Придніпровський районний суд м.Черкаси
Придніпровський районний суд м.Черкаси
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2023 року Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження №0000121 від 01.02.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси знаходиться кримінальне провадження №0000121 від 01.02.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В судовому засіданні захисником ОСОБА_4 заявлено клопотання про призначення повторної судово-автотехнічної експертизи з певними питаннями. В обґрунтування клопотання зазначив, що під час проведення судового засідання 20.05.2021 року, було досліджено письмові матеріали справи, зокрема протокол проведення слідчого експерименту від 24.02.2021 року. У зв`язку із тим, що сторона захисту ставила під сумнів дані вказаного слідчого експерименту, судом задоволено клопотання про надання доручення щодо проведення слідчого експерименту, але вже із залученням всіх учасників кримінального провадження, у тому числі потерпілого. Вказане усунуло б будь-які сумніви щодо об`єктивності даної слідчої дії та правильності встановлених даних. Однак, за більш ніж рік, а відповідно за 2 зимові періоди, слідчий, якому доручено проведення експерименту, не забезпечив його проведення в ідентичних умовах. Щодо видимості: вважає, що вказане вчинено умисно. Оскільки даний слідчий проводив досудове розслідування у вказаній справі, йому добре відомо той факт, що видимість, яку він зазначив у протоколі (45,8 м), останнім взята Експертизи № 1 (приблизно 46 м), а не реально встановлена на місці події за ідентичних умов. Звернув увагу, що вказана видимість встановлена не з місця знаходження водія, а з місця розташування відеореєстратора. Крім того, ця видимість визначена експертом, шляхом застосування спеціальної процедури - покадрового перегляду відеозапису, який водій не може собі дозволити під час керування авто. Важлимим є й те, що людське око не так сприймає інформацію, як її сприймає об`єктив відеореєстратора, а потім, після обробки його процесором за допомогою спеціального програмного забезпечення, передає його на монітор комп`ютера або реєстратора. Реальна ж видимість на місці події становила близько 39 метрів. Тобто коли пішохід вже декілька кроків пройшов по проїжджій частині та його стало чітко видно. Дані твердження повністю відповідають положенням Методичних рекомендацій, де зазначено: «Дальность видимости конкретного препятствия рекомендовано определять путем следственного эксперимента как расстояние от передней части ТС, на котором препятствие может быть четко опознано с места водителя по его характерным признакам». Вказане просив врахувати при визначення вихідних даних при призначенні експертизи.

Вищенаведене свідчить про допустимість, але не належність висновків експертів та слідчого експерименту у даній справі. 2. Щодо часу реакції водія: Під час проведення Експертиз № 1 та № 2 розрахунки проведені виходячи із дорожньої ситуації, яка відмінна від тієї що відбулася насправді. Формула, яка використовується під час проведення авто технічних експертиз виводилася і визначалася на підставі наукових досліджень не день, не два, і мабуть не один місяць, що знайшло своє відображення у відповідних Методичних рекомендаціях. Тому, всі складові формули, мають бути враховані у суворому дотриманні Методичних рекомендацій. Експерт не може брати формулу з Рекомендацій, а її складові брати на власний розсуд, якщо складова має чітке визначення у Рекомендаціях. У такому випадку, ця формула буде не об`єктивною. Так, згідно ч. 1 таблиці зазначеній у Методичних рекомендаціях, підчас обрахунку формули, експерту потрібно використовувати показник часу реакції водія - 1,2 сек, оскільки ДТС, яка склалася у нашому випадку повністю відповідає ДТС наведеній у таблиці (таблиця додається). Тому, твердження експерта ОСОБА_7 , що кут під яким пішохід рухався по проїжджій частині дає можливість зменшувати час реакції є надуманими, оскільки не підтверджуються, ні нормами закону, ні положенням Рекомендацій. Більш того, враховуючи ту обставину, що пішохід рухався перпендикулярно проїжджій частині, підстав для таких умовиводів не має. Звернув увагу суду й на ту обставину, що згідно ч. 1 таблиці Рекомендацій у стовпці першому зазначено: «ДТС, предшествовавшая ДТП, не содержала признаков возникновения препятствия. Однако в поле зрения водителя находились объекты, которые могли создать опасную обстановку». Тобто, навіть у ситуації, коли в полі зору ОСОБА_6 знаходився б пішохід, час реакції потрібно було б застосовувати -1,2 сек. У даній же ситуації, пішохода навіть не було у полі зору. Таким чином, під час визначення вихідних даних, просив вказати час реакції водія - 1,2 сек. 3. Щодо збільшення часу реакції на 0,6 сек. Твердження експерта ОСОБА_8 , щодо можливості зменшення часу реакції суперечать Рекомендаціям, а тому мають бути оцінені критично. Так, згідно Методичних рекомендацій: «Поскольку, как это указывалось выше, на проезжей части дороги, предназначенной для движения ТС не должно быть препятствий, которое водитель не может заблаговременно обнаружить, возникновение такого препятствия, как правило, неожиданно для водителя. Следуя со скоростью, выбранной по условиям видимости дороги, он может быть подготовлен к изменениям дорожных условий (поворотов, уклонов и т.д.), но не подготовлен к возникновению неожиданного препятствия, поэтому время его реакции в таком случае увеличивается. Соответственно для реагирования водителя на изменение дорожных условий и появление препятствия требуется разное время. В последнем случае для решения вопросов, связанных с технической возможностью предотвратить происшествие, эксперту рекомендуется принимать ВРВ дифференцированно по ситуациям, приведенным в ч. 1 таблицы, с соответствующим увеличением времени на 0.6 с, если следствием установлено, что объект был малозаметным». Тому, під час обрахунків у нашій ситуації, час реакції водія 1.2 секунди це старт, від якого потрібно відштовхуватися. Він повинен братися в умовах ідеальної видимості (сонячний день, добре видно пішохода) тощо. Очевидно, що час реакції водія на зміну обстановки в сонячний день та вночі, не може бути однаковим. Саме тому, Методичні рекомендації і містять положення, згідно яких, час реакції водія, зазначений у ч. 1 таблиці потрібно збільшити на 0,6 сек. (при поганій видимості або якщо об`єкт малопомітний), та не містять положень щодо зменшення цього часу при ідеальній видимості. Що стосується нашої ситуації, для збільшення часу реакції водія на 0,6 сек. слугують наступні обставини: 1) темна пора доби; 2) неконтрастне забарвлення пішохода; 3) наявне освітлення пішохідного переходу направлене не на перехід перехрестя, а на перехрестя, що спричиняє перебування пішоходу в тіні за освітленням; 4) наявність інших темних об`єктів (дерев та стовпів) на фоні рекламних щитів, які були однотипними по формі з пішоходом; 5) мокре асфальтобетонне покриття.

Вказані обставини сприяють злиттю об`єктів та роблять пішохода малопомітним. У зв`язку із чим, просили суд, під час призначення експертизи врахувати вищевказані положення та зазначити у вихідних даних у вихідних даних збільшуючий коефіцієнт часу реакції водія на 0,6 сек. Що ми маємо на даний час. 1). Видимість встановлена на підставі інформації з реєстратора, а не ної видимості з місця водія. Якби реєстратор керував автомобілем, то все потрібно було вираховувати виходячи з інформації, яка знята з нього. У нашому випадку, видимість пішохода має встановлюватися з урахуванням показів водія, оскільки саме він був за кермом, що мені здається очевидним фактом. Більш того, допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 дав покази, що людське око по іншому сприймає інформацію, а ніж реєстратор, тому більш об`єктивним є встановлення видимості шляхом проведення слідчого експерименту. Вказане вбачається також із Методичних рекомендацій. 2. Експертизи проведені в тиху. Без залучення їх до слідчих дій. Відповідно, із зазначенням тих вихідних даних, які мав бажання вказати слідчий, що порушує принцип рівності сторін. Слідчий сам виїхав, провів експеримент і призначив експертизу. Виникає питання, чому ми маємо з нею джуватися? 3) Щодо забезпечення змагальності. Слідчий, призначаючи експертизу, не мав проблем у доведення перед судом обставин, чому ті чи інші вихідні дані треба надавати експерту. Тому вважає, що принцип змагальності буде дотриманий, якщо суд призначить експертизу на підставі вихідних даних, які зазначає сторона захисту, без надмірного доведення кожної із вихідних даних, як це мав можливість зробити слідчий на досудовому розслідуванні. Більш того, вважає свою позицію щодо часу реакції водія, більш ніж обгрунтованою. Просить суд - Поновити порушене право сторони захисту бути присутнім під час слідчих дій. А також, щоб покази обвинуваченого бралися до уваги під час проведення експертизи. В подальшому, будемо мати 3 експертизи. Дві - із вихідних даних сторони обвинувачення та 1 - сторони захисту, які не будуть для суду мати наперед визначального значення. Якщо сторона обвинувачення бути вважати, що експертиза за нашими вихідними даними є не об`єктивною, вона матиме всі процесуальні можливості наводити свої доводи на спростування. Вони, у свою чергу, будуть наводити - свої. А суд у нарадчій кімнаті матиме змогу прийняти об`єктивне рішення враховуючи позицію обох сторін. 4) Щодо невірного визначення ширини проїжджої частини: як вбачається із висновків експертів та протоколу ОМП, у вихідних даних ширина проїжджої частини становила 7,6 метрів. Однак, як вбачається із листа департаменту архітектури та містобудування ЧСР від 22.04.2022, дійсна ширина становить 8-8,2 метри. Вказане також може вплинути на висновки експертизи, тому просив врахувати це при визначенні вихідних даних. Клопотання підримав та просив його задовольнити.

Прокурор заперечив щодо можливості задоволення клопотання захисника про призначення повторної судово-автотехнічної експертизи в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України посилаючись на те, що клопотання є необґрунтованими та безпідставними.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

Потерпілий ОСОБА_5 не підтримав думку захисника та просив відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків:

Вирішуючи клопотання захисника про призначення повторної судово-автотехнічної експертизи, суд зазначає наступне:

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам; суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, зокрема, якщо суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності.

Частиною 1 статті 242 КПКУкраїни передбачено, що експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Відповідно до ч.10 ст.101 КПК України, висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

Суд вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання захисника про призначення повторної судово-автотехнічної експертизи, у зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю, стороною захисту не наведено переконливих підстав для призначення експертизи. Судом в нарадчій кімнаті буде надана оцінка всіх об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені, відповідно дост.94 КПК України, всебічно, повно та неупереджено.

Згідно ст. 350 КПК України - клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Нових даних, які-б могли вплинути на висновки проведених експертиз та необхідності призначення ще експертизи, захисником не доведено, а судом не встановлено, внаслідок чого суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 242, 332, 342-372, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про призначення повторної судово-автотехнічної експертизи в межах кримінального провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України відмовити в повному обсязі.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено і проголошено о 12 год. 00 хв. 13 жовтня 2023 року.

Суддя: ОСОБА_1