Справа № 496/1613/23
Провадження № 1-кп/496/431/23
У Х В А Л А

21 грудня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за скоєння якого передбачено покарання до 8 років позбавлення волі, може здійснити виїзд на непідконтрольну Україні територію Херсонської, Запорізької, Луганської, Донецької областей чи АР Крим або за наявності паспорта громадянина України для виїзду за кордон, взагалі виїхати до іншої країни маючи зв`язки у правоохоронних органах. Обвинувачений будучи співробітником правоохоронного органу та перебуваючи на посаді оперативного працівника внутрішньої безпеки ГУ НП в Одеській області, ознайомлений з тактикою та методами розшуку осіб у кримінальних провадженнях, у тому числі шляхом проведення негласних (слідчих) розшукових дій може використати здобуті знання та переховуватись від суду.

Посилаючись на вказані обставини прокурор вважає, що існує ризик передбачений пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому просить продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та просила змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт посилаючись на те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, житло, мати та сестру. Крім цього зауважила, що під час ДТП обвинувачений отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, наслідки яких він і досі відчуває, та потребує лікування. Крім цього, обвинувачений за місцем роботи характеризується позитивно, про що свідчить його службова характеристика. Керівник підрозділу, в якому працював обвинувачений просить змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

В судовому засіданні обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора.

До судового засідання потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та її представник ОСОБА_11 не з`явились, але подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, спричинення потерпілим тяжких тілесних ушкоджень та середньої тяжкості. Санкція інкримінованого кримінального правопорушення передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

Оскільки ОСОБА_6 враховуючи тяжкість покарання може переховуватись від суду, а тому суд вважає, що наявний ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування обвинуваченого від суду, у зв`язку із чим є підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Ті обставини, на які посилається захисник та обвинувачений існували як при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу, а також і в суді першої та апеляційної інстанції при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, інших обставин окрім службової характеристики захисником не надано, а тому підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає.

Щодо доводів захисника щодо стану здоров`я, обвинуваченого суд зазначає наступне.

Надання медичної допомоги особам, взятим під варту, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 10.02.2012 №239/5/104, відповідно до якого, у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку, та керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Таким чином, лікування обвинуваченого у разі наявності у нього медичних захворювань можливо в умовах ДУ «Одеській слідчий ізолятор» та не може слугувати підставою неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, з медичної довідки Одеської міської медичної частини №21 від 22.11.2023 року №536/ОММЧ-21-23-вн вбачається, що обвинуваченому надається медична допомога, протипоказань щодо утримання під вартою не має.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке спричинило загибель людини, а тому підстав для визначення застави суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 331, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 (шістдесят) днів, а саме: з 21.12.2023 року до 18.02.2024 року включно та утримувати його в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення - начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту оголошення.

Суддя ОСОБА_1