"29" січня 2024 р. Єдиний унікальний № 371/75/24
Номер провадження № 1-кп/371/156/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Миронівка

Миронівськийй районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миронівка кримінальне провадження за № 0002376, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.10.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Тептіївка Богуславського району Київської області, українця, громадянина України, який проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді сержанта, освіта повна середня, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

Сержант ОСОБА_3 з 27.11.2022 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 за мобілізацією на особливий період, на посаді механіка-водія 2-го механізованого відділення 1-го механізованого взводу 1-ї механізованої роти 1-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно зі ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України сержант ОСОБА_3 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, бути зразком високої культури і дисципліни, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно зі ст. 41 Закону України «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюється Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1.1 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до якого ОСОБА_3 , окрім іншого, зобов`язана дотримуватись пунктів 1.5, 2.3 «б», 2.1 Правил дорожнього руху України:

-пункт 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

-підпункт «б» пункту 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим транспортним засобом у дорозі;

-підпункт «а» пункту 2.9: водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

-пункт 12.1: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

Незважаючи на викладене, у порушення вищевказаних нормативних актів сержант ОСОБА_3 вчинив злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту за наступних обставин.

Так, 22.10.2023 близько 07 год 00 хв, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2107» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись неподалік буд. № 104 по вул. Центральна в с. Владиславка в межах Миронівської об`єднаної територіальної громади Обухівського р-ну Київської обл., в напрямку від м. Миронівка до м. Богуслав, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, тобто діючи необережно, порушуючи вимоги ст. 3. Конституції України, ст. ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил, п.п. 1.5, 2.3 б), 2.9 а) та 12.1 Правил дорожнього руху України, діючи з необережністю у вигляді кримінально протиправної недбалості, не належним чином стежив за дорожньою обстановкою, та відповідно не реагував на її зміну, не обрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, відволікся від керування транспортним засобом в результаті чого допустив виїзд керованого ним транспортного засобу на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «DAEWOO LANOS» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у зустрічному напрямку, до міста Миронівка.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла грудини в середній третині, перелому лівої п`яткової кістки, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу.

Таким чином, ОСОБА_3 , порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, пояснив, що дійсно 22.10.2023 близько 07 год. 00 хв., керував автомобілем марки «ВАЗ 2107» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись неподалік буд. № 104 по вул. Центральна в с. Владиславка в межах Миронівської об`єднаної територіальної громади Обухівського р-ну Київської обл., в напрямку від м. Миронівка до м. Богуслав, відволікся від керування транспортним засобом, в результаті чого допустив виїзд керованого ним транспортного засобу на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «DAEWOO LANOS» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у зустрічному напрямку, до міста Миронівка.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, у вигляді перелому грудини, перелому лівої п`яткової кістки.

У вчиненому щиро розкаюється, свою вину повністю визнає, обставини вчинення кримінального правопорушення, вказані в обвинувальному акті повністю підтверджує, просив суд суворо не карати.

Прокурор у судових дебатах просила призначити обвинуваченому покарання у виді одного року позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортним засобом на три роки.

Потерпілий ОСОБА_5 не заперечував проти розгляду кримінального провадження у порядку визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України. У судових дебатах, потерпілий категорично заперечував проти застосування до обвинуваченого покарання у виді реального позбавлення волі, просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, не залежно від тих тілесних ушкоджень, які йому завдано.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та вивчення доказів, які характеризують його особу.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, кваліфіковані правильно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 66 КК України - повне визнання своєї вини, щире каяття обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне спияння у розслідуванні злочину, згоду на добровільне відшкодування завданого потерпілому збитку, перебування на утриманні обвинуваченого неповнолітньої дитини, також ті обставини, що обвинувачений являється діючим військовослужбовцем ЗСУ за мобілізацією, являється учасником бойових дій, ветераном російсько-Української війни з 2014 року - обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Отже, судом встановлено, цілий ряд обставин, які пом`якшують покарання за скоєне, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та жодної обставини, яка обтяжує покарання (оскільки перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння є кваліфікуючою ознакою ст. 286-1 КК України, а не обтяжуючою). Також, і в першу чергу, виходячи із позиції потерпілого, який категорично висловився, щодо призначення обвинуваченому покарання виключно не пов`язаного з реальним позбавленням волі, суд не може ігнорувати таку лояльну позицію потерпілого.

Разом із тим, положеннями ч. 1 ст. 75 КК України передбачено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, законом не передбачена можливість прийняття рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Разом із тим, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Вирішуючи питання про перехід до більш м`якого виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує:

позицію потерпілого, який просив суд не позбавляти волі обвинуваченого;

ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Особу обвинуваченого:

його вік - (38 років);

стан здоров`я, згідно даних з медичної характеристики начальника лікувального відділення медичної роти в/ч НОМЕР_1 медиком підрозділу був госпіталізований 22.07.2023, з діагнозом: МВТ. Акубарторавма (контузія), 06.10.2023 вогнепальне осколкове сліпе поранення в/3 лівого плеча;

соціальне становище, а саме те, що обвинувачений одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, є учасником бойових дій з 2014 року, діючим військовослужбовцем ЗСУ за мобілізацією;

те, що він раніше не судимий, підтверджується вимогою УІАП ГУНП в Київській області, м. Києві від 03.11.2023 №14054/109/1600;

відсутність даних про перебування на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, що підтверджуться довідками КНП БМР «Богуславська центральна лікарня» №436 та №426 відповідно;

позитивні характеристики за місцем роботи та за місцем проходження військової служби.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде призначення основне покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України, більш м`яке (більш м`якого виду) ніж передбачено санкцією цієї статті, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу.

Розмір штрафу суд вважає за доцільне визначити виходячи із мінімального розміру штрафу, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яка є найбільш наближеною за своїм складом до складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, вчиненого обвинуваченим.

Також суд вважає за необхідне застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, строком на три роки.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Запобіжні заходи обвинуваченому не обиралися.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають стягненню процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів, а саме: 2868,0 грн. за проведення експертизи № СЕ-19/111-23/61053-ІТ від 16.11.2023; 1912,00 грн. за проведення експертизи № СЕ-19/111-23/57893-ІТ від 01.11.2023; 2390,00 грн. за проведення експертизи № СЕ-19/111-23/57896-ІТ від 20.11.2023; 2390, 00 грн., за проведення експертизи № СЕ-19/111-23/57754-ІТ від 20.11.2023, а всього: 9560,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст.286-1 КК України суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України і призначити покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області у справі ЄУ№372/5387/23, провадження № 1-кс-1352/23 від 02.11.2023 на майно - автомобіль марки «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіль марки «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_3 скасувати.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_3 , та який знаходиться на зберіганні на майданчику зберігання транспортних засобів, за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Миронівка, вулиця Соборності, 139 повернути володільцю ОСОБА_3 ;

автомобіль марки «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходиться на зберіганні на майданчику зберігання транспортних засобів, за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Миронівка, вулиця Соборності, 139 повернути власнику ОСОБА_5 .

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави Україна процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз, у розмірі 9560,00 (дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійки, а саме: 2868,0 грн. за проведення експертизи № СЕ-19/111-23/61053-ІТ від 16.11.2023; 1912,00 грн. за проведення експертизи № СЕ-19/111-23/57893-ІТ від 01.11.2023; 2390,00 грн. за проведення експертизи № СЕ-19/111-23/57896-ІТ від 20.11.2023; 2390, 00 грн., за проведення експертизи № СЕ-19/111-23/57754-ІТ від 20.11.2023.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та надіслати потерпілому.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною другою ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1