Справа № 171/573/22
Провадження № 1-кп/0182/856/2022
У Х В А Л А

Іменем України

17.06.2022 року м. Нікополь

Колегія судів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000063 від 22 квітня 2022 року стосовно ОСОБА_5 за правовою кваліфікацією за ч.3 ст.307 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадження колегії суддів Нікопольського міськрайонного суду 14.06.2021 року на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 09.06.2022 р. надійшло кримінальне провадження за №0000063 стосовно ОСОБА_5 за правовою кваліфікацією за ч.3 ст.307 КК України. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 20 червня 2022 року.

14.06.2021 р. до суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 до зали суду не доставлений.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 на час судового розгляду справи, але не більше 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України. На думку прокурора, існує ризик переховування обвинуваченого від суду, оскільки у разі доведеності його провини, останньому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 10 років. Обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин. Обвинувачений не має постійного законного джерела доходу, що в подальшому може спонукати його до вчинення нових злочинів, оскільки очевидно, що останній існує за рахунок грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, а саме внаслідок збуту наркотичних засобів та психотропних речовин. До того ж, обвинувачений може впливати на свідків з метою зміни ними показів, оскільки в ході ознайомлення з матеріалами кримінального провадження їм стали відомі їх повні анкетні данні. За таких обставин прокурор категорично заперечував проти зміни запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 , оскільки, на його думку, жоден з інших запобіжних заходів не здатен гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 заперечували щодо наявності ризиків, зазначених в клопотанні прокурора і просили змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, за його постійним місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає він, його дружина та малолітній син.

Заслухавши доводи прокурора, сторону захисту, дослідивши наявні матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на особисту свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, „Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).

Крім того, у справі "Москаленко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що «органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті, суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Тому, серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, дає можливість виправдано вважати, що такий ризик існує.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є не лише наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, що дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, на які в даному випадку вказав прокурор. При вирішенні питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у особливо тяжкому злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, з конфіскацією майна, що є свідомим для обвинуваченого і в подальшому може спонукати переховуватися його від суду і доводить існування ризику можливої втечі.

Крім того, незважаючи на те, що жоден зі свідків до теперішнього часу не звернувся з заявою щодо незаконного впливу на нього з боку обвинуваченого, ризик впливу на свідків у кримінальному провадженні наявний, оскільки обвинувачений особисто знайомий з ними.

Запобігти наявним ризикам, які на погляд суду до тепер не зменшилися з часу обрання запобіжного заходу слідчим суддею, може лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Стороною захисту не надано відомостей про те, що обвинувачений за станом здоров`я або з інших причин не може утримуватися під вартою.

Жодна особа з оточення ОСОБА_5 , яка б заслуговувала на довіру не звернулася до суду з заявою про бажання і можливість забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і зобов`язатися за необхідності доставляти їх до суду на першу вимогу. Крім того, посилання адвоката, на те, що у останнього є дружина та малолітня дитина, не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини не змогли вберегти останнього від вчинення кримінального правопорушення і не зможуть запобігти ризикам зазначеним прокурором.

Таким чином є очевидним, що інший, більш м`який запобіжний захід, не буде дієвим і не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Враховуючи викладене, тримання обвинуваченого під вартою є необхідним запобіжним заходом на даному етапі судового розгляду, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Разом з тим, враховуючи практику ЄСПЛ, продовжуючи дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає за можливе, як альтернативний запобіжний захід, визначити обвинуваченому ОСОБА_5 , який вперше притягається до кримінальної відповідальності і має міцні родинні зв`язки, розмір застави, перспектива втрати якої, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Використовуючи свої повноваження, з урахуванням вимог ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, його тяжкості майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та наявних ризиків. Тому, застава у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України. У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно покласти обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ч.3 ст. 315 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк судового розгляду, але не більше шістдесяти днів, а саме до 15 серпня 2022 року.

Визначити для ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у сумі кратній 150 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 372150 ( триста сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят )гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду протягом стоку дії ухвали. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається особою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави і зобов`язаний виконувати наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну;

Термін дії обов`язків, покладених на обвинуваченого у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

В задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.

Копію ухвали направити начальнику КУВП 3 для виконання та для вручення обвинуваченому.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий - суддя : ОСОБА_1

Судді : ОСОБА_2

ОСОБА_3