Справа № 686/2983/24
Провадження № 1-кс/686/1148/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали за скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

встановив:

ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. У скарзі ОСОБА_3 , окрім іншого, йдеться про те, що 12.01.2024 р. до ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, ОСОБА_4 було надіслано поштовим зв`язком заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України, однак, всупереч ст.214 КПК України, за вказаною заявою не було розпочате досудове розслідування. Тому, у скарзі ОСОБА_3 просить зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому: внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.425 КК України; надати заявнику документ, що підтверджує прийняття і реєстрацію заяви, витяг з ЄРДР, шляхом направлення копії витягу ЄРДР; у 3-денний термін, після отримання ухвали, письмово повідомити слідчого суддю Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області про її виконання, шляхом надсилання повідомлення (у разі задоволення даної скарги).

ОСОБА_3 , який клопотав про розгляд скарги без його участі, та представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явились.

Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на вказане, враховуючи принцип диспозитивності, з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе здійснювати розгляд скарги за відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали скарги та надані матеріали перевірки, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Положеннями частини 1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Із наданих матеріалів вбачається, що 16.01.2024 р. ОСОБА_4 звертався до ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, з заявою, датованою 12.01.2024 р. про вчинення кримінального правопорушення, яка була зареєстрована за №152зкп від 16.01.2024 р. У вказаній заяві від 12.01.2024 р. ОСОБА_4 повідомляв, що «05.04.2023 р. між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та військовою частиною НОМЕР_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу. В подальшому, у червні 2023 року військовослужбовця ОСОБА_4 переведено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 . 20.07.2023 р. ОСОБА_4 отримав під час проходження військової служби травми: закритий перелом латеральної кісточки лівого гомілково-ступеневого суглобу без зміщення уламків, з тимчасовим порушенням функції лівої нижньої кінцівки. Вищевказане підтверджується довідкою військово-лікарської комісії від 21.07.2023 р. №1004. Незважаючи на відповідне, ОСОБА_4 не було надано належної медичної допомоги та достатньої реабілітації, останнього направлено для виконання службових обов`язків. В результаті чого, через надмірне навантаження на ліву нижню кінцівку, ОСОБА_4 отримав ушкодження задньої таранно-гомілкової зв`язки типу розволокнення. В подальшому, 01.12.2023 р., під час бойового завдання, ОСОБА_4 отримав наступні травми: акубаротравм обох вух, струс головного мозку. Після цього, лише 05.12.2023 р. поступив на стаціонарне лікування до КНП "Чорноморська лікарня" Чорноморської міської ради Одеської області, де перебував до 15.12.2023 р. Пізніше, його було направлено для проходження подальшого лікування до ВМК, однак професійних консультацій та лікування не отримав. В результаті чого, було прийнято рішення пройти обстеження у ТОВ «ЛДЦ МІБС - ОДЕСА». Так, згідно висновку дослідження магнітно-резонансної томографії MRT-21406-26942 від 15.12.2023 р., надано такий висновок: 1) МР картина нерівномірного розширення зовнішнього лікворного простору в області лобових та тім`яних часток; ліпома мозолистого тіла; 2) МР картина пошкодження дельтоподібної, передньої таранно-малогомілкової та міжкісткової таранно-п`яткової зв`язок - найбільш вірогідно «застарілий» частковий розрив. Наслідки субхондрального пошкодження блоку таранної кістки - ближче до горба п`яткової кістки. Часткове пошкодження задньої таранно-малогомілкової зв`язки типу розволокнення. Початкові ознаки артрозу правого гомілковостопного суглоба. Мінімальні ознаки синовіту. Теносиновіт довгого м`язу-згинача та розгинача великого пальця стопи, довгого м`язу-згинача пальців стопи, заднього великогомілкого м`язу, довгого та короткого малогомілкових м`язів; 3) МР картинка частково консолідованого перелому дистального метадіафіза та латеральної кісточки малогомілкової кістки. Ознаки частково-консолідованого уламкового перелому основи V плюсневої кістки. Ознаки субхондрального пошкодження тарраної кістки. Пошкодження дельтоподібної, передньої та задньої таранно-малогомілкових та міжкісткової таранно-п`яткової зв`язок - найбільш вірогідно, «застарілий» частковий розрив. Початкові ознаки артрозу правого гомілковостопного суглоба. Ознаки мінімально вираженого синовіту. Теносиновіт довгого м`язу-згинача великого пальця стопи, довгих м`язів-згинача та розгинача пальців стопи, заднього великогомілкого м`язу, довгого та короткого малогомілкових м`язів. Ознаки незначно вираженого набряку периартикулярних м`яких тканин. Пошкодження м`язово-сухожильного комплексу м`язу довгого згинача великого пальця стопи - з патологічним ходом волокон-частковий розрив. 16.12.2023 р. ОСОБА_4 прибув до військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження служби, однак, головний біль та біль у кінцівках не проходила. Після чого, ОСОБА_4 направлено на консультацію до лікаря травматолога та ЛОР лікаря. 20.12.2023 р. ОСОБА_4 пройшов обстеження, в ході чого, останньому надані рекомендацію від травматолога: виключити навантаження на ліву ногу протягом 21 дня, призначено медикаментозну терапію, а при неефективності вказаного лікування - ОСОБА_4 може бути направлений на стаціонарне лікування та на проходження ВЛК; від ЛОР лікаря була рекомендація направлення ОСОБА_4 на стаціонарне лікування. Незважаючи на вищевказані рекомендації профільних лікарів, командуванням військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 не направлено на стаціонарне лікування та останній перебуває в розташуванні військової частини. Наразі стан здоров`я ОСОБА_4 погіршується, хвороби прогресують, у зв`язку з відсутністю стаціонарного лікування, існують реальні шанси втрати ОСОБА_4 функцій окремих частин тіла, зокрема нижніх кінцівок. Керівництво військової частини НОМЕР_2 ігнорує усні звернення ОСОБА_4 щодо направлення його на стаціонарне лікування, а письмові рапорти не приймає та відповідно не розглядає. Крім того, ОСОБА_4 повідомили, що останній у найближчий час буде відправлений на бойові позиції, що, на думку військовослужбовця, є абсурдом та призведе до неповоротних наслідків. Тобто, керівництво військової частини НОМЕР_2 розуміючи те, що ОСОБА_4 потребує медичного обстеження, ігноруючи норми профільного законодавства, яке визначає процедуру направлення на медичне обстеження та військово-лікарську експертизу, неналежно виконують свої функціональні обов`язки, передбачені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовими статутами, положеннями, наказами командування в умовах воєнного стану, що призвело до погіршення здоров`я ОСОБА_4 , тобто вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.425 КК України. Військова частина НОМЕР_2 (батальйон територіальної оброни міста Хмельницького) знаходиться у м.Хмельницькому, тому, вказане кримінальне правопорушення підслідне ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому. З посиланням на ст.ст.214, 218 КПК України, ОСОБА_4 у заяві просив: внести відповідні відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України; невідкладно розпочати досудове розслідування, з підстав вчинення кримінального правопорушення; визнати ОСОБА_4 потерпілим від означеного кримінального правопорушення; провести необхідні першочергові слідчі дії, направлені на притягнення винних до кримінальної відповідальності; повідомити ОСОБА_4 письмово, у встановленому законом порядку і строки, про початок кримінального провадження та закінчення досудового розслідування.»

За результатом розгляду цієї заяви ОСОБА_4 , останньому було скеровано лист, за підписом керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, №152зкп/х/14-01-01-4802/2024 вд 02.02.2024 р., який фактично свідчить про той факт, що відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, за поданою ОСОБА_4 заявою від 12.01.2024 р., внесені не були.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4, 5 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою, є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

На думку слідчого судді, у поданій ОСОБА_4 заяві, датованій 12.01.2024 р., викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, зокрема й того, яке передбачено ч.4 ст.425 КК України, оскільки дана заява не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, зокрема, не свідчить ця заява від 12.01.2024 р. про те, що у випадку, про який повідомляв ОСОБА_4 , мало місце саме недбале ставлення до військової служби військовою службовою особою, що спричинило істотну шкоду), не містить ця заява ОСОБА_4 й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій осіь за відповідною статтею Кримінального кодексу України. Аргументи, висловленні у заяві ОСОБА_4 про можливе вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України, фактично ґрунтуються на його власній оцінці та зводяться до незадоволення і суб`єктивної незгоди ОСОБА_4 з фактами не направлення його керівництвом військової частини на повторне стаціонарне лікування та ігнорування звернень ОСОБА_4 з даного приводу, а також ґрунтуються на припущеннях ОСОБА_4 , що найближчим часом він буде відправлений на бойові позиції, внаслідок чого можуть настати неповоротні наслідки, зокрема й у вигляді втрати функцій нижніх кінцівок. Однак, викладені у заяві ОСОБА_4 обставини, не свідчать, що внаслідок не направлення керівництвом військової частини саме на стаціонарне лікування ОСОБА_4 , якому був призначений курс лікування, комусь, зокрема й ОСОБА_4 , було заподіяно саме істотну шкоду або ж тяжкі наслідки. До того ж, самі твердження ОСОБА_4 в означеній заяві про вчинення кримінального правопорушення, а також аргументи його представника ОСОБА_3 , викладені у скарзі, про вчинення, на їх думку, керівництвом військової частини НОМЕР_2 кримінального правопорушення, зокрема, й передбаченого ч.4 ст.425 КК України, недостатні для того, щоб розпочати досудове розслідування, адже, досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які реально свідчать саме про вчинення кримінального правопорушення, і не можуть вказані обставини слугувати механізмом для притягнення до відповідальності службових осіб, у разі прийняття ними певних рішень, які не задовольняють когось із зацікавлених осіб.

У п.29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

З огляду на викладене, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив ОСОБА_4 у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

Слідчий суддя не вбачає підстав для внесення відомостей за заявою ОСОБА_4 до ЄРДР. Ініціювання кримінального переслідування щодо осіб, за встановлених обставин, є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу та не відповідає приписам кримінального процесуального закону.

Враховуючи, що уповноваженою особою ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, не була допущена бездіяльність, яка б виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, про яку йдеться у поданій ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , скарзі, тому у задоволенні цієї скарги слід відмовити.

Відповідно, не підлягають до задоволення й вимоги скарги щодо зобов`язання уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, вносити відомості до ЄРДР саме за визначеною у прохальній частині скарги ОСОБА_3 кваліфікацією, направити заявнику витяг ЄРДР та повідомити слідчого суддю про виконання відповідної ухвали, оскільки вказані вимоги є похідними від вимоги скарги щодо зобов`язання внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, у задоволенні якої скаржнику відмовлено.

Керуючись ст.ст. 110, 214, 303- 307, 309, 395 КПК України,-

постановив:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя