Справа № 346/4882/18
Провадження № 1-кп/346/36/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці).

03 вересня 2018 року о 13 годині 58 хвилин обвинувачена ОСОБА_4 , ввійшла через головний вхід у приміщення гуртівні ПАККО N?6715 ТзОВ «Пакко Холдинг», що по вулиці Івана Мазепи, 303Б, м. Коломия Івано-Франківської області, директором якого є ОСОБА_5 . Знаходячись у приміщенні вказаного магазину обвинувачена йшла до відділу продажу алкогольних напоїв.

У подальшому, о 14 годині 01 хвилин обвинувачена ОСОБА_4 , проходячи через відділ продажу алкогольних напоїв, вирішила таємно викрасти товар, де діючи умисно, користуючись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливими мотивами, спрямованими на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, з полиці таємно викрала одну пляшку коньяку «Карпати» 0,5 літра «Ужгород», вартістю 404,52 гривень. Вказану пляшку коньяку обвинувачена ОСОБА_4 поклала в свою сумку, яку попередньо взяла з собою.

Після чого обвинувачена із викраденою пляшкою коньяку направилась в напрямку службового виходу, через який вийшла на вулицю та покинула місце вчинення злочину і розпорядилась на власний розсуд.

Внаслідок злочинних дій обвинуваченою ОСОБА_4 , гуртівні ПАККО N?6715 ТзОВ «Пакко Холдинг» спричинено матеріальні збитки на загальну суму 404,52 гривень.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 подала письмове клопотання, якого підтримала та просила кримінальне провадження відносно неї за ч.1 ст.185 КК України закрити на підставі ст.49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності. Наслідки закриття кримінального провадження з даних підстав їй роз`ясненні та зрозумілі.

Потерпілий в особі представника ОСОБА_6 в судове засідання не з явився, натомість подав до суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд даного провадження у його відсутності, зазначивши, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої, немає.

Прокурор вважає, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 підлягає до задоволення, кримінальне провадження щодо обвинуваченої слід закрити на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, що є підставою для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення (злочин), звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Згідно приписів вказаної статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання чинності вироком суду законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких призупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення від слідства та суду та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового кримінального правопорушення.

Також, згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, яке згідно санкції вказаної частини статті на момент його вчинення відносилось відповідно до ст.12 КК України, чинної на час інкримінованого їй злочину, до злочинів невеликої тяжкості. На даний час у відповідності до чинної ст.12 КК України, ч.1 ст.185 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , вчинено 03 вересня 2018 року.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2019 року оголошено розшук обвинуваченої ОСОБА_4 та кримінальне провадження зупинено до розшуку обвинуваченої.

Ухвалою від 03 квітня 2019 року відновлено кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України

Судом неодноразово вживались заходи щодо примусового приводу обвинуваченої у зв`язку із неявкою до суду останньої.

Ухвалою від 25 лютого 2020 року оголошено розшук обвинуваченої ОСОБА_4 та кримінальне провадження зупинено до розшуку обвинуваченої.

Ухвалою від 03 березня 2020 року відновлено кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України.

У відповідності до ч.2 ст.49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Вирішуючи питання про можливість звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності, враховуючи обставину ухилення обвинуваченого від явки до суду і відповідно зупинення перебігу строку давності, суд зазначає наступне.

Суд враховує правову позицію, викладену Касаційним кримінальним Судом у складі Верховного Суду в постанові від 19.11.2019 року у справі №345/2618/16-к, відповідно до якої, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Однак, положення ч.2 ст.49 КК України передбачають, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років.

В постанові від 05.04.2021 року об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №328/1109/19 (провадження №51-5464кмо20) зробила висновок щодо застосування норм закону України про кримінальну відповідальність, відповідно до якого особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч.1 ст.49 КК України диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, котра вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Одночасно факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційовані строки, визначені в ч.1 ст.49 КК України. В цьому випадку закон передбачає загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства чи суду: п`ятнадцять років з часу вчинення злочину, п`ять років з часу вчинення кримінального проступку.

За таких обставин час, який минув із дня вчинення кримінального правопорушення до дня, коли особа почала ухилятися від слідства або суду, не втрачає свого значення, а зберігається і зараховується до загального строку давності, що продовжує спливати. Крім того, до загального строку також зараховується період такого ухилення, а також проміжок часу, що пройшов із дня з`явлення особи із зізнанням або затримання до дня набрання вироком законної сили.

Разом із тим, в цьому контексті суд зауважує на тому, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02.02.2023 року у справі №735/1121/20 (провадження №13-26кс22) відступила від вищезгаданого висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, зазначивши, що такий підхід щодо тлумачення змісту ч.2 ст.49 КК України не відповідає точному змісту кримінально-правової норми та дійсній волі законодавця.

На переконання Великої Палати Верховного Суду, реалізація принципу гуманізму під час тлумачення та застосування конкретного положення закону про кримінальну відповідальність здійснюється за правилом - якщо відповідне положення містить елемент невизначеності й вона не може бути усунута з урахуванням інших конкретних чи загальних положень, таке положення має застосовуватися за найбільш сприятливим для особи варіантом з усіх можливих.

Підхід, за якого сам лише факт ухилення підозрюваного, обвинуваченого від досудового розслідування або суду повністю нівелює диференційовані строки давності, означає, що продовження злочинної діяльності тягне кращі правові наслідки, ніж перебування в розшуку. У разі беззастережної заміни передбачених ч.1 ст.49 КК України строків загальними, особа опиниться в гіршому становищі порівняно з тією, котра до спливу диференційованих строків учинить навіть низку нових злочинів, у тому числі тяжких.

Зазначене є очевидно несумісним зі справедливістю як властивістю права, що вимагає співмірності юридичних наслідків протиправних дій їхній соціальній небезпечності.

Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, згідно якого у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого ч.1 ст.49 КК України, подовженого на період ухилення.

Закінчення загальних строків, установлених ч.2 цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину та п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Отже, час ухилення обвинуваченої ОСОБА_4 сумарно складає - 26 днів.

З урахуванням того, що обвинувачена ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні ухилялася від суду, беручи до уваги вищевикладену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, стосовно неї як до особи, яка ухилялась від суду, підлягає застосуванню диференційований строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України, подовжений на час ухилення.

На переконання суду, наявні підстави для звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.185 КК України у зв`язку із спливом диференційованого строку давності, передбаченого п.2 ч.1 ст.49 КК України, продовженого на період ухилення від суду.

Отже, вищенаведені обставини свідчать, що строк притягнення обвинуваченої ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України - закінчився.

В зв`язку з наведеним, суд вважає клопотання обвинуваченої обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення і доходить висновку про можливість звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, подовженого на період ухилення від суду та про закриття кримінального провадження №0000862 від 04 вересня 2018 року.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати у даному кримінальному провадженні, відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування та судового розгляду не обирався, арешт на майно не накладався.

На підставі ст.ст. 12, 44, 49 КК України, керуючись ст.ст. 100, 284-288, 369-372, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.185 КК України на підставі ст.49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України - закрити.

Речові докази: CD-R диск із відеозаписом із камер спостереження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

СуддяОСОБА_1