kl-yd01 310 грн. Натомість, матеріалами кримінального провадження встановлено, що зазначений портативний зарядний пристрій було вилучено під час досудового розслідування та передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , що підтверджується відповідною зберігальною розпискою від 18.09.2020 року. Оскільки зазначений предмет фактично переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 підлягає поверненню останньому, суд приходить до висновку, що вимоги про відшкодування заподіяної шкоди в частині вартості зарядного пристрою Kuulaa kl-yd01, тобто на суму 310 грн. не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд, виходячи з засад справедливості та співмірності, враховуючи характер та наслідки вчиненого обвинуваченим діяння, глибину фізичних страждань та психічних переживань потерпілого ОСОБА_22 у зв`язку з вчиненням щодо нього пограбування, вважає достатнім та справедливим стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_7 матеріальну шкоди в розмірі 5000 грн.

Щодо позовних вимог ОСОБА_7 про стягнення на його користь з обвинуваченого ОСОБА_3 витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд виходить з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 129 КПК суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною 5 ст. 128 КПК передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Такі засади, до яких належить і законність, закріплено у статтях 7, 9 КПК. Водночас за правилами ч. 6 ст. 9 вказаного Кодексу у випадках, коли його положення не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади, визначені ч. 1 ст. 7 КПК.

Згідно зі ст. 1 Закону № 3674-VI судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з: 1) судового збору; 2) витрат, пов`язаних з розглядом справи (по суті це і є процесуальні витрати). Отже, поняття «судові витрати» більш широке, ніж «процесуальні витрати».

Водночас у главі 8 КПК чітко врегульовано питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні. Вичерпний перелік видів таких витрат міститься у ст. 118 цього Кодексу, а їх розподіл регламентовано ст. 124 КПК. Зокрема, законодавець визначив такі види процесуальних витрат, які складаються: з витрат на правову допомогу; з витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; з витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; з витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів. Отже, судовий збір до вказаних витрат не належить.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 23.01.2019 у справі №187/291/17, на яку слушно посилається прокурор, зазначив, що при вирішенні цивільного позову в межах кримінального провадження та стягнення з винної особи коштів у рахунок відшкодування завданої злочином шкоди необхідно мати на увазі, що статус особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність, насамперед пов`язаний зі статусом обвинуваченого, якому має бути гарантовано додержання закріпленої у статтях 7, 9 КПК засади законності, звідси й положень глави 8 цього Кодексу. Тому, з огляду на зміст наведених норм процесуального права стягнення за вироком із засудженого судового збору суперечить ч. 5 ст. 128, статтям 2, 7, 9, 118, 119, 370 КПК України в їх взаємозв`язку. Така позиція узгоджується з тим, що при оскарженні в апеляційному чи касаційному порядку судових рішень у частині цивільного позову, постановлених у кримінальному провадженні, засуджений, який несе цивільну відповідальність, не сплачує жодних судових витрат на відміну від цивільного судочинства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 витрат на сплату судового збору при подачі цивільного позову у кримінальному провадженні у розмірі 840,80 грн. не підлягає задоволенню, натомість, сама сума сплаченого судового збору підлягає поверненню ОСОБА_7 .

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено судову товарознавчу експертизу № 4026-20 від 30.09.2020 року, витрати на яку складають 653,76 грн. та судову трасологічну експертизу № 19/1041-7/5/811 від 30.12.2020 року, витрати на яку документально підтверджені на суму 2615,20 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд приходить до висновку, що судові витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи № 4026-20 від 30.09.2020 року на суму 653,76 грн., у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Разом з цим, суд вважає, що витрати на проведення судової трасологічної експертизи № 19/1041-7/5/811 від 30.12.2020 року, на суму 2615,20 грн. не підлягають стягненню з обвинуваченого, оскільки висновок зазначеної експертизи не був врахований судом в якості доказу на підтвердження винуватості обвинуваченого через відсутність в ньому відомостей, які мають доказове значення в межах предмету доказування у кримінальному провадженні.

Речові докази, якими визнані:

-Договір DP-5.58551/0 від 19.09.2020 року, компакт-диск з відеозаписом підлягають зберіганню у матеріалах кримінального провадження;

-Портативний зарядний пристрій Kuulaa kl-yd01, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 підлягає поверненню потерпілому;

-Договір про надання фінансового кредити під заставу на ім`я ОСОБА_3 від 15.11.2020 року, перчатки чорного кольору, чотири металеві ключі різних розмірі, чохол з трьома металевими відмичками, три шестикутні ключі, п`ять головок для викрутки різного розміру, п`ять насадок для викрутки різного розміру, викрутка з рукояткою чорного кольору, свердло металеве, поліетиленовий чохол із металевими пластинами фігурної форми у кількості тринадцяти штук, передані на зберігання до камери схову Новокодацького ВП ДВП підлягають знищенню.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 162 та ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 162 КК України у вигляді двох років обмеження волі;

за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його фактичного затримання в порядку виконання цього вироку.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання три дні попереднього ув`язнення з 20 по 22 листопада 2020 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 4620 (чотири тисячі шістсот двадцять) гривень 42 копійок матеріальної шкоди та 5000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок, сплачений ОСОБА_7 (РНОКП НОМЕР_4 ), сплачений через АТ «Ощадбанк» 16.12.2020 року за квитанцією № 40657 повернути ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 76 копійок процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судової товарознавчої експертизи № 4026-20 від 30.09.2020 року.

Речові докази у кримінальному провадження, якими було визнано:

-Договір DP-5.58551/0 від 19.09.2020 року, компакт-диск з відеозаписом підлягають зберігати у матеріалах кримінального провадження;

-Портативний зарядний пристрій Kuulaa kl-yd01, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 вважати повернутим потерпілому ОСОБА_7 ;

-Договір про надання фінансового кредити під заставу на ім`я ОСОБА_3 від 15.11.2020 року, перчатки чорного кольору, чотири металеві ключі різних розмірі, чохол з трьома металевими відмичками, три шестикутні ключі, п`ять головок для викрутки різного розміру, п`ять насадок для викрутки різного розміру, викрутка з рукояткою чорного кольору, свердло металеве, поліетиленовий чохол із металевими пластинами фігурної форми у кількості тринадцяти штук, передані на зберігання до камери схову Новокодацького ВП ДВП знищити.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1