Провадження № 1-кп/643/626/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2023

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002232 від 28.06.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що у період часу з 20 год. 00 хв. 29.04.2023 по 07 год. 00 хв. 30.04.2023, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, строк дії якого продовжено Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 з 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, знаходячись біля будинку № 43 за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, побачив припаркований автомобіль ВАЗ 2106, НОМЕР_1 , червоного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час у ОСОБА_4 , виник злочинний прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах дії воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 , за допомогою рукоятки ножа, який знаходився при ньому, розбив скло водійської двері, просунув праву руку у салон автомобіля та відкрив капот. Після чого підійшов до автомобіля спереду, відкрив кришку капоту, за допомогою ножа відрізав кабель кріплення та вийняв акумуляторну батарею ТМ «Forse» original 6СТ-60А2Н 600А, жовтого кольору, вартістю згідно висновку експерта - 1331 гривень 20 копійок, яка належить потерпілому ОСОБА_6 .

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1331 гривень 20 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 заявив у судовому засіданні, про те, що визнає себе винним у скоєному кримінальному правопорушенні та бажає надати суду показання.

Прокурору судовому засіданні заявив клопотання про розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечує. Покарання просить призначити на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив обставини, які викладені в обвинувальному акті та повідомив, що приблизно 29.04.2023 або 30.04.2023, точної дати не пам`ятає, він знаходився біля будинку № 43 за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці. Побачив автомобіль ВАЗ 2106 червоного кольору та вирішив викрасти акумулятор. За допомогою рукоятки ножа розбив скло водійської двері, просунув праву руку у салон автомобіля та відкрив капот. У подальшому підійшов до автомобіля спереду, відкрив кришку капоту, за допомогою ножа відрізав кабель кріплення та вийняв акумуляторну батарею жовтого кольору. Сам розповів працівникам поліції про викрадення акумуляторної батареї.

Матеріальна шкода, яку своїми умисними, протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 , та яка складає 1331,20 грн., була відшкодована останньому у повному обсязі шляхом повернення викраденого майна працівниками поліції.

Крім того, обвинувачений у судовому засіданні щиро розкаявся у вчиненому ним злочині та просив суд призначити мінімальне покарання. Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена в умовах воєнного стану, а тому суд визнає ОСОБА_4 винуватим у кримінальному правопорушенні передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Судом також було досліджено документи, які стосуються особи обвинуваченого та речових доказів, а саме: анкета-заява № 3666526 від 06.08.2019 року; постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 28.06.2023 року; довідка від лікаря психіатра, відповідно до якої обвинувачений на обліку у зазначеного лікаря не перебуває; довідка лікаря нарколога, відповідно до якої, обвинувачений ОСОБА_4 не перебуває на обліку в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер»; вирок Московського районного суду м. Харкова від 16.06.2015 року; ухвала апеляційного суду Харківської області від 13.10.2015 року; вимога щодо судимостей обвинуваченого, відповідно до якої, він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий; розписка про отримання речового доказу на зберігання потерпілого ОСОБА_5 від 12.07.2023 року.

Прокурор у судовому засіданні просила призначити обвинуваченому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та застосувати до обвинуваченого ст. 75, 76 Кримінального кодексу України з призначенням іспитового строку на 3 роки.

Обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено законом до тяжкого злочину; особу винного, який раніше не судимий, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд призначає покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Вирішуючи питання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст. 75 та 76 КК України, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, з огляду на такі обставини.

Обвинувачений під час судового розгляду визнав себе винним, раніше не судимий, обтяжуючі покарання обставини відсутні, відшкодування матеріальної шкоди в повному обсязі шляхом повернення майна власнику працівниками поліції, позицію прокурора по справі, який просив звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання зі встановленням іспитового строку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також фактичні обставини справи, а саме той факт, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за звичайних обставин, тобто не використав фактичних обставин воєнного стану (наслідки ракетного обстрілу, безпорадний стан потерпілого внаслідок бойових дій, блекаут тощо).

За таких обставин, суд вирішив звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням строком на три роки, поклавши на нього обов`язки передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 Кримінального кодексу України. Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,

роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільнийпозов не заявлений.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Речовий доказ акумуляторну батарею ТМ «Forse» original 6СТ-60А2Н 600А, жовтого кольору, без пошкоджень, який був переданий потерпілому ОСОБА_5 на відповідальне зберігання - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1