13.10.2023
справа №642/5949/23
провадження №1-кп/642/545/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001312 від 17.08.2023р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшов вищезазначений обвинувальний акт.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 був обраний у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 11.10.23р. вищезазначений обвинувальний акт був призначений до розгляду у підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та заявив клопотання щодо продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений та його захисник в підготовчому судовому засіданні не заперечували щодо призначення обвинувального акту до розгляду.

Потерпілий подав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження щодо можливості призначення судового розгляду, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи відносно обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість призначення їх до судового розгляду з наступних підстав.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 кримінально-процесуального кодексу України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м. Харкова.

Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення судового розгляду на підставі зазначеного обвинувального акту.

В підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на 60 днів, в обґрунтування якого прокурор посилається на те, що закінчується двомісячний строк дії попередньої ухвали суду щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, є підстави вважати про можливість незаконно вливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, не можна виключати ризик скоєння ним нових кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_4 вчинив вказане кримінальне правопорушення будучи раніше неодноразово засуджений , офіційно не працює, а відповідно не має постійних джерел доходу і законних засобів до існування, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний корисливий злочин.

Обвинувачений та його захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечували прохаючи обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в частині заявленого клопотання, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

ОСОБА_4 звинувачується у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Згідно матеріалів справи, дія запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, закінчується 15.10.2023 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 нього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих кронами кримінального проваджений матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального

правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного,

обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він

підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного

проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо

вони застосовувалися до нього раніше;

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання осіб під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахування конкретних обставин. Тримання осіб під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання яке можливо буде призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а відтак колегія суддів не приймає доводи захисника та обвинувачених щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішенні питання про запобіжний захід, суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, є підстави вважати про можливість незаконно вливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, не можна виключати ризик скоєння ним нових кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_4 вчинив вказане кримінальне правопорушення будучи раніше неодноразово засудженим , офіційно не працює, а відповідно не має постійних джерел доходу і законних засобів до існування, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний корисливий злочин.

Даних про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, погіршення стану його здоров`я суду не надано, будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні на цій стадії процесу не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків по справі, оскільки на даний час свідки у справі не допитані, а також ОСОБА_4 може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризики, які були враховані судом при обранні йому такого запобіжного заходу не зменшилися, у зв`язку з чим вважає, що доцільно продовжити відносно обвинуваченого строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо доводів захисника обвинуваченого про відсутність ризиків, суд вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Суд також вважає, що зміна обвинуваченому обраного відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід буде недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що судовий розгляд даного обвинувального акту триває, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, неодноразово засуджений, а також, що на цей час у суду немає підстав вважати відсутніми ризики, які передбачені ст. 177 КПК України та які були враховані Ленінським районним судом м. Харкова 18.08.23 р., суд приходить до висновку, що обраний відносно нього запобіжний захід слід продовжити ще на 60 діб.

Керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, у відкритому судовому засіданні на 20 жовтня 2023 рік на 14-00 годину.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі строком на 60 днів, тобто до 10.12.2023 року.

Про місце та час розгляду справи повідомити учасників кримінального провадження: прокурора, обвинуваченого, потерпілого, адвоката.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена протягом 5 днів.

Суддя ОСОБА_1