ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 683/206/24

Провадження № 11-сс/4820/84/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

Судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 січня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 2 КК України, у кримінальному провадженні №0000026, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.01.2024,

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені слідчим суддею суду першої інстанції обставини.

В провадженні СВ ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області перебувають матеріали кримінального провадження №00026 внесені до ЄРДР 11.01.2024, щодо ОСОБА_7 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.309 ч.2 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим 09 листопада 2023 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за ст. 309 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, який останній не сплатив, на шлях виправлення не став та протягом року після засудження за цією статтею незаконно придбав та зберігав психотропну речовину - PVP, обіг якої заборонено, без мети збуту.

Так, близько 11 год. 30 хв. 11 січня 2024 року ОСОБА_7 , діючи умисно, всупереч вимогам ст.ст. 2, 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», згідно якої діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади, маючи на меті прямий умисел на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини PVP, обіг якої заборонено згідно Списку № 2 Таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінут Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, перебуваючи у лісопосадці неподалік газобалонного складу по вул. Стаханова в м. Старокостянтинів Хмельницького району Хмельницької області, де в сніговому покриві виявив ізольований згорток синього кольору, після чого за допомогою рук дістав вищевказаний згорток із вмістом кристалічної речовини, який привласнив, тим самим незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP та почав її зберігати для подальшого особистого вживання, без мети збуту.

В подальшому, біля 12 год. 10 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу вул. Стаханова в м. Старокостянтинів Хмельницького району Хмельницької області, був зупинений працівником о/у СКП ВП № 1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції ОСОБА_8 , під час спілкування з яким повідомив про факт зберігання ним особливо небезпечного психотропної речовини PVP, та в період з 13 год. 26 хв. по 13 год. 34 хв. 11 січня 2024 року, добровільно, в присутності понятих видав працівникам поліції з правої кишені штанів один ізольований згорток синього кольору із вмістом кристалічної речовини, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/123-24/581-НЗПРАП від 17 січня 2024 року, містить особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, масою 0,742 г, обіг якої заборонено згідно Списку № 2 Таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року та розмір якої становить, величину між верхньою межею невеликих розмірів і нижньою межею великих розмірів, у зазначених Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01 серпня 2000 року № 188 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 29 липня 2010 року № 634), яку ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав для власного вживання, без мети збуту.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється, що своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за цією статтею, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 309 ч. 2 КК України.

20 січня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за цією статтею, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ст. 309 ч. 2 КК України.

Старший слідчий СВ ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 січня 2024 року клопотання задоволено.

Застосовано відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 309 ч. 2 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк по 20 березня 2024 року включно. У відповідності до ст. 183 ч. 3, ст. 182 п. 3 ч.5 КПК України визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 грн., в разі внесення якої, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту за місцем проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування з особами, які є свідками в данному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання слідчому, який здійснює досудове розслідування паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Роз`яснено, що у разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Мотивуючи вказане рішення слідчий суддя посилається на положення ст. 177 КПК України та зазначає про обґрунтованість пред`явленої підозри, наявність ризиків продовження злочинної діяльності та ухилення від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню. Оскільки ОСОБА_7 інкримінується вчинення нетяжкого злочину, він немає постійного місця проживання, являється внутрішньо переміщеною особою, неодружений, раніше судимий, до суду направлено кримінальне провадження за обвинуваченням за ч. 4 ст. 185 , ч. 2 ст. 309 КК України за вчинення злочинів після попереднього засудження, натомість продовжив злочинну діяльність, маючи незняту та непогашену судимість, санкції інкримінованих кримінальних правопорушень передбачають покарання у вигляді позбавлення волі а також можливості продовження ним злочинної діяльності.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказане рішення захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

Свої вимоги аргументує тим, що ОСОБА_7 дійсно не зміг сплатити штраф у відповідності до рішення від 09.11.2023,так як у той час ніде не працював, однак станом на день подання скарги штраф оплачений.

Зазначає, що розуміючи свій стан та свою хворобу підозрюваний виявляє бажання пройти лікування з метою позбавлення наркотичної залежності.

Вказує, що жодний ризик, передбачений статтею 177 КПК України, слідчим та прокурором не доведений.

Стверджує, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду відсутній, оскільки підозрюваний не переховувався від слідства та не ухилявся від викликів слідчого, сприяв слідчим органам.

Отже на думку захисту з врахуванням того, що ОСОБА_7 сплатив штраф, що фактично робить його не судимим, матеріальна шкода не завдана, злочин не спрямований проти життя та здоров`я, вважає утримання ОСОБА_7 під вартою незаконним.

Апелянт наголошує і на тому, що обрання тримання під вартою із заставою є надто суворим запобіжним заходом та є непомірно великою сумою для ОСОБА_7 , який немає постійного заробітку.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали, вважає що пропустив його з поважних причин, оскільки підозрюваний відмовився від адвоката, так як не мав коштів на нього. Ян наслідок написати апеляційну скаргу він вчасно не міг, апеляційну скаргу подано одразу після отримання ухвали слідчого судді адвокатом за заявою.

Узагальнені позиції учасників апеляційного перегляду провадження.

Захисник ОСОБА_6 та підозрюваний підтримали доводи апеляційної скарги, просили ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

Прокурор заперечував проти апеляційної скарги захисника, відстоював законність та обґрунтованість прийнятого рішення, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю доповідача, учасників апеляційного перегляду провадження, вивчивши матеріали провадження та апеляційні доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисту задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Мотиви суду з посиланням на норми матеріального та процесуального закону.

Приймаючи рішення про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду за апеляційною скаргою захисника, суд вважає, що він підлягає поновленню з причин наведених в його апеляційній скарзі, оскільки підозрюваний відмовився від адвоката, тому написати апеляційну скаргу він вчасно не міг. Апеляційну скаргу подано одразу після отримання ухвали слідчого судді адвокатом за заявою.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може ухилитись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Приймаючи рішення за апеляційними доводами захисту, колегія суддів виходить з того, що обрання підозрюваному найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідає тяжкості інкримінованого йому злочину та з огляду забезпечення в подальшому належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання перешкод слідству по справі.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, стан здоров`я, наявність родини, соціальних зв`язків, місця постійного проживання та роботи тощо.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих правопорушень обґрунтована зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 11 січня 2024 року; заявою ОСОБА_7 про добровільну видачу; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 ; висновком експерта; іншими матеріалами кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту стосовно того, що слідчий суддя не розглянув можливість застосування відносно підозрюваного альтернативних запобіжних заходів, є безпідставними, оскільки, приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя тим самим виключив можливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів через неспроможність їх забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного у кримінальному провадженні, з чим і погоджується колегія суддів.

Апеляційні твердження захисту про те, що останній сплатив штраф за попереднім вироком, на думку колегії суддів, не є визначальними та такими, що давали підстави для обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи домашнього арешту. Крім того, підозрюваний раніше судимий та повторно, достовірно знаючи про застосування щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, продовжив злочину діяльність та вчинив три нових нетяжких злочини, передбачених ст. 309 ч. 2 КК України, санкція за які передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років.

Доводи захисту, зазначені в апеляційній скарзі про те, що прокурором не були доведені будь-які ризики, передбачені ст.177 КПК України, спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів виходить з того, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.309 ч.2 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 відповідно до ст.12 КК України хоча і є нетяжким, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, однак є умисним, кримінальним явищем, яке підриває здоров`я людини, викликає деградацію особи, втрату нею соціального статусу (наркоманія). При цьому підозрюваний немає постійного місця проживання, являється внутрішньо переміщеною особою, неодружений, раніше судимий. Усе це переконливо свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого.

Крім того, колегія суддів виходить з того, що відносно ОСОБА_7 на даний час до суду направлено кримінальне провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, що вказує на стійку злочинну спрямованість підозрюваного.

Апеляційні твердження захисту про достатність застосування до підозрюваного запобіжного заходу в виді особистого зобов`язання чи домашнього арешту колегія суддів вважає неспроможними, в силу наступного.

Особисте зобов`язання чи домашній арешт, на переконання колегії суддів, не може гарантувати ризик переховування підозрюваного від слідства для уникнення від можливого покарання, так як наведенні запобіжні заходи не забезпечують належного контролю за особою. Заміна запобіжного заходу не виключить посилення з боку обвинуваченого різноманітним проявам зловживань, у тому числі зловживанням процесуальних прав, щоб перешкоджати вчиненню правосуддя.

Вказане підтверджується тим, що обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту в іншому кримінальному провадженні, не завадив йому продовжив свою протиправну діяльність, наслідком чого є на даний час нове кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

Отже, наведені обставини, які в сукупності характеризують особу підозрюваного та мають враховуватися судом згідно ст.178 КПК України при обранні запобіжного заходу, на думку колегії суддів, не містять достатніх чинників на підтвердження того, що підозрюваний буде утримуватися від порушення процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та суду, перебуваючи на волі. Обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою з обранням застави в сумі 60560 грн. у даному кримінальному провадженні на думку колегії суддів відповідає положенням ст. 183 2, ст.182 ч.5 КПК України.

З наведених підстав колегія суддів вважає, що прокурором доведено наявність ризиків в поведінці підозрюваного, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, яким слідчий суддя дав належну правову оцінку. Застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із взяттям під варту, а саме особистого зобов`язання чи домашнього арешту, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

З урахуванням наданих матеріалів та встановленого, в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає рішення суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 законним, обґрунтованим і мотивованим, обмеження його права на свободу в цьомувипадку є виправданим та необхідним.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до правильного рішення що, інший більш м`який запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам та у достатній мірі забезпечить правомірну процесуальну поведінку підозрюваного.

При розгляді клопотання слідчого зазначеним обставинам слідчим суддею було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини, на думку колегії суддів усі вони обґрунтовано покладені у висновок слідчого судді про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування рішення слідчого судді за доводами апеляційної скарги захисника.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає,що ухвала суду є законною, обґрунтованою і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а:

Поновити захиснику ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 січня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 по 20 березня 2024 року включно, з визначенням розміру застави 60560 грн. - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3