Провадження №1-кс/463/106/24
У Х В А Л А

15 січня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 про закриття від 11.12.2023 кримінального провадження № 0000450 від 19.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000450 від 19.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, просив скасувати зазначену постанову з мотивів та підстав викладених у скарзі.

Скаргу мотивує тим, що першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0000450 від 19.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за фактом неправомірних, на його думку, дій працівників ВнП № 3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, що виразилося у незаконному заволодінні транспортним засобом автомобілем марки «Fiat Ducato», д.н.з. НОМЕР_1 , 1994 року випуску. За результатами досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні 11.12.2023 слідчим прийнято рішення про його закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю складу кримінального правопорушення. ОСОБА_3 вважає вказану постанову не законною та безпідставною, тому просить її скасувати. Окрім цього в скарзі зазначив, що слідчим ТУ ДБР не встановлено всі обставни справи, а тому вважає досудове слідство неповним.

В судове засідання скаржник не з`явився, скерував на адресу суду заяву від 09 січня 2024 року про розгляд скарги у його відсутності, просив таку задовольнити.

Суб`єкт оскарження за викликом не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, про розгляд скарги був належним чином повідомлений. Cкерував до суду письмові заперечення, матеріали кримінального провадження № 0000450 від 19.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України - для огляду.

У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000450 від 19.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, слідчий суддя встановив наступне.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Як вбачається з матеріалів скарги в провадженні слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 , перебувало кримінальне провадження№ 0000450 від 19.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Постановою слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 11.12.2023 вказане кримінальне провадження було закрито.

Частини 1, 2 ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження з підстав неправильності та неповноти досудового розслідування, слідчий суддя вважав за необхідне з метою перевірки доводів заявника оглянути матеріали кримінального провадження та надати правову оцінку процесуальним діям слідчого під час проведення досудового розслідування, за наслідками яких була винесена оскаржувана постанова. Судом досліджено той факт, що приводом для внесення відомостей в ЄРДР, став факт, щодо неправомірних, на його думку, дій працівників ВнП № 3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, що виразилося у незаконному заволодінні транспортним засобом автомобілем марки «Fiat Ducato», д.н.з. НОМЕР_1 , 1994 року випуску.

Як встановлено слідчим ТУ ДБР в ході досудового слідства, що слідчими ВнП № № Стрийського РУП ГУНП у Львівській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000029 від 15.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Відповідно до матеріалів зазначеного кримінального провадження, транспортний засіб автомобіль марки «Fiat Ducato», д.н.з. НОМЕР_1 , 1994 року випуску, 14.02.2023 вилучено під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до норм чинного законодавства.

У подальшому, 17.02.2023 слідчим суддею Сколівського районного суду Львівської області за результатами розгляду клопотання слідчого, погодженого прокурором, прийнято рішення про накладення арешту на вказаний транспортний засіб як об`єкт кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Враховуючи наведене, доводи, викладені у заяві ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження, а тому в діях працівників ВнП № 3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, під час проведення досудового розслідування першочерговим завданням слідчих органів є безумовне дотримання передбаченої законом процедури збирання і фіксації доказів як умови додержання принципу законності у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться, в тому числі, верховенство права та законність.

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. З ст. 87 КПК України недопустимими є докази, що отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 1 ст. 86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Таким чином, аналізуючи матеріали кримінального провадження та оцінюючи отримані відомості у їх сукупності, враховуючи, що під час досудового розслідування проведено необхідні та можливі слідчі дії, однак доводи, викладені у заяві ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження, доказів щодо вчинення працівниками ВнП № 3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області кримінального правопорушення не встановлено, слідчий приходить до висновку, що в діях зазначеної особи відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Враховуючи наведене слідчим вжито всіх заходів, зв`ясовано всі фактичні обставин по справі. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження мотивована, її зміст відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Вказана постанова слідчого є законною, обґрунтованою, належно мотивованою та відповідає вимогам кримінального процесуального закону України.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000450 від 19.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, судом встановлено, що постанова про закриття кримінального провадження від 11.12.2023 не підлягає скасуванню, а у скарзі слід відмовити.

Керуючись ст.ст.219, 284, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 про закриття від 11.12.2023 кримінального провадження № 0000450 від 19.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1