Справа № 405/4001/23
провадження № 1-кс/405/3530/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2023 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому клопотання прокурора відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 лютого 2023 року №0000016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

прокурор відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого з клопотанням, в якому просить накласти арешт на речі вилучені 20.10.2023 в ході обшуку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон iPhone 11 Pro Max, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 та сім карта НОМЕР_4

В обґрунтування клопотання прокурор вказав, що слідчим відділом УСБУ в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000016 від 02.02.2023 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадяни України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та інші невстановлені особи, в тому числі мешканці Кіровоградської області налагодили збут наркотичних засобів та психотропних речовин у складі організованої групи на території Кіровоградської області.

Згідно відповіді на доручення від 05.10.2023 № 61/5/1/9138/нт, встановлено, що до діяльності Інтернет-магазину в мессенджері «Телеграм» з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 », в якому здійснюється незаконна діяльність пов`язана зі збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, причетна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Зокрема, ОСОБА_4 здійснює отримання та подальше відправлення психотропної речовини Alpha PVP, через поштового оператора ТОВ «Нова Пошта».

Крім того, отримано данні, що 15.08.2023 ОСОБА_4 з відділення ТОВ «Нова Пошта» № 2 у м. Костопіль Рівненської області здійснила поштове відправлення, де отримувачем був ОСОБА_5 під вигаданими анкетними даними « ОСОБА_8 » до м. Сміла Черкаської області (поштомат ТОВ «Нова Пошта» №6069).

20.10.2023, на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 №405/4001/23 від 18.10.2023, було проведено обшук житла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . В ході обшуку був вилучені: мобільний телефон iPhone 11 Pro Max, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 та сім карта НОМЕР_4 .

Слідчий в клопотанні, що з метою збереження, запобігання можливості приховування майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження на вилучений у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку на речі, що вилучені у громадянки ОСОБА_4 , необхідно накласти арешт, з метою забезпечення зберігання їх як речові докази та можливої конфіскації майна.

У судове засідання прокурор не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.

Власнику майна направлено повістку про дату, час та місце розгляду клопотання, однак власник майна до суду не з`явився, причини неявку суду невідомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Оскільки, згідно ч. 1 ст. 172 КПК України відсутність прокурора та власника майна не є перешкодою для розгляду клопотання, слідчий суддя визнав можливим розглянути клопотання за відсутності прокурора та власника майна, на підставі наявних доказів, оскільки це є необхідним для забезпечення арешту майна.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів судового розгляду не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, (кримінальне провадження № 0000016 від 02.02.2023 року, правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч.2 ст.307, ч.3 ст. 307 КК України) органом досудового розслідування даного кримінального правопорушення є слідчий відділ УСБУ в Кіровоградській області (а.к. 5).

В рамках вказаного кримінального провадження 20.10.2023, на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 №405/4001/23 від 18.10.2023, було проведено обшук житла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . В ході обшуку був вилучені: мобільний телефон iPhone 11 Pro Max, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 та сім карта НОМЕР_4 , про що складено відповідний протокол (а.к. 20-25).

Слідчим клопотання про арешт майна до Ленінського районного суду м. Кіровограда направлено 21.10.2023 за допомогою поштового зв`язку «Нова пошта», відправлення №377, а тому строк звернення до суду, з клопотанням не порушено (а.к.29)..

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним (ч.3 ст.41 Конституції України).

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 1 статті 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий судя відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Прокурором доведено, що мобільний телефон iPhone 11 Pro Max, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 та сім карта НОМЕР_4 об`єктивно могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення ( п.1 ч.2 ст.170 КПК України) та можуть містити відомості про факти чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

Постановою слідчого від 21.12.2023 вказаний вище мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000016 від 02.02.2023(а.к. 18).

При цьому, згідно ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України є тяжким злочином, за який передбачено у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 307 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачено у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Слідчий суддя вважає, що оскільки санкція кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3 ст. 307 КК України передбачає додаткове покарання конфіскація майна, тому наявні підстави вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна та з метою його збереження для виконання можливого вироку суду, існує необхідність у накладенні на нього арешту.

Таким чином, у даному випадку арешт накладається у відповідності до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів та з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Під час ухвалення рішення враховується також, практика Європейського суду з прав людини, згідно якої для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Об`єднаного Королівства»). Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Стаття 1 Протоколу Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод забороняє будь-яке невиправдане втручання у право власності державних органів.

Матеріали клопотання слідчого свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Водночас слідчий суддя відзначає, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, за викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою можливої конфіскації та з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до приховування майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі та відчуження.

Слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0000016 від 02.02.2023, на речі вилучені 20.10.2023 в ході обшуку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон iPhone 11 Pro Max, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 та сім карта НОМЕР_4 .

Заборонити розпоряджатися та користуватися вищевказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9