Справа № 642/4369/23
Провадження № 1-кп/642/423/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000042 від 16.01.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, який не зареєстрований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

- 26.01.2021 року Ленінським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

16.01.2021 близько 04.00 год, ОСОБА_4 перебуваючи разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, в залі очікування на території залізничного вокзалу Харків- Пасажирський, розташованого за адресою: м. Харків, площа Привокзальна, 1, побачили на лавці раніше незнайомого їм ОСОБА_5 , біля ніг якого на підлозі лежала сумка. Переконавшись, що ОСОБА_5 спить, у ОСОБА_4 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, виник умисел, спрямований на таємне викрадення його майна із сумки.

Реалізовуючи свій умисел, із корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, підсів до ОСОБА_5 та в цей момент ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та непомітно для потерпілого таємно викрав з сумки останнього планшет «Samsung TabS (SM- Т700» в прозорому силіконовому чохлі, вартістю, згідно висновку судово- товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/1227-ТВ від 22.01.2021 - 2797 грн. 00 коп., який передав особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.

Після чого, ОСОБА_4 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з викраденим майном з місця вчинення правопорушення зникли, звернувши викрадене на свою користь і розпорядившись ним на свій розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 2797 грн. 00 коп.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся в скоєному злочині, погодився із кваліфікацією вчиненого ним діяння, та щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення надав пояснення як зазначено вище.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів що характеризують його особистість, відомостей про процесуальні витрати, речові докази, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 скоїв злочин та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжкого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченого який на момент вчинення кримінального правопорушення був не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не має постійного місця реєстрації, не одружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працює.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховуючи характер скоєного кримінального правопорушення, пом"якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставини, у сукупності із даними, що характеризують особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, та вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 треба визначити в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі.

Також суд враховує, що ОСОБА_4 засуджений 26.01.2021 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік

Кримінальне правопоршення що інкримінується вчинено 16.01.2021, тобто до ухвалення вказаного вироку.

З огляду на ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, зарахувавши при цьому в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, відбуте повністю або частково покарання за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.

Разом із тим, приймаючи до уваги засудження ОСОБА_4 за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 26.01.2021 року до покарання у виді обмеження волі, зі звільненням від його відбування з випробуванням, суд вважає неможливим у даному випадку застосовувати інститут призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушення в порядку ч.4 ст.70 КК України, оскільки ураховуючи засудження ОСОБА_4 у розглянутому кримінальному провадженні до покарання, що належить відбувати реально, означений вирок суду від 26.01.2021 року підлягає самостійному виконанню.

Аналогічний висновок щодо застосування норми права (ч.4 ст.70 КК) визначила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15.02.2021 року (справа №760/26543/17).

Так, ОП ККС ВС зробила висновок про те, що якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч.4 ст.70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.

Вирішуючи питання щодо порядку зарахування обвинуваченому ОСОБА_4 строку попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання, то у строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід зарахувати строк перебування особи в установах попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження з моменту затримання в порядку ст. 213 КПК України, тобто з 04.04.2021 року до звільнення в залі суду ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 28.04.2023 року, якою йому було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

У відповідності до ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

При цьому процесуальні витрати слід стягнути з ОСОБА_4 із врахуванням вчинення кримінального правопорушення ним із іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, тобто рівну частку.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 26.01.2021 року яким засуджено ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік - виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його затримання з 04.04.2021 року.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 період попереднього ув`язнення та перебування особи в установах попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження з 04.04.2021 року до 28.04.2023 року з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_4 таким, що відбув покарання за цим вироком повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави половину процесуальних витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/1227-ТВ від 22.01.2021 у розмірі 817, 25 грн, тобто 408,63 грн.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 27.01.2021 року на майно вилучене в ході огляду місця події 16.01.2021 року.

Речові докази:

-Планшет «Samsung TabS (SM- Т700» в прозорому силіконовому чохлі, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити у його розпорядженні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків передбачених ст. 194 КПК України закінчився та у подальшому не обирався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1