ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/331/24 Справа № 226/165/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м.Кривий Ріг

30 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг матеріали кримінального провадження № 0000008за ч. 4 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_6 , за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Димитровського міського суду Донецької області від 11 липня 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Димитровського міського суду Донецької області від 11 липня 2023 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноармійськ Донецької області, з повною середньою освітою, одруженого, має неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 05.05.2016 року Димитровським міським судом Донецької області за ст. 185 ч. 1, ст. 185 ч. 2, ст. 70 ч. 1, ч. 2, ст.ст. 75,76 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 22.02.2018 року іспитовий строк скасовано та направлено для відбуття покарання, 05.03.2019 року Димитровським міським судом Донецької області за ст. 185 ч. 3, ст. 71 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі, звільненого 12.10.2021 відповідно до Указу Президента України «Про помилування» умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 15 днів,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Згідно до вироку суду, 30 серпня 2022 року, у період дії воєнного стану, введеного в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, обвинувачений ОСОБА_6 у вечірній час доби, точного часу не встановлено, проходив біля будинку АДРЕСА_2 , де на стоянці побачив автомобіль ГАЗ 3102 СПГ державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , та вирішив здійснити з нього крадіжку майна. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 , реалізуючи свій корисливий намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, повторно, в період дії воєнного стану, за допомогою відкрутки, що була при ньому, зламав замок багажного відділення автомобіля та викрав звідти набір торцевих головок торгової марки «Intertool» моделі «ЕТ-6021SP» в пластиковому кейсі вартістю 644,70 грн., що належить ОСОБА_8 , після чого з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 644,70 грн.

На вказаний вирок суду обвинуваченим ОСОБА_6 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить переглянути вирок Димитровського міського суду Донецької області від 11 липня 2023 року. Вважає, що суд І інстанції дуже швидко розглянув справу. На думку обвинуваченого, потерпілий плутається в своїх показах.

Обвинувачений ОСОБА_6 повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи або про бажання приймати участь під час апеляційного розгляду не надходило.

Колегія суддів звертає увагу, що дана справа неодноразово, як призначалась до розгляду в апеляційній інстанції, так і відкладався розгляд даної справи, а саме: на 22 листопада 2023 року, проте, у зв`язку з тим, що захисник ОСОБА_9 , який діяв в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 надав заяву, згідно до якої, він знаходиться на лікарняному, у зв`язку з чим справу було відкладено на 12 грудня 2023 року; 12 грудня 2023 року обвинувачений ОСОБА_6 надав заяву, згідно до якої, він не бажає користуватися послугами безоплатного захисника ОСОБА_9 , має можливість укласти договір з оплачуваним захисником але задля цього йому потрібен час, у зв`язку з чим справу було відкладено на 13 грудня 2023 року; 12 грудня 2023 року захисник ОСОБА_10 надав заяву, згідно до якої він просив відкласти розгляд справи та надати можливість для ознайомлення з матеріалами справи, у зв`язку з чим справу було відкладено на 26 грудня 2023 року; 26 грудня 2023 року справу було відкладено на 30 січня 2024 року, у зв`язку з неявкою учасників кримінального провадження; 29 січня 2024 року захисник ОСОБА_10 надав заяву, згідно до якої, він розірвав в односторонньому порядку договір № 146 від 12.12.2023 року, у зв`язку із систематичним порушенням підзахисним умов договору.

На думку колегії суддів, вказане свідчить про навмисне затягування розгляду справи з боку обвинуваченого, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без його участі, оскільки його явка, відповідно до вимог ч. 4 ст. 401 КПК України, є необов`язковою та без участі захисника, оскільки його явка, відповідно до вимог ст. 52 КПК України, також є необов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, вказані вимоги судом І інстанції виконанні в повному обсязі.

Оскільки фактичні обставини справи та доведеність вини ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення ніким не оскаржується, в тому числі і обвинуваченим, колегія суддів перевіряє законність вироку тільки в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , що суд І інстанції дуже швидко розглянув справу, не є слушними, оскільки КПК України не передбачає конкретні строки для розгляду кримінального провадження в суді І інстанції. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що справа призначалась декілька разів. Судом І інстанції був допитаний обвинувачений ОСОБА_6 , який свою вину у вчиненні крадіжки визнав повністю, підтвердив обставини скоєння злочину. Також, судом І інстанції був допитаний потерпілий ОСОБА_8 , який підтвердив факт скоєння крадіжки з його автомобіля, а саме кейс темно зеленого кольору з торцевими ключами, який коштував 1400 грн. Свідок ОСОБА_11 пояснив, що у зазначений у вироку час придбав у раніше незнайомої йому особи ОСОБА_6 кейс темно зеленого кольору з торцевими ключами за 500 грн. Судом також були дослідженні письмові докази. Обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 надійшов до суду І інстанції 31 січня 2023 року, а вирок постановлений 11 липня 2023 року, а тому колегія суддів вважає, що справу відносно ОСОБА_6 розглянуто в розумні строки.

У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст. 65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

На думку колегії суддів міра покарання ОСОБА_6 призначена у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості злочину, який відноситься до тяжких злочинів, конкретних обставин справи, даних про його особу, який провину визнав, раніше судимий, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість за корисливі злочини, знову вчинив новий корисливий злочин, удучи працездатною особою та не маючи вад здоров`я, обвинувачений суспільно-корисною працею не займається, офіційного працевлаштування та джерела доходу не має, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має неповнолітню дитину.

Оскільки за вимогами ст. 65 КК України покарання повинно бути необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів, колегія суддів вважає, що призначене судом І інстанції покарання у виді 5 років позбавлення волі є саме таким.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до висновків викладених в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 15 січня 2024 року, за ч. 4 ст. 185 КК України кримінальна відповідальність передбачена за вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного або надзвичайного стану на території, на якій він введений.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено таких порушень КПК або КК України, які б тяглі за собою скасування вироку або зміни міри покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Димитровського міського суду Донецької області від 11 липня 2023 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: