Справа № 559/4437/23
Провадження № 1-кс/559/993/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2023 р. Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,

розглянувши заяву судді ОСОБА_2 про самовідвід, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження судді ОСОБА_1 надійшла заява судді ОСОБА_2 про самовідвід у розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000376 від 12 червня 2023 по обвинуваченні ОСОБА_3 за ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 185 КК України.

Заява мотивона тим, що суддею ОСОБА_2 27.10.2023 року постановлено ухвалу про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000689, внесеному до ЄРДР 15.10.2023, об`єднаному в одне кримінальне провадження № 0000376.

Суддя ОСОБА_2 при розгляді заяви про самовідвід не був присутній, пояснення не надавав, у тексті зави про самовідвід, просив розгляд проводити за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КПК України, встановлено недопустимість участі судді, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до ч.1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Враховуючи вищенаведене, для забезпечення справедливого і публічного розгляду кримінального провадження незалежним і безстороннім судом, з метою дотримання вимог ст.75, 80 КПК України, заява про самовідвід судді ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.35,75,76,80,81,82 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву судді ОСОБА_2 про самовідвід у розгляді обвинувального акту № 0000376 у кримінальному провадженні по обвинуваченні ОСОБА_3 за ч.1 ст. 253, ч.4 ст. 185 КК України - задоволити.

Відвести суддю ОСОБА_2 від розгляду обвинувального акту 0000376 у кримінальному провадженні по обвинуваченні ОСОБА_3 за ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 185 КК України .

Кримінальне провадження № 559/4437/23 передати до канцелярії суду для проведення повторного авторозподілу, встановленому ч.3 ст. 35 КПК України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1