Справа № 621/4353/23
Пр. № 1-кп/621/109/24
ВИРОК

Іменем України

05 лютого 2024 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Змієві Харківської області кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця р/п "Червона Хвиля" Великобурлуцького району, Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 . проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , не працюючого, неодруженого, із повною середньою освітою, раніше судимого:

06.12.2018 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі на підставі ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим терміном 2 роки;

24.06.2019 року згідно ухвали Зміївського районного суду Харківської області подання начальника Зміївського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області про скасування звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням задоволено та направлено його для відбування покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 06.12.2018 за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі. Звільнений 26.07.2022 за відбуттям терміну покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, -

встановив:

30.08.2022 року близько 13 години 30 хвилин ОСОБА_5 маючи раптово виниклий умисел на незаконне приникнення до житла, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, не маючи законних підстав, без дозволу власника житла ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст.30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла та не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, через паркан зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_2 та шляхом зриву навісних замків проник до житлового будинку та господарської будівлі вищевказаного домоволодіння та в послідуючому не маючи на те законних підстав без дозволу власника став проживати у вищевказаному домоволодінні у період часу із 30.08.2022 по теперішній час, чим порушив конституційне право на недоторканість житла особи, яка ним володіє.

Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_5 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся у скоєному, погодився із кваліфікацією органом досудового розслідування вчиненому ним діянні, не оспорював встановлених в ході досудового розслідування фактичних обставин справи на підставі яких йому пред`явлено обвинувачення. Пояснив про обставини справи, як викладено вище у вироку.

Прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, судом відповідно до ч.3ст.349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив учасникам кримінального провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд, переконавшись у правильності розуміння вказаних положень закону сторонами кримінального провадження, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, а також винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Вина обвинуваченого у скоєнні вище зазначеного кримінального правопорушення доведена в повному обсязі.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.162 КК України, як порушення недоторканності житла, тобто у незаконному проникненні до житла.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_5 суд враховує щире каяття, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України визнається судом обставиною, яка пом`якшує його покарання.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відсутні.

Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_5 відноситься до кримінального проступку.

Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює, неодружений.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст. 65-67 КК України, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст.162 КК України.

При цьому, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки діянь, тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, відсутність обставини, що обтяжує покарання, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, та дійшов висновку про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

На думку суду, призначене покарання відповідає характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також є достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На період іспитового строку суд покладає обов`язки на ОСОБА_5 , передбачені ст.76 КК України.

Щодо обрання запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, суд зазначає, що у відношенні обвинуваченого запобіжні заходи на досудовому слідстві не обирались, отже суд приходить до висновку про відсутність підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно в рамках кримінального провадження не накладався.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст.ст.349, 368 371, 373, 374, 376, 392395 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

У відповідності до вимог ст.76 КК України на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1