У Х В А Л А

про тримання під вартою

13 грудня 2023 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на гауптвахті, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зубринка Житомирської області, громадянина України, одруженого, військовослужбовця призваного під час мобілізації, який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні № 0005711, яке внесене до ЄРДР 11 грудня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

У С Т А Н О В И В:

згідно з клопотанням, слідчий просив: застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гауптвахті, строком на 60 (шістдесят) днів.

Для обґрунтування клопотання зазначала, що згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до ОСОБА_4 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки той раніше не судимий, підозрівається у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за який передбачене покарання, суворіше за п`ять років позбавлення волі.

Обґрунтованість підозри стверджується зібраними на досудовому розслідуванні доказами: оглядом місця події; протоколом затримання, допитом підозрюваного ОСОБА_4 , слідчим експериментом з ОСОБА_4 , допитом потерпілого ОСОБА_7 , допитом свідка ОСОБА_8 .

Зараз існують ризики, які передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, якщо не застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід, він може вчиняти спроби (1) втечі та переховування від органу досудового розслідування або суду, (2) впливати на свідків, потерпілих, а також (3) вчинення іншого кримінального правопорушення.

Про те, що ОСОБА_4 може вчиняти спроби втечі та переховування від суду свідчить сукупність даних, які відомі про його особу, тяжкість покарання та усвідомлення підозрюваним ОСОБА_4 можливості засудження його до тривалого строку позбавлення волі.

На її думку, ОСОБА_4 може умовлянням, підкупом чи погрозами впливати на свідків, потерпілих, незаконно впливати на них, з метою зміни ними показів.

Про те, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, свідчить те, що останній проігнорувавши встановлені законом норми поведінки в суспільстві, обов`язки військової служби, яких повинен неухильно дотримуватися, вчинив умисний тяжкий злочин, що свідчить про відсутність будь-яких стримуючих факторів щодо протиправної поведінки.

Вважала, що жоден запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним нею ризикам, про це свідчать тяжкість можливого покарання, неможливість забезпечити іншими запобіжними заходами дотримання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

У ході розгляду, прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання, за підстав та обставин, які наведені у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив відпустити його під домашній арешт, за місцем реєстрації, він шкодує, що потрапив до такої халепи, має хвору дружину (після інсульту), дітей, тікати він не буде, готовий відмічатися, на свідків впливати він не може, вони усі поїхали до відрядження.

Захисник ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання, доказів заявлених ризиків у прокурора немає, підозрюваний ОСОБА_4 мав можливість переховуватися від органу досудового розслідування, однак нею не користався, сам надавав допомогу потерпілому, має вік 53 роки, правопорушень за весь час не скоював, є учасником бойових дій.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора, підозрюваного та захисника, дослідивши додані до клопотання матеріали, дійшла до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, за заявою № 42310/04, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Слідчою суддею встановлено, що ОСОБА_4 вручене повідомлення про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, вчиненому за таких фактичних обставин.

«24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до цього часу.

Відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 69/2002 прапорщика (штаб-сержанта) ОСОБА_4 29 лютого 2022 року призвано на військову службу у Збройні Сили України під час мобілізації.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17 листопада 2023 року № 370 прапорщика (штаб-сержанта) ОСОБА_4 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби за призовом, зараховано до списків особового складу частини та у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації штаб-сержант ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Однак, ОСОБА_4 усупереч неухильного дотримання вищевказаних обов`язків, діючи в порушення вимог законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, став на шлях злочинної діяльності та умисно вчинив злочин за наступних обставин.

Так, 10 грудня 2023 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, у ОСОБА_4 , який перебував спільно з ОСОБА_7 на другому поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де вони тимчасово спільно проживали, будучи обуреним поведінкою ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень.

Надалі ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, припускаючи можливість спричинення шкоди здоров`ю потерпілому, перебуваючи на другому поверсі вказаного будинку, взяв у праву руку розкладний ніж та умисно завдав ОСОБА_7 один удар ножем в область черевної порожнини зліва, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням кишки (тонкої) та брижі тонкої кишки; внутрішньочеревної кровотечі, яка відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень».

Слідча суддя вважає доведеною обґрунтованість підозри ОСОБА_4 ..

Вказаний висновок ґрунтується на таких матеріалах:

- протоколі огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого вилучений ніж з слідами речовини бурого кольору;

- протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_4 , який розповів про нанесення ним одного удару ножем в живіт потерпілого ОСОБА_7 , що відбулося 10 грудня 2023 року близько 23 години;

- протоколі проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 , який продемонстрував механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 ;

- протоколі допиту потерпілого ОСОБА_7 , який розповів про те, як ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні, де вони відпочивали, наніс йому удар ножем в живіт, після чого його було госпіталізовано до лікарні;

- протоколі допиту свідка ОСОБА_8 , який повідомив, що ОСОБА_4 зізнався йому про нанесений удар ножем в живіт потерпілому ОСОБА_7 , та попрохав ОСОБА_8 заховати вказаний ніж, який він йому передав.

На думку слідчого судді, вказані в перелічених матеріалах факти та інформація свідчить, що дійсно підозрюваний ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, за обставин викладених в підозрі.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні злочину.

На цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваним ОСОБА_4 конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, органом досудового розслідування доведено обставину, передбачену п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

У зв`язку з цим, слідчий суддя здійснює перевірку на предмет наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя зазначає, що сторона обвинувачення вказувала на наявність трьох з вищезазначених ризиків, а саме, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд зазначає, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12 лютого 2015 року). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року). Сама по собі відсутність постійного місця проживання не свідчить про ризик втечі (п. 128 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Макаров проти Росії», заява № 15217/07 від 12 березня 2009 року).

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

Слідчим суддею установлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Згідно зі ст. 12 КК України, це тяжкий злочин. За його вчинення передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Слідчий суддя вважає доведеним, що тяжкість підозри підозрюваного ОСОБА_4 , дані про його особу, на цій стадії кримінального провадження, свідчать про наявність ризику його переховування від органу досудового розслідування або суду.

Разом з цим, оцінюючи наявність ризику впливу на свідків та потерпілого, слідчий суддя зазначає, що слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні, про що зазначено у частинах 1, 2 статті 23 та статті 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 95 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

За таких обставин, ризик впливу на свідків, потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що без застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, з огляду на дані про його особу, характер та обставини злочину у вчиненні якого він підозрюється, а також враховуючи страх людини перед іншою людиною, яка може застосувати фізичну силу, останній може впливати на свідків та потерпілого для зміни ними показів.

У свою чергу, про ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, на думку слідчого судді може свідчити наявність судимостей у підозрюваного, рішень про притягнення його до адміністративної відповідальності, наявність інших кримінальних проваджень стосовно нього тощо.

Слідчому судді доказів наявності в ОСОБА_4 судимостей не надано, а також не підтверджено, що його репутація свідчить про те, що він може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя відхиляє посилання прокурора на ризик, передбачений у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, слідчою суддею установлена наявність ризиків, передбачених ч. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отож, органом досудового розслідування доведено обставину, передбачену п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Слідчому судді доведено, що з огляду на ступінь імовірності доведеного ризику, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність його соціальних зв`язків, проживання, зважаючи на відсутність поручителів, на цій стадії кримінального провадження, іншими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою, буде неможливо досягти мети визначеної у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно з ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Отже, слідчий суддя вважає за необхідне встановити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 тривалістю 60 (шістдесят) днів, який необхідно обчислювати з моменту фактичного затримання 11 грудня 2023 року.

У свою чергу, оскільки ОСОБА_4 є військовослужбовцем, його потрібно тримати на гауптвахті.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не застосовує ОСОБА_4 заставу.

Отже, за таких обставин, слідчий суддя задовольняє клопотання старшого слідчого ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 175, 177, 178, 183, 194, 205, 309-310 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на гауптвахті, задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на гауптвахті, строком на 60 (шістдесят) днів, починаючи з моменту фактичного затримання 11 грудня 2023 року, тобто до 08 лютого 2024 року.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, заставу не застосовувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом 5 (п`яти) днів, з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію ухвали вручити негайно прокурору та підозрюваному.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Повний текст ухвали проголошений - 18 грудня 2023 року о 09:00 год.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ірина ДУБАНОВСЬКА