Справа № 463/6563/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1075/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 10.08.2023 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо бездіяльності уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей у ЄРДР за заявою від 25.07.2023 року,

встановила:

Цією ухвалою було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо бездіяльності уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей у ЄРДР за заявою від 25.07.2023 року,

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя суду першої інстанції послався на те, що з матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_6 звернувся до ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, з заявою про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, оскільки останній під час конфлікту, на його думку, погрожував йому вбивством.

Як вбачається зі змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення (отримана ТУ ДБР, розташованим у м. Львові, 25.07.2023, за якою листом від 09.08.2023 відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР), в такій не зазначено, у чому конкретно полягає погроза вбивством з боку громадянина ОСОБА_7 , судді у відставці. Заявником у поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення 26.12.2022 кримінального правопорушення вказаною у заяві особою, виходячи із того, що останній раніше нібито отримував дозвіл на носіння та зберігання зброї, однак конкретних відомостей про погрози із наміром застосування такої зброї заява про вчинення кримінального правопорушення не містить.

В даному контексті варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого кримінального правопорушення є його суспільна небезпечність. Злочин (як і кримінальний проступок) серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших). При цьому доводи заяви про вчинення кримінального правопорушення фактично зводяться до незаконних дій, вчинених 26.12.2022 ОСОБА_7 та його донькою та колишньою дружиною заявника - ОСОБА_8 , які полягають у здійсненні заявнику перешкод у побаченнях з їх спільною малолітньою дитиною, спір щодо якої може бути вирішений в судовому порядку згідно норм ЦПК України.

Таким чином, доводи заявника у заяві від 25.07.2023 є його особистою оцінкою дій імовірного правопорушника та ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливого кримінально-караного характеру дій, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України. Незважаючи на те, що заявник вважає заяву від 25.07.2023 повідомленням про вчинення вищевказаною особою кримінального правопорушення, проте останнє за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу конкретного кримінального правопорушення, а тому таке повідомлення, з огляду на його зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за будь-якою кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Отже, згідно наведених вище норм законодавства за таким повідомленням про внесення відомостей до ЄРДР Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Львові, не порушено вимог кримінального процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк апеляційного оскарження; скасувати ухвалу слідчого судді; постановити нову ухвалу, якою зобовязати уповноважену особу ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_6 від 25.07.2023 за фактом здійснення ОСОБА_7 погроз вбивства ОСОБА_6 за наявності реальних підстав побоюватися здійснення цієї погрози, та розпочати досудове розслідування.

Щодо пропущеного строку на апеляційне оскарження то апелянт зазначає, що розгляд справи відбувся без його участі, копію ухвали на його електронну адресу було скеровано 16.08.2023 на підставі його заяви, відтак строк пропущено з незалежної від нього, поважної причини.

Стосовно ухвали слідчого судді то таку скаржник вважає незаконною, необгрунтованою, оскільки висновки слідчого судді, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи.

Апелянт зазначає, що слідчий суддя неналежно дослідив його заяву від 25.07.2023 скеровану ТУ ДБР, розташованого в м. Львові, де наведено вичерпні відомості про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ч.1 ст. 129 КК України. Заява містить всі необхідні дані для того, щоб слідчий виконав свій обов`язок, передбачений ч.1 ст.214 КПК України. Зокрема зазначено про висловлення на його адресу 26.12.2022 приблизно о 13:50 год. за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності його малолітньої дитини зі сторони ОСОБА_7 погрози вчинити вбивство. Вказана погроза була реальною і сприйнята ним так, що може бути виконана. Об`єктом вказаного правопорушення є його особиста безпека. В діях ОСОБА_7 є прямий умисел на скоєння злочину. Відтак у скерованій ним 25.07.2023 заяві є всі дані для внесення відомостей в ЄРДР у відповідності до вимог ст. 214 КПК України.

Апелянт наполягає, що слідчим суддею не враховано імперативний обов`язок слідчого внести відомості до ЄРДР за заявою про кримінальне правопорушення та фактично наділяючи себе повноваженнями органу досудового розслідування, встановив, що заява не містить ознак вчинення злочину.

На апеляційний розгляд ОСОБА_6 ,, який був належним чином повідомлений про розгляд справи, не з`явився, клопотань про відкладення не подавав, в телефонному режимі просив слухати справу без його участі, оскільки проживає в м. Чернівці і немає можливості прибути в суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття учасників провадження в судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судової справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Поважність причин пропуску скаржником строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування виносить ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Згідно ч.1 ст. 11 КК України злочином (кримінальним правопорушенням) є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

З`ясовуючи можливість оскарження вказаного рішення слідчого судді, колегія суддів бере до уваги Рішення № 4-р (ІІ)/2020 другого сенату Конституційного суду України від 17 червня 2020 року у справі №3-180/2018 (1644/18), яким положення ч. 3 ст. 307 Кримінального процесуального кодексу України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п.2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 6 квітня 2016 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 25.07.2023 ОСОБА_6 подав до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, заяву про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 129 КК України його колишнім тестем ОСОБА_7 , а саме погрозою вбивства. Станом на день подачі скарги в суд першої інстанції відомості в ЄРДР не внесено, кримінальне провадження не розпочато. Вважає, що така бездіяльність суб`єкта оскарження не відповідає вимогам ст. 214 КПК України, а тому просить скаргу задовольнити.

Як зазначено в ухвалі слідчого судді суду першої інстанції з наведених положень вбачається, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне порушення. Доводизаявника у заяві від 25.07.2023 є його особистою оцінкою дій імовірного правопорушника та ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливого кримінально-караного характеру дій, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України.

Крім того, слідчий суддя врахував, що за цими ж фактами вчинення незаконних дій колишньою дружиною заявника ОСОБА_8 та її батьками 26.12.2022 на підставі ухвали слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 15.03.2022 вже зобов`язано орган досудового розслідування внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення за зверненням ОСОБА_6 від 26.12.2022. В межах зазначеного кримінального провадження заявник не позбавлений можливості бути допитаним як свідок чи потерпілий та вказувати на вчинення відносно нього будь-якого кримінального правопорушення, передбаченого КК України, кримінально-правову оцінку якому в частині правової кваліфікації надасть орган досудового розслідування.

У зв`язку з викладеним, на підставі результату судового розгляду поданої скарги, слідчий суддя відмовив у її задоволенні, обґрунтовуючи своє рішення тим, що викладені у заяві обставини щодо вчинення кримінальних правопорушень, не можуть вважатись фактичними даними, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, оскільки не несуть в собі конкретних відомостей, які б підтверджували реальність конкретних подій злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а також мотиву, прямого умислу чи зацікавленість посадових осіб.

Мотиви скаржника по суті є його суб`єктивне сприйняття та зводиться до незгоди з діяннями та рішеннями уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Львові.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується, оскільки, у заяві ОСОБА_6 від 25.07.2023 відсутні конкретні фактичні дані, які б свідчили про вчинення саме кримінального правопорушення. (а.с.13-15) . Тим більше за подіями від 26.12.2022 вже внесено відомості в ЄРДР.

Покликання скаржника на погрози йому зброєю, фіксування підстав для викликів працівників поліції та результати таких викликів не підтверджені конкретними відомостями про обставини, які б вказували на факти саме кримінального правопорушення. При наявності, зі слів скаржника, словесних нецензурних погроз на його адресу зі сторони його колишньої дружини та її родичів, апелянтом не надано підтвердження звернення по цих даних до органів поліції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року №139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст. 214 КПК України.

Слідчим суддею суду першої інстанції не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 10.08.2023 є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 392, 404, 407, 422 КПК України колегія суддів,

постановила:

Поновити ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 10.08.2023 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо бездіяльності уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей у ЄРДР за заявою від 25.07.2023 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: