Справа № 405/8112/23
1-в/405/328/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

представника ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» - ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Кропивницький клопотання засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл. Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 . проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого :

1) 28.07.2005 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 185. ст.. 75 КК України до 1 року позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік. 15.03.2006 року за постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області іспитовий строк скасовано, направлено в місця позбавлення волі строком на 1 рік.

2) 25.07.2006 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ст.. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 12.07.2007 року за постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 04.07.2007 року умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 11 днів.

3) 17.04.2008 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ст.. 71 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 29.01.2010 року по відбуттю строку покарання.

4) 11.04.2011 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі.

по теперішній справі - 22.03.2016 року Городищинським районним судом Волгоградської області Російської Федерації за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1, ч. 3 ст. 66, ч. 1 ст. 62 КК Російської Федерації до 9 років 6 місяців позбавлення волі. За ухвалою від 05.09.2017 року Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, вважається засудженими за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі (зараховано в строк відбування покарання час утримання під вартою відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з 31.10.2015 року по 04.04.2016 рік)

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

встановив:

засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність засудженим поведінкою та ставленням до праці свого виправлення на протязі всього часу відбування покарання.

Представник ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» заперечив проти задоволення даного клопотання, додав, що на засіданні адміністративної комісії Кропивницької ВК (№6) 19.10.2023 розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення, де ОСОБА_5 було повторно відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 за № 118-Р-20, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання (п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України).

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

В судовому засідання встановлено, що вироком Городищинського районного суду Волгоградської області Російської Федерації від 22.03. 2016 за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1, ч. 3 ст. 66, ч. 1 ст. 62 КК Російської Федерації, приведеного ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.09.2017 року у відповідність із законодавством України ОСОБА_5 вважається засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України, та останньому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 09 років 06 місяців (зараховано в строк відбування покарання час утримання під вартою відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з 31.10.2015 року по 04.04.2016 рік) (а.о.с.16-37, 54-55, 64 Т.1 ч.1).

Початок строку покарання 31.10.2015, кінець строку 26.11.2024. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 08 років 05 місяці 20 днів строку покарання, призначеного судом за вчинення кримінального правопорушення, які відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. На момент розгляду клопотання залишилося до відбуття 01 рік 10 місяців.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 02.11.2015 року. За оцінюваний період відбування покарання в місцях позбавлення волі, ОСОБА_5 допустив 16 (шістнадцять) порушень встановленого порядку відбування покарання за що притягувалася до дисциплінарної відповідальності, стягнення зняті та погашені в установленому законом порядку. Має 11 (одинадцять) заохочень за сумлінне ставлення до праці (а.п. 15-17, а.о.с. 42, 47,54,68,79,83,92, 155,165,172, 188, 217, 222,229, 247, 242 Т.1 ч.2, а.о.с14,29 25, 46,50,56, 138 Т.2 ч.2) На даний час працевлаштований в установі виконання покарань, а саме у швейній дільниці, до робіт ставиться добросовісно. Має навички для отримання роботи після звільнення. З вересня 2020 року по червень 2021 року навчався в Кропивницькому навчальному центрі (№6) за спеціальністю «Електромонтер з обслуговування електроустановок». 29.06.2021 року отримав свідоцтво про закінчення навчального закладу (Свідоцтво НОМЕР_1 ) та здобув спеціальність «Електромонтер з обслуговування електроустановок 3 розряду». На даний час, особа продовжує навчатися у "Кропивницькому навчальному центрі (№ 6)". Стосовно скоєного злочину розкаюється. Міру покарання призначену судом вважає справедливою. Бере активну участь у програмах. Усвідомлює, що саме треба змінювати, бере участь в реалізації плану індивідуальної роботи. Має позитивні плани на майбутнє, але не розуміє, яким чином їх втілити Зі слів засудженого готовий змінити життя на краще. Відповідно до оцінки ризику вчиненого повторного кримінального правопорушення засуджений ОСОБА_5 має середній рівень (а.п. 15-21).

Також з особової справи засудженого вбачається, що на засіданні адміністративної комісії Кропивницької ВК (№6) розглядалося питання зміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, де ОСОБА_5 було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол № 20 від 07.10.2021, а.о.с. 35, Т.2 ч.2).

Крім того, з особової справи засудженого вбачається, що на засіданні адміністративної комісії Кропивницької ВК (№6) розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення, де ОСОБА_5 було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення( протокол № 14 від 14.07.2022, а.о.с. 60 Т.2 ч.2). Повторно був розглянутий на комісії установи 19.10.2023 року, де йому було відмовлено, як такому, що не довів своє виправлення ( протокол № 22 від 19.10.2023, а.о.с. 126 Т.2 ч.2).

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Однак, клопотання засудженого ОСОБА_5 та матеріали особової справи останнього не містять достатніх відомостей про те, що засуджений на протязі усього часу відбування покарання приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинені кримінальні правопорушення, що свідчить про те, що останній не довів свого виправлення.

При оцінці поведінки засудженого, суд відмічає, що засуджений за час відбування покарання 16 разів порушив встановлений порядок відбування покарання, порушення виражались у палінні цигарки у невстановленому місці, порушенні форменого одягу, прояві неповаги до представників адміністрації, зберіганні заборонених предметів, порушенні локалізації, не виконанні обов`язків чергового, був відсутнім на вечірній перевірці, за що засуджений отримував 7 діб ДІЗО, 15 діб ДІЗО, 8 діб ДІЗО, 15 діб ДІЗО, догани, суворі догани, 14 діб ДІЗО. При цьому, останнє стягнення у вигляді догани від 01.11.2023 не погашене та не зняте у встановленому законом порядку. Така поведінка засудженого за час відбування покарання не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений став на шлях виправлення.

Суд бере до уваги те, що засуджений протягом строку відбування покарання працював, за що неодноразово заохочувався, що свідчить про те, що в поведінці засудженого є позитивні зміни та він стає на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

З урахуванням сукупності викладених обставин, суд вважає, що засуджений, який раніше відбував покарання за умисні корисливі злочини, до погашення або зняття судимості знову вчинив умисні кримінальні правопорушення, за які його було засуджено до позбавлення волі, відбувши більше 3/4 строку покарання, призначеного останньому судом за умисні тяжкі корисливі кримінальні правопорушення, не має саме тієї поведінки та ставлення до праці, які б свідчили про можливість застосування до нього такого заохочувального заходу, як умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, процес виправлення та перевиховання ОСОБА_5 не є стабільним та послідовним.

За таких обставин, судом не встановлено необхідних та достатніх підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 положень статті 81 КК України, а отже, в задоволенні клопотання останнього слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

в задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Копію ухвали суду направити до ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» для вручення засудженому ОСОБА_5 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_7