Провадження №1-кп/761/3902/2023
В И Р О К

іменем України

19 грудня 2023 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Шевченківського районного суду міста Києва, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004240, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.10.2023 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань, Черкаської обл., громадянина України, українця, не одруженого, офіційно не працюючого, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного місця проживання, раніше судимого:

- 28.11.2007 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.186, ч. 2 ст. 289 КК України до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, на підставі ст. 104 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим терміном на 2 (два) роки;

- 11.05.2010 Уманським міським судом за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий термін 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі та остаточну міру покарання визначено у виді 6 (шести) років позбавлення волі;

- 24.06.2016 Уманським міським судом за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- 23.11.2016 Уманським міським судом за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано не відбутий термін 02 місяці позбавлення волі та остаточну міру покарання визначено у виді 3 (трьох) років 08 місяців позбавлення волі; звільнений 11.07.2019 року за відбуттям строку покарання;

- 02.04.2021 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту;

- 08.09.2021 Уманським міським судом за ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

- 04.12.2023 Хмельницьким апеляційним суду призначено остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень; на підставі вимог ч. 3 ст. 72 КК України вирок Уманського міського суду Черкаської області від 08.09.2021, яким засуджено за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить (вісімсот п`ятдесят) гривень, виконувати самостійно;

за обвинуваченням, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

установив:

І. Історія провадження.

08.12.2023 до Шевченківського районного суду міста Києва від прокурора Шевченківської оружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 надійшов (вх. № 114624) обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0004240, внесеному 17.10.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_3 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2023 визначено головуючого суддю Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 12.12.2023 у зазначеному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.

Ухвалою суду від 19.12.2023 у кримінальному провадженню призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

ІІ. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

16.10.2023, приблизно о 13 год. 15 хв., тобто в період дії воєнного стану запровадженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ затвердженого Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», яким введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, продовжено Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, та продовжено Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, та продовжено Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, та продовжено Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022 з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, та продовжено Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023 з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, та продовжено Указом Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 2023 року 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, та продовжено Указом Президента України від 26 липня 2023 року № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 2023 року 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 16, вирішив повторно, таємно викрасти мобільний телефон марки «ZTE BLADE V2020 Smart 4/64 GB Blue» вартістю 2951 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят одну) гривню 00 копійок, який належить ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливим мотивом, ОСОБА_3 , 16.10.2023, приблизно о 13 год. 15 хв., за адресою: м. Київ вул. Борщагівська, 16, почав йти за ОСОБА_6 , яка йшла зі свого дому за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 8, до станції швидкісного трамваю «Політехнічна» у м. Києві. По дорозі ОСОБА_3 пересвідчившись, що його дії непомітні для оточуючих, таємно викрав із рюкзаку ОСОБА_6 мобільний телефон марки «ZTE BLADE V2020 Smart 4/64 GB Blue» вартістю 2951 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят одну) гривню 00 копійок та продовжував йти за нею разом із викраденим майном в сторону зупинки швидкісного трамваю. Під час того, як ОСОБА_6 здійснювала перехід дороги за адресою: м. Київ, пров. Політехнічний, остання зіштовхнулась з ОСОБА_3 , який в той момент звертав у іншу сторону, в напрямку станції метро «Політехнічний інститут», ОСОБА_6 виявила, що її мобільний телефон марки «ZTE BLADE V2020 Smart 4/64 GB Blue» вартістю 2951 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят одну) гривню 00 копійок, викрали. Підозрюючи у вчиненні злочину ОСОБА_3 , який із нею зіштовхнувся по дорозі, ОСОБА_6 прокричала останньому, щоб той зупинився, а також почала кричати та вказувати на ОСОБА_3 , що той являється злочинцем. В свою чергу ОСОБА_3 зрозумів, що його дії викрили та його наміри розкриті, зупинився, звернув увагу на ОСОБА_6 , яка в той момент бігла за ним, побіг разом із викраденим телефоном у напрямку дому за адресою: м. Київ, пров. Політехнічний, 5, та зник з місця вчинення злочину, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Таким чином ОСОБА_3 завдав ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 2951 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят одну) гривню 00 копійок.

ІІІ. Правова кваліфікація дій обвинуваченого.

Так, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрито викрав чуже майно (грабіж), повторно, в умовах воєнного стану.

ІV. Позиція сторін судового провадження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та вказав, що дійсно, за вказаних в обвинувальному акті обставин, він вчинив зазначенні кримінально карані діяння.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , зокрема, заявив, що він у повній мірі усвідомив кримінально-протиправний характер своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи, які ним не оспорюються, є послідовними, логічними і правдивими, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченого змісту обставин правопорушень, добровільності та істинності його позиції. Наведене свідчить про щире каяття ОСОБА_3 .

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні обставини, визначенні в обвинувальному акті підтримав у повному обсязі, а тому просив визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років, та, на підставі ст. 71 КК України, з урахуванням вироку Хмельницького апеляційного суду від 04.12.2023 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі. На підставі ст. 72 КК України, прокурор також просив вирок Уманського міського суду Черкаської області від 08.09.2021, виконувати самостійно.

V. Положення закону, якими керувався суд.

За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина третя та четверта статті 349 КПК України - суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених частиною третьою статті 323 та статтею 381 цього Кодексу.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Згідно з ч. 4 ст. 186 КК України грабіж, вчинений у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, - карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Згідно пунктів 3, 4 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», які віднайшли своє відображення у позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 11.09.2019 у справі № 725/2266/18, слідує, що крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 66 КК України пом`якшуючими обставинами, зокрема є щире каяття обвинуваченого, яке полягає у визнанні обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі його час, місце та спосіб вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

VІ. Висновки та мотиви суду при призначенні покарання .

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, який надійшов до провадження суду, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, із врахуванням заяви прокурора про відмову від допиту в судовому засіданні свідків, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням характеризуючих матеріалів.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно приписів ст. 12 КК України, відповідно є тяжким (ч. 4 ст. 186 КК України);

- особу винного, який на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини;

- обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обвинувачений повністю визнав свою вину, проявив готовність понести кримінальну відповідальність за вчинене.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Разом з тим, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше неодноразово судимий, однак належних висновків для себе не зробив, знов вчинив аналогічні злочини, що свідчить про його відверте небажання стати на шлях виправлення та характеризує його з негативного боку, вказує на схильність до неправомірної асоціальної поведінки, вчинення кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, при наявності обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України - щире каяття, з урахуванням особи обвинуваченого та обставини справи, суд вважає за пропорційне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

При цьому, враховуючи, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, у тому числі і за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а тому не вбачає підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України у цьому випадку, у зв`язку із чим, призначене судом покарання він має відбувати реально.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що вироком Хмельницького апеляційного суду від 04.12.2023 вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.03.2023 скасовано в частині призначеного покарання та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_3 призначено покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

У зв`язку з чим суд, при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за сукупністю вироків застосовує вимоги ч. 1 ст. 71 КК України та приєднує до покарання, призначеного за цим вироком, частково невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначає обвинуваченому покарання у вигляді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі вимог частини 3 статті 72 КК України, вирок Уманського міського суду Черкаської області від 08.09.2021, яким обвинуваченого ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, виконувати самостійно.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

VІІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлено.

Застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання цим вироком законної сили залишити без змін.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

А тому, на користь держави з ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати за проведення експертизи № СЕ-19/111-23/56461-ТВ від 23.10.2023 у сумі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень 00 копійок.

Керуючись статтями 2, 7, 84, 349, 368 - 371, 373, 374, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до призначеного покарання, частково приєднати основне покарання, не відбуте за вироком Хмельницького апеляційного суду від 04.12.2023 та остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі вимог частини 3 статті 72 КК України, вирок Уманського міського суду Черкаської області від 08.09.2021, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить (вісімсот п`ятдесят) гривень, виконувати самостійно.

Строк відбування призначеного покарання відраховувати з дня затримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто з 23 листопада 2023 року.

Зарахувати в строк відбування покарання строк перебування під вартою з 19.08.2022 по 29.12.2022.

Застосований до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання цим вироком законної сили залишити без змін.

Речовий доказ у кримінальному провадженні:

- мобільний телефон марки «ZTE BLADE V2020 Smart 4/64 GB Blue», НОМЕР_1 та сім-картку червоного кольору з надписом «МТС» та № НОМЕР_2 - повернути власнику майна.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати за проведення почеркознавчої експертизи № СЕ-19/111-23/56461-ТВ від 23.10.2023 у сумі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень 00 копійок.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлено.

Вирок може бути оскаржено, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Олена ЧАЙКА