Справа №372/2823/20. Провадження №11-кп/824/1772/2023. Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

20 листопада 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 18 лютого 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_8

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_9

за участю сторони захисту - адвоката ОСОБА_10

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком у кримінальному провадженні під № 0001159, внесеному до ЄРДР 09.11.2019, ухваленим щодо обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який народився у м. Бровари Київської області, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст. 89 КК України, -

який визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Строк покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту затримання.

До вступу вироку в законну силу залишено ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 у відшкодування моральної шкоди 115226 грн.

Цивільний позов ОСОБА_12 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 у відшкодування моральної шкоди 165226 грн.

Цивільний позов ОСОБА_13 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 у відшкодування моральної шкоди 115226 грн.

Скасовано накладений ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 11 листопада 2019 року арешт на автомобіль «BMW», модель «528 і» реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль «HYUNDAI» модель «ELANTRA» реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Також вирішені питання про долю речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_13 , тяжке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_12 та ушкодження потерпілій ОСОБА_11 .

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

ОСОБА_7 , 09 листопада 2019 року близько 12 години 27 хвилин в світлий час доби за сприятливих погодних умов, сухому асфальтному покритті, керуючи технічно-справним транспортним засобом, автомобілем марки BMW, модель «528 і» реєстраційний номер НОМЕР_1 , без пасажирів, рухався автомобільною дорогою «Р-01», сполученням «Київ-Обухів», в напрямку від міста Київ до міста Обухів, Київської області.

Наближаючись до регульованого перехрестя, розташованого на тридцятому кілометрі зазначеної автомобільної дороги, що на території Обухівського району, Київської області, ОСОБА_7 , проявив неуважність, не стежив за дорожніми умовами, не був уважним під час керування транспортним засобом та відповідно не реагував на їх зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також здоров`ю громадянина, на вказаному транспортному засобі, не обрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу та втратив контроль над його рухом, а також порушуючи вимоги пунктів 8.7.3.(е), 8.10., 10.1. та 11.4. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - ПДР України), згідно з яким передбачено, що: п. 8.7.3. ПДР України «сигнали світлофора мають такі значення»: е) «червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух»; п. 8.10. ПДР України «у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів»; п. 10.1. ПДР України «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п. 11.4. ПДР України «на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги» побачивши «червоний сигнал» світлофора, що розташований в напрямку свого руху, перед регульованим перехрестям, не вжив заходів для зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки, без зупинки та зміни напрямку руху переїхав регульоване перехрестя, в момент виникнення небезпеки не зупинив керований ним транспортний засіб, що призвело до зміни напрямку руху автомобіля, в результаті чого виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «VOLKSWAGEN», модель «Т5 РНА-7» реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок чого керований ним автомобіль втратив керованість і здійснив зіткнення із автомобілем марки «HYUNDAI», модель «ELANTRA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_13 із пасажирами ОСОБА_12 та ОСОБА_11 та автомобілем марки «PEUGEOT», модель «307 XS 2.0 Е», реєстраційний номер НОМЕР_4 , які рухалися в напрямку від міста Обухів, Київської області до міста Київ.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, водію автомобіля марки «HYUNDAI», модель «ELANTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_13 , пасажирам ОСОБА_12 та ОСОБА_11 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 132/Е у ОСОБА_13 мали місце ушкодження у вигляді: відкритого перелому верхньої та середньої третини правої великогомілкової кістки, перелому 6-го ребра зліва, різано-рваної рани лівого колінного суглобу, струсу головного мозку, різаної рани в ділянці лівої кисті, а також множинних саден голови та тулуба. Вказані ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння (відкритий перелом кісток правої гомілки).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №131/Е від 28.05.2020 року у ОСОБА_12 мали місце ушкодження у вигляді: важкої закритої черепно- мозкової травми з множинними забоями головного мозку в правій лобно- скроневій-тім`яній ділянці з формуванням субдуральної гематоми лівої лобно- тім`яної ділянки, посттравматичного субарахноїдального крововиливу, когнітивного порушення, закритого перелому шийки лівої стегнової кістки, перелому лівого надколінника. Вказані ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Згідно до висновку судомо-медичної експертизи № 130/Е від 27.05.2020 року у ОСОБА_11 мали місце ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої вертлюгової впадини, відкритого перелому кісток лівої гомілки в середній третині, закритого перелому правої великогомілкової кістки, закритого перелому правого ліктьового відростку, закритого перелому нижньої щелепи, а також множинних саден голови та тулуба. Зазначені ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 8.7.3.(е), 8.10., 10.1. та 11.4. Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілим ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали

Не погодившись із ухваленим місцевим судом вироком, адвокат ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , та обвинувачений ОСОБА_7 подали апеляційні скарги, в яких:

- адвокат ОСОБА_6 просить: змінити вирок Обухівського районного суду Київської області від 18.02.2022, яким ОСОБА_7 визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та пом`якшити покарання, звільнивши від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;

- обвинувачений ОСОБА_7 просить: вирок Обухівського районного суду Київської області від 18.02.2022, яким ОСОБА_7 визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - змінити та пом`якшити покарання, звільнивши від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційних скарг, які є ідентичні одна одній, адвокат та обвинувачений вказують, що не згодні з вироком суду, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вважають, що суд штучно не врахував характеризуючи ОСОБА_7 та наявні в матеріалах справи документи, безпідставно виключив пом`якшуючу обставину «щире каяття», не врахував винне ставлення засудженого до власних дій та послався на неіснуючу в практиці характеристику особи як «процесуально неактивна».

Посилаються на те, що відповідно до досудової відповіді, яка надана ДП «Центр пробації» від 20.11.2020 за №47-40, орган пробації вважає виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення волі або без обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства та окремих осіб.

Вказують, що обвинувачений під час ДТП отримав пошкодження, внаслідок чого довгий час не ходив та потребує специфічного щоденного фізичного навантаження та медичної реабілітації, та з цих причин не має офіційного місця роботи.

Зазначають, що суд не викликав потерпілих в судове засідання 18.02.2022 для участі в дебатах, був присутній лише їх представник, суд послався лише на їх думку під час допиту в суді, а не під час судових дебатів. Також, вказують, що судом не врахована думка потерпілих стосовно додаткового відшкодування матеріальної шкоди.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 - не оскаржений.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_14 , які підтримували апеляційні скарги; пояснення прокурора ОСОБА_8 та представника потерпілих адвоката ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_7 , підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

За ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого щодо невідповідності тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, безпідставного незастосування судом положень ст. 75 КК України щодо ОСОБА_7 , колегія суддів уважає небезпідставними, цілком обґрунтованими та з ними погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" (в редакції Постанови Верховного Суду №11 від 6 листопада 2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України (2341-14) стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, позицію потерпілих, які наполягали на ізоляції обвинуваченого від суспільства і позбавлення права керувати транспортними засобами, особу обвинуваченого, його вік, посередню характеристику з місця проживання, що він не має постійного місця роботи, вже притягувався до кримінальної відповідальності, кількість пунктів ПДР, які він порушив при вчиненні даної ДТП та кількість постраждалих в ній осіб, але не правильно розтлумачив обставини справи що пом`якшують покарання.

Так, суд вказав, що обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до вимог ст. 66 КК України суд визнав часткове добровільне відшкодування завданого збитку і виключив, зазначену органами досудового слідства, пом`якшуючу покарання обставину, щире каяття, оскільки вважав, що в суді першої інстанції позиція обвинуваченого не була процесуально активною, адже він свою вину у вчиненні інкримінованих йому дій визнавав формально під тиском зібраних у справі доказів, що не свідчило про критичну оцінку останнього своєї злочинної поведінки. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Так, із виключенням такої обставини, як щире каяття, колегія суддів не погоджується, зважуючи на наступному.

Як вбачається з постанови Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 18 вересня 2019 року справа № 166/1065/18 (провадження № 51-3392 км19) розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Відтак, у матеріалах кримінальної справи стосовно ОСОБА_7 наявні дані на підтвердження того, що обвинувачений допомагає потерпілим оговтатись від пережитого, а саме відшкодовує завданні збитки та забезпечує їх лікування, що підтверджується розписками адвоката ОСОБА_15 , який представляє інтереси потерпілих, за 16.11.2019, 16.12.2019, 03.12,2019, 25.12.2019, 09.01.2020 / т. 2 а.с. 33-37/.

Поза увагою місцевого суду залишилося й ставлення обвинуваченого до вчиненого ним кримінального правопорушення та його поведінка після вчиненого. Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги захисника та обвинуваченого приводу того, що обвинувачений повністю визнав свою вину та жалкує про скоєне, що, у свою чергу, свідчить про дійсне визнання свої вини та щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні.

Щодо висновків суду в частині фактичної відмови у застосуванні положень ст. 75 КК України, то ці висновки зроблені без врахування фактичних обставин кримінального провадження, у тому числі і даних які характеризують особу обвинуваченого, всупереч положенням ст. 75 КК України та без наведення належних мотивів даного рішення.

За змістом положень ч.1 ст. 75 КК України умовами звільнення особи від відбування покарання є: - рішення суду про призначення покарання в виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років; - переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке базується на даних про тяжкість вчиненого злочину, про особу винного та на інших обставинах справи.

Так, як вбачається із вироку обвинуваченому призначене покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, що відповідає одній із умов, передбачених ч. 1 ст. 75 КК України. Щодо другої умови, яка надає можливість звільнення особи від відбування покарання із випробуванням, то колегією суддів враховується сукупність усіх даних про особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, його процесуальна поведінка у ході досудового слідства та судового розгляду. Колегією суддів окрім позитивної характеристики обвинуваченого враховується те, що всупереч зазначеному судом першої інстанції, в силу ст. 89 КК України не судимий, має постійне місце проживання, що свідчить про його соціальну адаптацію у суспільстві. Колегією суддів звертається увага на те, що обвинувачений усвідомив сутність вчиненого ним злочину, розкаявся у його вчиненні. Аналіз указаних даних у їх сукупності дає підстави стверджувати те, що каяття обвинуваченого у вчиненні злочину дійсно є щирим і дійсно відображає його внутрішнє ставлення до вчиненого злочину та його наслідків.

Колегія суддів звертає увагу і на досудову доповідь філії ДУ "Центр пробації" у м. Києві та Київській області Броварський міськрайонний відділ, відповідно до висновків якої, виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.

Крім того, суд враховує те, що у ході судового розгляду не було встановленого жодної негативної чи несприятливої для обвинуваченого обставини, яка би указувала на неможливість застосування щодо обвинуваченого положень ст. 75 КК України.

Так, зазначені обставини, які підлягають обов`язковому врахуванню, та дані про особу ОСОБА_7 у своїй сукупності, на переконання колегії суддів апеляційного суду, дають достатні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі. З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за можливе застосувати щодо обвинуваченого положення ст. 75 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 18 лютого 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, - змінити в частині призначеного покарання.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає, покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок місцевого суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4