Провадження № 11-кп/824/4584/2023 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

потерпілої - ОСОБА_9 ,

представника потерпілої - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0001098 за апеляційними скаргами прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва та представника ПАТ «СК «Українська страхова група» - ОСОБА_11 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 19 червня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 19 червня 2023 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку м. Харків, маючу вищу освіту, пенсіонерку, працюючу експертом у ТОВ «Укрекспертиза Груп», зареєстрована і проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, засуджено:

за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 5 000 (п`яти тисяч) неоподатковуваних розмірів доходів громадян, що становить 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч гривень);

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 220 000 (двісті двадцять тисяч) грн. моральної шкоди та 22 310 (двадцять дві тисячі триста десять) грн. витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з ПАТ «СК«Українська страхова група» на користь ОСОБА_9 260 000 (двісті шістдесят тисяч) грн. майнової шкоди, в іншій частині цивільного позову відмовлено.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 01.05.2021 приблизно об 11:40, керуючи технічно справним автомобілем марки Nissan, модель Juke, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухалась у світлий час доби по сухому, чистому асфальтобетонному дорожньому покриттю по вул. Саксаганського зі сторони вул. Великої Васильківської у напрямку вул. Антоновича у м. Києві. Наближаючись до регульованого світлофорним об`єктом перехрестя вулиць Антоновича та Саксаганського у м. Києві, ОСОБА_8 зайняла крайню ліву смугу проїзної частини і, повертаючи ліворуч на перехресті зі швидкістю 20 км/год., тобто змінюючи напрямок руху, не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, не надала дорогу пішоходу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила проїзну частину, на яку повертала обвинувачена. Своїми діями ОСОБА_8 порушила вимоги пунктів 10.1 та 16.2 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 з наступними змінами і доповненнями, де передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п. 10.1); на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку (п. 16.2). У результаті описаних порушень ОСОБА_8 спричинила дорожньо-транспортну пригоду за участі транспортного засобу і пішохода, здійснивши наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка переходила проїзну частину вул. Антоновича у дозволеному місці - пішохідному переходу, на дозволений - зелений сигнал світлофора та мала перевагу у русі. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 зазнала середньої тяжкості тілесних ушкоджень, адже отримала тілесні ушкодження у вигляді чисельних саден на тілі, травми верхньої щелепи у вигляді повного вивиху 11, 12, 21 та 22 зубів, частково-вколочений вивих 13 зуба. Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п. 10.1 і 16.2 Правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням описаної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками - спричиненням потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновки суду щодо доведеності вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні та фактичних обставин вчиненого, вважає вирок суду незаконним, та таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, прокурор зазначив, що суд першої інстанції при постановленні вироку обмежився лише призначенням одного з альтернативних основних покарань у виді штрафу, проте не призначив обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобами. Відтак, просив вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки. У решті вирок залишити без змін.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «СК «Українська страхова група» вважає вирок суду незаконним, необґрунтованим і невмотивованим та таким, що винесений за неповного встановлення обставин, які мають значення для справи, а обставини, які суд вважає встановленими є неправильними. В обгрунтування доводів представник вказав, що судом було неправильно досліджено та оцінено докази, а висновки, що викладені у вироку суду, не відповідають дійсним обставинам справи, внаслідок чого вирок ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права. Зокрема зазначено, що суд першої інстанції побачив лише фактичні витрати, які понесла потерпіла та не з'ясував, яким закладом охорони здоров'я вказані у витратах процедури призначались потерпілій. Також вказано, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження призначення потерпілій вказаних в акті виконаних робіт та чеках процедур. Крім того, представник ПАТ «СК «УСГ» звертає увагу суду на те, що процедури, діагностика, препарати які суд першої інстанції взяв до уваги не призначались потерпілій, це було її особисте волевиявлення, оскільки відповідно до норм Спеціального закону №1961-IV, необхідність здійснення витрат має підтверджуватись документально відповідним закладом охорони здоров`я. Також, представник страхової компанії вважає, що судом першої інстанції стягнуто з ПАТ «СК «УСГ» грошові кошти в межах ліміту полісу за витрати, які потерпіла ще не понесла в порушення вимог ст.24.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які вказують на те, що ПАТ «СК «УСГ» відшкодовує обґрунтовані витрати, які понесла потерпіла, а не які має понести, могла б понести чи понесе у майбутньому. В тому числі, судом першої інстанції було проігноровано вже сформовані правові позиції Верховного Суду щодо недопустимості стягнення майбутніх витрат тобто тих витрат, які потерпіла ще не понесла. Просив вирок скасувати в частині цивільного позову про стягнення з ПАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_9 260 000 грн. страхового відшкодування та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 відмовити.

В запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ «СК «Українська страхова група» представник потерпілої ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу Страхової компанії - формальною та такою, що не ґрунтується на положеннях чинного законодавства. Зокрема зазначено, що апелянтом жодним чином не обґрунтовано, якими документами потерпіла мала б обґрунтувати необхідність здійснення саме такого лікування, оскільки всю необхідну інформацію потерпіла отримувала у медичних працівників, які мають необхідні знання та надають спеціалізовану медичну допомогу. Крім того, зазначено, що дії страхової компанії, на думку потерпілої, є намаганням уникнути цивільно-правової відповідальності щодо відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням, і як наслідок уникнути взятих на себе зобов`язань за договором страхування. Також представник зауважив, що жодних додаткових даних, зокрема підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між травмами та лікуванням жодний лікар не надає і не зобов`язаний надавати. Щодо відшкодування потерпілій витрат представник зазначив, що така ситуація виникла не з вини потерпілої, а виключно через характер отримання потерпілою травм внаслідок ДТП, спричиненою обвинуваченою. Крім того, зазначено, що процес лікування потерпілої в спеціалізованих медичних закладах, навіть станом на сьогодні не є завершеним через характер тілесних ушкоджень, які були їй заподіяні внаслідок ДТП, також спеціалізованим медичним закладом, що проводить лікування ТОВ «Клініка Дубнової «Стоматолог і Я» було виставлено рахунок на оплату вартості планового лікування в сумі 310 230 грн. Разом з цим, представник вказав, що відповідно до вимог ст.22 ЦК України до понесених витрат відносять і ті, які ще має понести особа, аби відновити своє попереднє становище. Відтак, просив залишити апеляційну скаргу ПАТ «СК «Українська страхова група» без задоволення, а вирок без змін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який подану прокурором апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити та заперечував щодо задоволення апеляційної скарги страхової компанії;

обвинуваченої, яка апеляційну скаргу прокурора підтримала, а при вирішенні апеляційної скарги страхової компанії поклалась на думку суду;

захисника обвинуваченої, який підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора та заперечував щодо задоволення апеляційної скарги страхової компанії;

потерпілої та її представника, які підтримали вимоги апеляційної скарги прокурора та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги страхової компанії;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції в частині фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_8 та правильності кваліфікації її дій стверджуються зібраним у справі та належно оціненими судом доказами та учасниками судового провадження не оспорюються. Підстав для виходу за межі апеляційних вимог в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не знаходить.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про незаконність вироку в частині призначеного обвинуваченій покарання, то вони не грунтуються на матеріалах кримінального провадження та вимогах закону.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 за ч.1 ст. 286 КК України вимог вищезазначених норм кримінального закону повною мірою дотримався.

Як вбачається з вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 19.06.2023, суд першої інстанції вирішуючи питання щодо покарання, яке, на його думку необхідно було призначити обвинуваченій, прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 286 КК України у виді штрафу у розмірі 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки. При цьому судом наведено мотиви, з яких він дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченій ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами та вказано строк такого додаткового покарання, який, на думку суду першої інстанції, буде відповідати меті такого додаткового покарання. Призначене судом першої інстанції обвинуваченій ОСОБА_8 основне і додаткове покарання за вчинене нею кримінальне правопорушення за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої, а також запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Посилання прокурора на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність, а саме, непризначення обвинуваченій обов`язкового додаткового покарання є безпідставним, оскільки, як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного вироку, судом наведено мотиви, з яких він дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченій ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами та вказано строк такого додаткового покарання, а незазначення в резолютивній частині вироку щодо призначення обвинуваченій додаткового покарання є опискою (технічним збоєм), яка усунута судом шляхом постановлення відповідної ухвали.

За таких обставин вирок в частині призначеного обвинуваченій основного і додаткового покарання є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга прокурора не містить доводів, які б слугували безумовною підставою для скасування вироку в цій частині.

Також не ґрунтуються на вимогах законодавства доводи апеляційної скарги ПАТ «СК «Українська страхова група» в частині вирішення цивільного позову про стягнення з ПАТ «СК «Українська страхова група» на користь потерпілої ОСОБА_9 страхового відшкодування.

Так, цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 в частині стягнення з ПАТ «СК «Українська страхова група» матеріальної шкоди в розмірі 260000 грн. вирішено судом 1-ї інстанції у відповідності до вимог закону, з урахуванням обставин справи та на підставі наданих суду доказів, вирок суду в цій частині належно вмотивований. Апеляційна скарга ПАТ «СК «Українська страхова група» не містить доводів, які би були обгрунтовані належними доказами на спростування висновків суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову потерпілої до ПАТ «СК «Українська страхова група», а тому колегія суддів, з урахуванням принципу змагальності сторін та доведенні сторонами перед судом переконливості своїх доказів доводи апеляційної скарги ПАТ «СК «Українська страхова група» про незаконність вироку в частині вирішення цивільного позову потерпілої вважає безпідставними та такими, що не грунтуються на матеріалах справи.

Посилання ПАТ «СК «Українська страхова група» на те, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження призначення потерпілій вказаних в акті виконаних робіт та чеках процедур та на те, що суд не з'ясував, яким закладом охорони здоров'я вказані у витратах процедури призначались потерпілій спростовуються довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю "Клініка Дубнової "Стоматолог і Я" від 01.05.2021, даними медичної карти стоматологічного хворого № 1606, заключенням медичного закладу Товариства з обмеженою відповідальністю "Клініка Дубнової "Стоматолог і Я" від 02.09.2021, планами лікування та рахунками на оплату від 02.09.2021, 11.11.2022, довідкою про зміну вартості плану лікування,платіжними документами та актами виконаних робіт Товариства з обмеженою відповідальністю "Клініка Дубнової "Стоматолог і Я" від 06.02.2023, 25.04.2023, 28.02.2023, 11.02.2023, 05.01.2023.

Доводи ПАТ «СК «Українська страхова група» про те, що судом безпідставно стягнуто грошові кошти за витрати, які потерпіла ще не понесла також є безпідставними, оскільки спеціалізованим медичним закладом - ТОВ "Клініка Дубнової "Стоматолог і Я" з урахуванням характеру отриманих потерпілою ОСОБА_9 тілесних ушкоджень та специфікою їх лікування складено план лікування та надано рахунок на оплату вартості вказаного лікування. Вказаний план лікування налічує більше 30 медичних маніпуляцій, які неможливо виконати одночасно та без виконання яких у певній послідовності та у певний проміжок часу неможливо усунути шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілої. За таких обставин колегія суддів вважає, що сплата потерпілою витрат згідно плану лікування з урахуванням специфіки такого лікування та його тривалості в часі не можна вважати майбутніми витратами.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 19.06.2023 щодо ОСОБА_8 відповідає вимогам закону, підстав для скасування або зміни вказаного вироку колегія суддів не вбачає, а тому вважає за необхідне залишити вказаний вирок без змін, а апеляційні скарги прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва та представника ПАТ «СК «Українська страхова група» - ОСОБА_11 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва та представника ПАТ «СК «Українська страхова група» - ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 19.06.2023 щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4