Справа №621/3939/23
Пр. №1-кп/621/314/23
Ухвала

іменем України

05 грудня 2023 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті статті 186 Кримінального кодексу України,

установив:

В провадженні суду знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.

Прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого на 60 днів з метою забезпечення кримінального провадження. Клопотання мотивовано тим, що ризики передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, що полягають у можливості переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню продовжують існувати.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В свою чергу обвинувачений та його захисник заявили клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. На обґрунтування заперечень проти клопотання прокурора та клопотання про зміну запобіжного заходу посилались на відсутність ризиків, на які посилається у клопотанні прокурор, наявність постійного місця проживання та реєстрації.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного:

Частиною 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до абзаців 1,2 частини 3 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Враховуючи, що в межах строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 судове провадження не буде завершене, суду належить розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

На час подання прокурором клопотання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді - тримання під вартою, сторонами не надано будь-яких доказів того, що зменшилися ризики, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, або змінилися обставини, передбачені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, які існували під час застосування запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 , а також і на час продовження його дії.

Матеріали кримінального провадження свідчать, що:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжких злочинів, за який, у разі визнання винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вказує на наявність ризику переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім того, на цей час судом не допитані свідки, що підтверджує існування ризику незаконного впливу на них.

Наведені вище обставини в сукупності вказують на те, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу не зменшилися і продовжують існувати, а також на неможливість забезпечення виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, передбачених статтею 42 Кримінального процесуального кодексу України, та усунення ризиків продовження ним протиправної поведінки без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосований запобіжний захід - тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому стосовно обвинуваченого необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Оскільки зазначені судом ризики не зменшились та не зникли, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого клопотання обвинуваченого та захисника про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задоволенню не підлягає.

Згідно ч.5 статті 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 176-178, 182, 183, 197, 199, 201, 331, 350 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

постановив :

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" на строк до 02 лютого 2024 року включно.

Визначити розмір застави - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 107 360 грн, яка може бути внесена протягом строку тримання під вартою.

У разі внесення застави звільнити ОСОБА_4 з під варти та покласти на нього наступні обов`язки: прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, навчання.

У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у цей же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1