Справа № 132/2523/23
УХВАЛА

05.10.2023 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

представника потерпілої -адвоката ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» обвинувальний в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 29.05.2023 в ЄРДР за №0000231 за обвинуваченням ОСОБА_7 в вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28.08.2023 з Вінницького апеляційного суду за підсудністю надійшов вищевказаний обвинувальний акт.

05.10.2023 у підготовчому судовому засіданні суд, вислухавши міркування присутніх учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, прийшов до висновку, що дане кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду виходячи з наступного.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст.468-475 КПК до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Вінницькому районному суду Вінницької області.

Враховуючи те, що не має підстав для прийняття рішень визначених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК, тому суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження слід призначити до судового розгляду.

Крім цього, 05.10.2023 через канцелярію суду подано цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

В підготовчому судовому засіданні представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 , просила суд прийняти позовну заяву до спільного провадження у даному кримінальному провадженні.

Учасники кримінального провадження не заперечували з приводу прийняття до спільного розгляду з даним кримінальним провадженням поданий вищевказаний цивільний позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Вислухавши міркування учасників кримінального процесу, суд, у відповідності до положень, викладених в ст.128 КПК, вважає за необхідне прийняти цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до спільного розгляду з даним кримінальним провадженням, так як він відповідає вимогам ст.ст.185, 187 ЦПК України та визнати: потерпілу ОСОБА_4 цивільним позивачем; представника потерпілої ОСОБА_5 представником цивільного позивача; обвинуваченого ОСОБА_7 цивільним відповідачем, а захисника ОСОБА_6 , - представником цивільного відповідача.

Також, у даному підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане ним письмове клопотання про продовження обвинуваченому солдату ОСОБА_7 застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, оскільки такий строк спливає, а ризики, які стали підставою для його застосування на даний час продовжують існувати, не змінилися та не відпали, а саме: обвинувачений ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому злочин за ч.2 ст.121 КК України в стані алкогольного сп`яніння, будучі військовослужбовцем, який самовільно залишив військову частину; останній зловживав спиртними напоями, вів антисоціальний спосіб життя; обвинувачується у вчинені злочину санкція за який передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років позбавлення волі, а тому вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватись від суду. Окрім того, прокурор зазначив, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу, свідків у даному провадженні з метою схилити їх до зміни первинних показів на свою користь. Також вказав, що жоден з інших запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ним ризикам, оскільки є недостатньо суворими враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання.

Потерпіла ОСОБА_4 в засіданні притримала позицію прокурора.

Захисник ОСОБА_6 заперечував з приводу клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив суд змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, адже у обвинуваченого немає намірів тиснути на когось і у нього є визначене місце проживання.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, підтримав позицію захисника ОСОБА_6 .

Прокурор ОСОБА_3 наполягав на задоволені свого письмового клопотання та заперечував проти усного клопотання захисника ОСОБА_6 , оскільки вважає, що менш суворі запобіжні заходи щодо обвинуваченого не зможуть запобігти вказаним ним ризикам.

Вислухавши клопотання прокурора та захисника, з`ясувавши думки присутніх учасників судового процесу, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а клопотання захисника необґрунтованим та таким, що підлягає відмові в задоволенні, виходячи з такого.

Згідно до п.п.4,5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років та до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до положень, викладених в ч.1 ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Судом установлено, що запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_7 застосований за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; суд враховує, що тримання під вартою є винятковим та відповідно до ст. 176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Суд вважає, що наразі існують, не зменшилися та не відпали ризики, передбачені п.п.1, 3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_7 хоча є раніше не судимою особою, але на час затримання офіційно не працював; доказів на те, що обвинувачений є одруженою особою та має на утриманні дітей суду не надано; ОСОБА_7 органом досудового розслідування інкримінується вчинення, в стані алкогольного сп`яніння будучі військовослужбовцем, який самовільно покинув військову частину, - тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи за ч.2 ст.121 КК України, тому суд вважає, що обвинувачений не має на волі соціально-стримуючих факторів. Також суд враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого, який є молодого віку та фізично здоровою людиною. Окрім того, на даний час судом ще не заслухані покази потерпілої, свідків, обвинуваченого, не досліджені судом і письмові документи та речові докази, в зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що існують ризики чинення незаконного впливу ОСОБА_7 на потерпілу, свідків, з метою зміни їх показів у суді на його користь; вчиненням ним іншого кримінального правопорушення, а також переховування ним від суду.

Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд доходить висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, йому доцільно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в свою чергу, слід відмовити у задоволені усного клопотання захисника, оскільки ним не доведено перед судом належними та допустимими доказами, що наявні наведені ризики прокурором - зменшилися або відпали.

Тому, не зачіпляючи питання доказовості вини обвинуваченого, суд вважає за доцільне продовжити ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме - по 03.12.2023, включно, без визначення застави.

Керуючись ст.ст.177, 183, 199, 314-316, 331, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені 29.05.2023 в ЄРДР за №0000231 за обвинуваченням ОСОБА_7 в вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, - призначити до судового розгляду в відкритому судовому засіданні на 16.10.2023 о 15:15 год. в приміщенні Вінницького районного суду Вінницької області у залі судових засідань № 2.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілу ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 .

Прийняти до спільного розгляду із даним кримінальним провадженням цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, визнавши в даному провадженні: потерпілу ОСОБА_4 цивільним позивачем; представника потерпілої ОСОБА_5 представником цивільного позивача; обвинуваченого ОСОБА_7 цивільним відповідачем, а захисника ОСОБА_6 , - представником цивільного відповідача.

Письмове клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, - строком на шістдесят днів, тобто до 03 грудня 2023 року включно.

В задоволені усного клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт,- відмовити.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)».

Ухвала в частині продовження строку дії застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченими - з дня отримання копії ухвали суду.

В решті частини ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення щодо неї можуть бути включені сторонами кримінального провадження до апеляційної скарги на кінцеве процесуальне рішення в даному провадженні.

Повна ухвала суду проголошена 10.10.2023 о 13.45 год.

Суддя ОСОБА_8