ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2468/22 Номер провадження 11-кп/814/1038/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000071 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07 липня 2022 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ачігвара Гальського району АР Абхазія, грузина, громадянина Грузії, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останній раз 13.04.2022 вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, на 1 рік 4 місяці позбавлення волі,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 29.07.2021, призначено 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком, та вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13.04.2022, остаточно визначено покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Ухвалено рахувати початок строку відбування покарання з 13 квітня 2022 року.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, процесуальних витрат, речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

14.02.2022, близько 19 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи на законних підставах в приміщенні кафе бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на зупинці громадського транспорту «Ринок» за адресою буд. 6-е, вул. Небесної Сотні, м. Кременчук, Полтавська область, умисно, повторно, таємно, з корисливим мотивом та метою, шляхом вільного доступу, зі столу, за яким сидів потерпілий, викрав мобільний телефон Samsung A02S SM-A025F 3/32 Gb imei1: НОМЕР_1 , чим завдав ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 3 500 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений з урахуванням наданих доповнень просить змінити вирок місцевого суду в частині стягнення судових витрат та призначеного покарання, оскільки воно не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, внаслідок суворості.

Звертає увагу, що місцевий суд зазначив, але не взяв до уваги обставини, що пом`якшують покарання та те, що потерпілий не має претензій, оскільки викрадене майно було йому повернуто.

Крім того, суд неправомірно стягнув процесуальні витрати з обвинуваченого в сумі 686 грн. 48 коп. на проведення експертиз, так як висновки експертів у судовому засіданні не досліджувались.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, та кваліфікацію його дій ніким із учасників не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону, передбачені ст. ст. 50, 65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінальних правопорушень, відповідно до ст. 12 КК України; особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, врахував його стан здоров`я і вік; обставини, які пом`якшують покарання, а саме, щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину; відсутність обставин, що його обтяжують.

Крім того місцевий суд врахував, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 29.07.2021 та до постановлення вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13.04.2022, тому правомірно призначив покарання обвинуваченому із застосуванням ст. 71, ч. 4 ст. 70 КК України.

Разом з тим, наведені стороною захисту у апеляційній скарзі доводи та обставини, у тому числі і ті, які визнані такими, що пом`якшують покарання і були враховані судом, на думку колегії суддів у цьому випадку не впливають на суспільну небезпечність вчиненого діяння, відповідно, не знижують ступінь тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тому, підстави для пом`якшення покарання відсутні.

Таким чином, призначене ОСОБА_8 покарання, розмір якого визначено в межах санкцій інкримінованих кримінальних правопорушень, із застосуванням ст.ст 70, 71 КК України, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК суд першої інстанції, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував чи проти цього не заперечують учасники судового провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому апеляційний суд позбавлений можливості перевіряти доводи обвинуваченого щодо дослідження висновків експерта, які ОСОБА_8 у суді першої інстанції не оспорював.

Крім того, статтею 118 КПК України визначено, що витрати пов`язані з залученням експерта є процесуальними витратами, які у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого, тому апеляційна скарга обвинуваченого в частині неправомірності стягнення з нього судових витрат на залучення експертів не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання та стягнення процесуальних витрат, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає. Тому апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07 липня 2022 року, щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4