Провадження №1-кс/522/5864/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , власника майна - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси із клопотанням в порядку ст.174 КПК України про скасування арешту з автомобіля TOYOTA RAV4 2007 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , посилаючись на наступне.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 31.10.2013 в рамках кримінального провадження №0001992 від 28.02.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України було накладено арешт, в тому числі, на автомобіль TOYOTA RAV4 2007 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 є власником автомобіля TOYOTA RAV4 2007 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

При спробі зняти вищевказаний транспортний засіб з реєстраційного обліку ОСОБА_3 стало відомо про наявність накладеного на нього арешту.

ОСОБА_3 зазначає, що кримінальне провадження №0001992 від 28.02.2013 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, але при закритті провадження слідчим не було вирішено питання щодо правового статусу арештованого майна. Крім того, ОСОБА_3 не мав жодного процесуального статусу в рамках кримінального провадження, у зв`язку з чим він звернувся з клопотанням про скасування арешту.

ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з наведених підстав.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином.

Розглянувши клопотання, заслухавши власника майна, дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Статтею 174 КПК України передбачено право підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, іншого власника або володільця майна, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, заявити клопотання про скасування арешту повністю або частково.

З клопотання адвоката вбачається, що ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 31.10.2013 в рамках кримінального провадження №0001992 від 28.02.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України було накладено арешт, в тому числі, на автомобіль TOYOTA RAV4 2007 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 є власником автомобіля TOYOTA RAV4 2007 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

При спробі зняти вищевказаний транспортний засіб з реєстраційного обліку ОСОБА_3 стало відомо про наявність накладеного на нього арешту.

Також слідчий суддя звертає увагу, що згідно витягу з ЄРДР, на теперішній час кримінальне провадження №0001992 від 28.02.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України - закрито. При цьому, слідчим при закритті кримінального провадження не було вирішено правового статусу арештованого майна.

Створені умови тягнуть за собою порушення прав і законних інтересів власника майна, що суперечить положенням ст.41 Конституції України.

На даний час, за результатами розгляду клопотання та дослідження матеріалів, доданих до нього, слідчим суддею не вбачається необхідність в подальшому арешті вищезазначених об`єктів нерухомості.

Так, ч.5 ст.9 КПК України, передбачено що, Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. При цьому, виходячи з положень Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Відповідно до ст.13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст.41 Конституції України).

Відповідно до ст.1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-11). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Відповідно до ч.5 ст.12 ЦК України та відповідно до п.10 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне.

Пункт 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначає, що набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знать про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумний заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна.

Аналогічне роз`яснення міститься в Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 №24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав».

На даний час законність набуття права власності ОСОБА_3 на вищезазначений автомобіль жодною особою не оспорюєтеся. Вказане майно не є речовим доказом, а кримінальне провадження закрито.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення вказаного клопотання про скасування арешту майна з наведених підстав.

Керуючись ст.ст.167-174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт з автомобіля TOYOTA RAV4 2007 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 31.10.2013 (справа №522/27200/13-к, провадження №1-кс/522/10736/13), який належить ОСОБА_3 .

Виконання ухвали покласти на слідчого та прокурора - процесуального керівника у кримінальному провадженні №0001992.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

20.09.2023