Справа № 571/928/23
Провадження № 1-кс/571/425/2023
УХВАЛА

іменем України

02 жовтня 2023 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області, в складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника слідчого відділення відділення поліції №2 Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області підполковника поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000197 від 06.06.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , начальник СВ ОСОБА_3 , підозрюваний ОСОБА_4 , захисник-адвокат ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Начальник слідчого відділення відділення поліції №2 Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області підполковник поліції ОСОБА_3 (далі слідчий), за погодженням із прокурором Рокитнівського відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_5 (далі прокурор), звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що у провадженні СВ відділення поліції №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 від 06.06.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05 червня 2023 року близько 01-ї години (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , маючи на меті вчинити дії сексуального характеру з неповнолітньою ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою задоволення статевої пристрасті, всупереч волі останньої, достовірно знаючи про неповнолітній вік потерпілої, посягаючи на статеву свободу та недоторканість іншої особи, застосував фізичне насильство щодо ОСОБА_7 , яке виразилося у закриванні руками її рота, штовхнув у спину, чим повалив потерпілу на землю. В подальшому, подолавши її фізичний опір, силоміць утримуючи її руками, перебуваючи зверху, здійснив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло ОСОБА_7 з використанням геніталій.

На виконання вимог ст. 214 КПК України 06.06.2023 відомості про кримінальне правопорушення за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000197 від 06.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України та розпочато досудове розслідування.

29 вересня 2023 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України.

Слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме:

- може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України);

- може знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст.177 КПК України);

- може незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України);

- може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України).

Обставини, що свідчать про можливість настання ризиків слідчий вказує на те, що після вчинення злочину ОСОБА_4 до правоохоронних органів не з`явився, не має постійного місця роботи, також територія Сарненського (Рокитнівського) району Рівненської області є прикордонною, а саме: межує з територією Республіки Білорусь, тому може залишити межі території України (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Також на території України запроваджено військовий стан через агресію зі сторони російської федерації та в декількох областях України відбуваються військові дії, тому може переховуватися на непідконтрольній території України;

Крім того, достовірно не встановлено місце, де саме підозрюваний ОСОБА_4 вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинене відносно неповнолітньої особи ОСОБА_7 , а тому вказаний факт свідчить про те, що ОСОБА_4 може знищити чи сховати докази кримінального правопорушення, зокрема одяг із слідами біологічного походження, крові; предмети, які могли зберегти на собі біологічні сліди, в тому числі кров та волосся неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 ; використані презервативи із залишками сім`яної рідини, що можуть містити на собі клітини піхвового епітелію неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі, з метою ухилення від відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, зможе незаконно впливати на неповнолітню потерпілу, свідків та інших осіб у вказаному провадженні, статус яких на даний час не визначений, шляхом залякування чи вмовляння змінити покази повністю чи частково (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підозрюваний ОСОБА_4 надає сумнівні показання про обставини вчинення вказаного злочину, які не відповідають обставинам кримінального правопорушення, покази часто змінюються, що скеровує слідство в невірному напрямку(п.4 ч.1 ст. 177 КПК України).

У судовому засіданні прокурор, слідчий підтримали дане клопотання посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та зазначили, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років. Інші менш суворі запобіжні заходи не забезпечать можливості уникнення ризиків, наведених у клопотанні. Просять клопотання задовольнити та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою .

Підозрюваний, заперечує застосування такого запобіжного заходу, вказуючи на те, що щиро розкаюється у вчиненому, не знав, що потерпіла є неповнолітньою. Раніше не повідомляв органи поліції про вчинене тому, що не було нагоди. Просить застосувати до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_6 просив врахувати, що підозрюваний має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується добре, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався. Підозрюваний повністю визнає свою провину, не буде переховуватися від органів слідства. З урахуванням вказаних обставин просить обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали клопотання, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст.183 КПК України та роз`яснень, що містяться в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 25.04.2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, який обирається лише за наявності підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим його процесуальних обов`язків та належної поведінки.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України - запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, те, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є умисним особливо тяжким злочином, суд приходить до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу.

Приймаючи до уваги те, що після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 до правоохоронних органів не з`явився, будучи допитаним як свідок також не повідомив про обставини вчинення кримінального правопорушення та те, що підозрюваний проживає у районі, який межує з Республікою Білорусь, є підстави вважати, що існує ризик переховування від органів досудового розслідування, в тому числі на тимчасово не підконтрольній частині України, що вказує на наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України»).

Крім цього, суд вважає обґрунтованим ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість незаконно впливати на неповнолітню потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, з якими підозрюваний проживає у одному населеному пункті.

Ці ж обставини унеможливлюють обрання щодо підозрюваного іншого, більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та його належної поведінки.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

Поряд з цим, з урахуванням положень ч.4 ст.183 КПК України, суд не визначає підозрюваному розмір застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 194, 395 КПК України,

у х в а л и в :

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» на строк 60 (шістдесят) днів, до 01 грудня 2023 року.

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 рахувати з 02 жовтня 2023 року, підозрюваного взяти під варту в залі суду.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1