Справа № 159/3187/23
Провадження № 1-кп/159/432/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинськоі області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000231 від 22.02.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою професійною освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає на АДРЕСА_2 , одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, працює службовцем на складі ТОВ «Добра кухня», раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого статтею 336 КК України,

в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) як військовозобов`язаний, за результати медичного огляду, проведеного 10 лютого 2023 року військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнаний придатним до вiйськової служби.

На виконання Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 вiд 24.02.2022, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №758/2022 від 07.11.2022, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» №3058 ІХ від 02.05.2023, ч. 9 ст. 1, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_4 13 лютого 2023 року вручена повістка про необхідність прибуття 16 лютого 2023 року о 17.00 годині в ІНФОРМАЦІЯ_3 для подальшого проходження військової служби під час мобілізації.

Однак, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, за відсутності передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підстав для відстрочки від призову, усвідомлюючи значення та протиправний характер своїх дій, не прибув на вказаний час і дату, тим самим умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Своїми умисними діями, які полягали в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ст.336 КК України.

Під час судового розгляду справи суду надана угода про визнання винуватості, укладена 13.10.2023 між прокурором Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 .

За умовами угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим в обсязі пред`явленого обвинувачення.

Сторонами узгоджено міру покарання за ст. 336 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень.

Таку позицію щодо покарання сторони мотивували даними про особу обвинуваченого, який за місцем проживання і роботи характеризується виключно позитивно, отримує сталий дохід, має на утриманні неповнолітню дитину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має захворювання міопічний астигматизм; наявністю обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; відсутністю обставин, що обтяжують покарання, а також із врахуванням положень законодавця, які не виключають повторний виклик обвинуваченого для проходження військової служби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив існування обставин за пред`явленим обвинуваченням, просив угоду затвердити, свою поведінку щодо неявки для проходження військової служби пояснив сукупністю негативних обставин, які існували на той час, зокрема власним незадовільним станом здоров`я, оскільки він фактично нічого не бачить без окулярів, а також станом здоров`я матері, яка потрапила у лікарню і нещодавно померла. Сподівається на розсудливе використання державою його вмінь і навичок для захисту від військової агресії.

При вирішенні питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд керується таким.

Відповідно до ст. 468, ч. 4 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України, який за наведеною у ст. 12 КК України класифікації, є нетяжким злочином. Шкода даним злочином завдана лише державним і суспільним інтересам.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає положенням статей 50, 65, 69 КК України.

Так, відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

У кожному випадку застосування статті 69 КК України суд зобов`язаний у своєму рішенні зазначити, які саме обставини справи або дані про особу винного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Ці обставини у своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно справедливим.

На переконання суду, сторонами угоди були дотримані зазначені вимоги закону.

Санкцією статті 336 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років.

Узгоджуючи покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сторони угоди врахували дані про особу обвинуваченого, конкретні обставини вчинення злочину і можливі правові наслідки, які не виключають повторного призову.

Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

ОСОБА_4 розуміє характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом, цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України, усвідомлює наслідки укладення угоди та затвердження її судом, які полягають у обмеженні права оскаржувати вирок згідно з положеннями ч.4 ст. 394 та ч.3. ст.424 КПК, а також у відмові обвинуваченого від здійснення прав, передбачених абзацами першим, другим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК, розуміє наслідки невиконання угоди про визнання винуватості передбачені ст. 476 КПК України.

На переконання суду умови угоди не суперечать вимогам кримінального процесуального та кримінального законодавства, інтересам сторін та суспільства.

Ураховуючи наведене суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості необхідно затвердити.

Процесуальні витрати, речові докази у справі відсутні, цивільний позов не заявлено.

Керуючись статтями 469, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості від 13 жовтня 2023 року в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань№0000231 від 22.02.2023, укладену між прокурором Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю захисника ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого статтею 336 КК України, та призначити покарання із застосуванням частини першої статті 69 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст вироку, після проголошення його резолютивної частини, вручити учасникам судового провадження.

ГоловуючийОСОБА_1