ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2588/23 Справа № 202/2981/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника третьої особи,

щодо майна якої вирішується

питання про арешт (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2023 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000352,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2023 року задоволено клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000352 від 05.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, та ухвалено накласти арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000352, а саме на: проби пального у двох пластикових пляшках, об`ємом 1.5 літри (власник ВЧ НОМЕР_1 ); книгу реєстрації облікових документів паливно-мастильних матеріалів А 3546 (власник ВЧ НОМЕР_1 ); книгу обліку наявності руху військового майна (склад, підрозділ) АБ, ДП НОМЕР_1 (власник ВЧ НОМЕР_1 ); автомобіль Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_8 ; причіп, номерний знак НОМЕР_3 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_9 , з двома резервуарами із рідиною, схожою на дизельне пальне; мобільний телефон ОСОБА_10 Iphone 11.

Рішення суду обґрунтовано тим, що на час розгляду клопотання доведено, що майно вилучене в ході оглядів: проби пального у двох пластикових пляшках, об`ємом 1.5 літри (власник ВЧ НОМЕР_1 ); книгу реєстрації облікових документів паливно-мастильних матеріалів А 3546 (власник ВЧ НОМЕР_1 ); книгу обліку наявності руху військового майна (склад, підрозділ) АБ, ДП НОМЕР_1 (власник ВЧ НОМЕР_1 ); автомобіль Volkswagen Passsat AE 2857 TK, зареєстрований на ім`я ОСОБА_8 ; причіп НОМЕР_3 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_9 , з двома резервуарами із рідиною, схожою на дизельне пальне; мобільний телефон ОСОБА_10 Iphone 11, - відносяться до предметів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та можуть бути використані в якості доказів у кримінальному провадженні.

Зважаючи, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на майно, яке було вилучено в ході оглядів, з метою збереження речових доказів та проведення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні, а також враховуючи те, що є достатні підстави вважати, що воно дійсно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів.

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині накладення арешту на належний ОСОБА_8 на праві власності транспортний засіб автомобіль легковий марки Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_2 , який вилучений та визначений доказом у кримінальному провадженні та зобов`язати слідчого повернути його власнику.

Вказує, що до теперішнього часу ОСОБА_8 не було отримано копії оскаржуваної ухвали суду, а тому строк апеляційного оскарження не пропущено.

Апелянт зазначає, що слідчим відповідно до протоколу було здійснено огляд ділянки місцевості навпроти Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області за участю власника (користувача) приміщення чи іншого володіння особи ОСОБА_11 , який фактично не є власником транспортного засобу, та був єдиним учасником слідчої дії. Жодні інші учасники, поняті, свідки, експерти, тощо, слідчим залучені не були. За результатом огляду слідчий дійшов до необґрунтованого висновку, що транспортний засіб із причепом могли використовуватися у якості засобу для викрадення військового майна, та здійснив їх вилучення.

06.02.2023 року слідчим без належного обґрунтування визнано вилучене майно речовим доказом у кримінальному провадженні та в цей же день подано клопотання до суду про накладення арешту на майно. Ухвалою слідчого судді від 16.02.2023 року клопотання слідчого було повернуто прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин. 22.02.2023 року, з порушенням встановленого ухвалою слідчого судді строку для усунення недоліків, прокурором було подано до суду клопотання про арешт майна, у тому числі і автомобіля, що належить ОСОБА_12 .

Захисник посилається на те, що згідно ухали слідчого судді клопотання прокурора отримано судом 20.03.2021 року, втім зазначене клопотання датовано 22.02.2023 року. Отже, на думку апелянта, судом фактично не встановлювалась дата направлення прокурором відповідного клопотання та додержання ним строків усунення недоліків. Клопотання прокурора розглянуто судом, спираючись на безпідставне та не підтверджене доказами твердження прокурора про отримання копії ухвали суду 21.02.2023 року, у зв`язку з чим прокурором нібито додержано строків звернення з клопотанням.

Також в ухвалі суду вказано, що вперше клопотання слідчого про арешт майна надійшло до суду 16.02.203 року, однак клопотання слідчого датоване 06.02.2023 року, дата отримання його судом 16.02.2023 року, тож для встановлення додержання слідчим строків звернення до суду з клопотанням про арешт майна, є обов`язковим встановлення фактичної дати такого звернення слідчого, відповідно до вимог ч.5 ст. 171 КПК України.

Звертає увагу адвокат і на те, що автомобіль Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_2 , вилучений та зберігається на підставі фактично невмотивованого клопотання слідчого, оскільки судом застосовано арешт майна без подальшої заборони користування таким транспортним засобом, та зазначене питання прокурором не ставилось.

Вказує, що досудове розслідування по справі триває, відомості про причетність до злочину ОСОБА_8 не внесені до ЄРДР, про підозру їй не повідомлено. Ані з клопотання слідчого, ані з клопотання прокурора не вбачається, яким чином зазначений автомобіль може бути предметом або знаряддям злочину, передбаченого ч.4 ст. 410 КК України. Матеріали, подані до клопотання прокурора, не містять відомостей, які б давали підстави вважати, що користування транспортним засобом призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення чи передачі майна. До того ж, у клопотання органу досудового розслідування про арешт майна не ставилось питання про заборону або обмеження користування чи розпорядженням майном, отже слідчий суддя вийшов за межі клопотання та безпідставно заборонив користування автомобілем.

Заслухавши суддю-доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення даної апеляції, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Апеляційним переглядом встановлено, що в провадженні Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, перебуває кримінальне провадження № 0000352, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 05 лютого 2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що 06 лютого 2023 року старшим слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_13 в ході проведення огляду не території складу паливо-мастильних матеріалів 85 авіаційної комендатури у місті Краматорськ встановлено наявні резервуари для зберігання паливо-мастильних матеріалів як підземні (більше десяти), так і такі, що знаходяться на поверхні. Проведено огляд безпосередньо двох резервуарів, що знаходяться на поверхні, а саме резервуари типу Р-20, що розташовані поряд один за одним та пов`язані між собою трубопроводом. Під час огляду здійснено забір проби дизельного пального з вказаних резервуарів, що поміщені у дві пляшки об`ємом півтора літри, які упаковані в установленому законом порядку.

06 лютого 2023 року старшим слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_14 проведено огляд книги реєстрації облікових документів паливно-мастильних матеріалів та книги обліку наявності руху військового майна (склад, підрозділ) АБ, ДП А3546.

06 лютого 2023 року старшим слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_13 оглянуто добровільно наданий ОСОБА_10 мобільний телефон Iphone 11 з сім-картою НОМЕР_4 .

06 лютого 2023 року старшим слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_15 на ділянці місцевості поблизу Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, за адресою: м. Краматорськ, вул. Академічна, буд. 25 виявлено, оглянуто та вилучено автомобіль Volkswagen Passsat, номерний знак НОМЕР_2 , причіп ПГ 02-Б, номерний знак НОМЕР_3 , із двома резервуарами із рідиною, схожою на дизельне пальне, обсягом приблизно 2 000 літрів.

Відповідно до наявних баз даних Територіального сервісного центру № 1443 РСЦ ГСЦ МВС в Донецькій області: автомобіль Volkswagen Passsat, номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_8 ; причіп марки ПГ 02-Б, номерний знак НОМЕР_3 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_9 .

Постановою слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_13 від 06 лютого 2023 року проби пального у двох пластикових пляшках, об`ємом 1.5 літри; книга реєстрації облікових документів паливно-мастильних матеріалів А 3546; книга обліку наявності руху військового майна (склад, підрозділ) АБ, ДП А3546; автомобіль Volkswagen Passsat AE 2857 TK; причіп НОМЕР_3 , з двома резервуарами з рідиною, схожою на дизельне пальне; мобільний телефон ОСОБА_10 Iphone 11, - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000352 від 05 лютого 2023 року.

Постановою слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_15 від 06 лютого 2023 року автомобіль Volkswagen Passsat д.н.з. НОМЕР_2 ; причіп НОМЕР_3 , у якому знаходяться 2 резервуари з рідиною, схожою на дизельне пальне обсягом 2000 літрів.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, ст. 132 КПК України, ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та спів розмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак зазначених вимог закону прокурор, який вніс клопотання, та слідчий суддя, який розглядав зазначене клопотання, не дотрималися, що істотно вплинуло на правильність прийнятого судового рішення.

Так, клопотання прокурора на містить відомостей, зазначених в ч. ч. 5, 6 ст. 170 КПК України, а саме, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Клопотання прокурора не містить відомостей щодо пред`явлення підозри будь-якій особі в даному кримінальному провадженні, не містить посилань і на заявлений цивільний позов, а також залишено поза увагою, що в кримінальному провадженні за ч.4 ст. 410 КК України не передбачено застосування конфіскації майна чи спеціальної конфіскації.

Також слідчий суддя не взяв до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Як витікає з приписів статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Диспозицією статті 173 КПК України встановлено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, крім іншого, перелік майна, на яке накладено арешт; підстави застосування арешту майна; заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Згідно з ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Вказані обставини слідчим суддею залишились без належної правової оцінки, що свідчить про неналежне дотримання вимог вищезазначених норм кримінального процесуального закону, позаяк останнім у кримінальному провадженні № 0000352 не тільки не було застосовано спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, а й взагалі не визначено спосіб накладення арешту на майно, а тому слушними в даному випадку є посилання апелянта на безпідставність утримання органом досудового розслідування автомобіля Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрованого на ім`я ОСОБА_8 та направлення дій на заборону користування та розпорядженням власнику належним йому майном.

Виходячи з викладеного та враховуючи те, що при вирішенні питання про арешт зазначеного у клопотанні майна прокурором та слідчим суддею були порушені зазначені вище норми кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2023 року - скасуванню в частині накладення арешту на належний ОСОБА_8 на праві власності транспортний засіб автомобіль легковий марки Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_2 з постановленням нової ухвали апеляційним судом на підставі п.2 ч.1 ст. 407 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст. 376, ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2023 року скасувати в частині накладення арешту на автомобіль Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_8 .

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4