Справа № 740/6720/23
Провадження № 1-кп/740/107/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000609 від 14.05.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Носівка Чернігівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштований, неодружений, дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 29.08.2014 Носівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 06.10.2014 Носівським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.309, ст.70 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі;

- 04.12.2014 Носівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України до 1 року 8 місяців позбавлення волі, звільнений після відбування покарання 04.03.2016;

- 31.05.2017 Дніпровським районним судом в м. Києві за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений після відбування покарання 17.09.2021,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який на даний час продовжено.

ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за злочини проти власності, звільнившися з місць позбавлення волі, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний, корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 13.05.2023 близько 14.10 год ОСОБА_4 , перебуваючи на території автостоянки поряд з приміщенням магазину «Велмарт» за адресою: Чернігівська область, м.Ніжин вул. Шевченка, буд.107-А, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, відкривши двері, проник до салону легкового автомобіля «ВАЗ-211440», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , та використовувався як сховище особистого майна, звідки з заднього пасажирського сидіння повторно, таємно викрав компресор марки «Мінськ-24, 1.5кВт, 220В, 8атм, 205 л/хв Intertool PT-0020» вартістю 5448,50 грн, після чого з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на суму 5448,50 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за наведених вище обставин визнав повністю, підтвердивши час, місце та обставини його вчинення, надав показання про те, що приїхав до Ніжина з Носівки та перебуваючи біля магазину "Велмарт" побачив, що чоловік вийшов з автомобіля та пішов, та в цей час у нього виник умисел на крадіжку майна з автомобіля. Він відкрив задні праві двері у автомобілі та забрав компресор, з яким поїхав у Носівку, де продав його одному чоловіку за 2000 грн, з яких 1000 грн витратив на продукти, а 1000 грн повернув як борг знайомому. У скоєному кається.

Потерпілий ОСОБА_5 подав заяву про проведення судового засідання без його участі.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що інкриміновані обвинуваченому діяння повністю доведені і вірно кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення і відомості про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення згідно із ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, яке карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття, так як зі змісту наданих обвинуваченим у судовому засіданні показань слідує, що обвинувачений правдиво розповів про відомі йому обставини вчиненого злочину, не приховуючи суттєві деталі, визнав вину у скоєному повністю, критично оцінює свою протиправну поведінку, осуджує її, бажав би виправити ситуацію, яка склалась, та готовий нести кримінальну відповідальність за вчинене, погодився і брав участь у проведенні слідчого експерименту, що слідує з реєстру матеріалів досудового розслідування.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , є рецидив злочинів, обумовлений судимістю за ч.2 ст.309 КК України за вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 06.10.2014.

Обвинувачений є молодим чоловіком 26 років, раніше судимий, з повною загальною середньою освітою, працездатний, офіційно не працевлаштований, неодружений, дітей не має, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується формально.

Кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_5 завдано шкоди на загальну суму 5 448 грн 50 коп., яку обвинувачений на час судового розгляду не відшкодував.

Ураховуючи особу винного та зазначені конкретні обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, яке належить відбувати реально, адже наявність у нього судимостей за тяжкі корисливі умисні злочини проти власності, відбування покарання у виді позбавлення волі за їх вчинення, і попри це вчинення ним 13.05.2023 після відбуття 17.09.2021 покарання за останнім вироком, свідчить, що належних висновків ОСОБА_4 не зробив, і його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства під цілодобовим наглядом.

Водночас, щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, є альтернативними, незалежними обставинами, що пом`якшують покарання і можуть існувати відокремлено одна від одної, на що вказано Верховним Судом у постанові від 07.11.2018 у справі № 297/562/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Покарання, призначене судом із застосуванням ст. 69 КК, не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК.

Суд приймає до уваги вказані норми закону, приходить до висновку, що в даному кримінальному провадженні наявні підстави для застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України.

Враховуючи вищезазначені обставини у їх сукупності, зокрема, наявність двох обставин, які пом"якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, особу обвинуваченого, доведених відомостей про антисоціальну поведінку якого упродовж останнього року матеріали справи не містять, вартість викраденого майна, суд вважає, що зазначене свідчить про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України і перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, - у виді арешту в максимальних межах передбачених ст. 60 КК України, що буде достатнім для досягнення мети кримінального покарання - виправлення ОСОБА_4 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

При цьому, в силу закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу презумції невинуватості, дані щодо здійснення судових проваджень Броварським міськрайонним судом Київської області, Деснянським районним судом м. Києва, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні інших кримінальних правопорушень, суд до уваги не приймає.

Витрати на залучення експертів в сумі 755 грн 00 коп. згідно ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжні заходи до ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового провадження не обиралися. Клопотань про обрання запобіжного заходу не надійшло, процесуальних документів про визнання предметів речовими доказами чи документами не подано. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок витрат на залучення експерта.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1