Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/698/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу прокурора Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06.12.2023, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розтичеве Бобринецького району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 246 КК України

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби до 24.01.2024 року, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 КПК України

За участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06.12.2023 застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби до 24.01.2024 року, який полягає у забороні підозрюваному в період з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин щоденно залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора у кримінальному провадженні та слідчого судді, суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваним у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного територіального органу Управління Державної міграційної служби у Кіровоградській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.246 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за вчинення якого передбачено у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років.

Наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.246 КК України.

Прокурор довів сукупність обґрунтованої підозри разом з існуванням ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не вказав переконливих доводів та не долучив беззастережних доказів недостатності застосування менш суворих видів заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя прийшов до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого підозрюваному правопорушення, на даний час існують ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, у разі ухвалення обвинувального вироку може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні обставини у сукупності дають достатні підстави вважати наявним та обґрунтованим ризик переховування з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Прокурор не подав доказів умисного переховування від слідчого чи неповажності неявок. Навпаки, підозрюваний зобов`язується добровільно та своєчасно з`являтися для проведення процесуальних дій та неухильно виконувати у майбутньому покладені на нього процесуальні обов`язки підозрюваного, тобто безпідставні припущення прокурора про ризик невиконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Припущення не використовуються при доказуванні. Прокурор не подав доказів, що підозрюваний не з`явився за викликом для проведення слідчих дій. Підозрюваний не перебуває на обліках у нарколога та психіатра, заперечує можливість зміни ним місця постійного проживання. Не зафіксовано спроб підозрюваного змінити місце проживання чи переховуватись від слідства. Таким чином, сукупність вказаних обставин свідчить про відсутність законних передумов стверджувати, про ризик ухилення підозрюваного у цьому провадженні від слідства та суду має достатній ступень для застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність лише одного ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КК України.

Слідчий суддя не вбачає підстав для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі прокурор Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати повністю, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Слідчим суддею не враховано наявність на розгляді в Єланецькому районному суді Миколаївської області обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000052 в якому обвинуваченим також являється ОСОБА_7 за фактом вчинення кримінальних правопорушень насильницького характеру, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.146 КК України, що в свою чергу може свідчити та підтверджує ризик можливості вчиняти ним нові злочини в тому числі з метою уникнення від відповідальності останній може знаходячись на свободі, маючи можливість вільного пересування та контактів, спроможний незаконно впливати прямо чи опосередковано на свідків з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання, тобто вказане свідчить також про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_7 як організатор вчинення незаконної порубки дерев в лісових насадженнях розташованих на території Кетрисанівської громади Кіровоградської області здійснював керівництво діями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та в своєму розпорядженні має достеменну інформацію про П.І.Б., осіб, які замовляли дрова на протязі всього періоду здійснення незаконної діяльності та ході переслідування поліцейськими 12.07.2023 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 особисто по телефону надав вказівки щодо подальших дій підозрюваних , таким чином і по даний час останній має всі засоби та можливості на здійснення впливу на інших підозрюваних та свідків вчинення кримінального правопорушення з метою зміни їх показів та уникнення кримінальної відповідальності, та в подальшому після фіксації відомостей в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000097 від 12.07.2023 за ст.246 КК України вчиняти злочинні дії не припинив та продовжив вчинювати нові злочини щодо незаконної порубки дерев та реалізовувати подрібнені дрова жителям Кетрисанівської громади, що зафіксовано в ході проведення комплексу негласних слідчих (розшукових) заходів та в ході контрольованих закупок деревини у вересні 2023 року.

Крім того, в ході судового розгляду судом не враховано озвученого прокурором факту наявності в ОСОБА_7 боргових розписок, які вилучені в ході обшуку за адресою проживання останнього в АДРЕСА_1 , щодо позичення значних сум коштів громадянам при цьому офіційного працевлаштування останній немає, обробіток землі як останнім зазначено в залі судового засідання 06.12.2023 не дає можливості отримати кошти в тих обсягах, які зафіксовані в них та ці люди перебувають в останнього в фінансовій залежності, серед яких і підозрюваний ОСОБА_9 , тому є вагомі підстави вважати, що у разі застосування до нього альтернативного по відношенню до тримання під вартою запобіжного заходу, не пов`язаного з виключними запобіжниками у комунікації та його переміщеннях, останній зможе здійснити незаконний вплиф на них з метою зміни наданих ним показань для уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Крім того, судом жодним чином не надано оцінку суми збитків завданих незаконними діями ОСОБА_7 , які складають понад 2,8 млн. грн.

Зазначення в мотивувальній частині відомостей, що ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, одружений, проживає з дружиною та малолітнім сином, обробляє земельну ділянку та сплачує податки та неявок за викликом правоохоронних органів не допускав не відповідають фактичним обставинам справи так як прокурором наголошено, що підозри у кримінальному провадженню № 0000017 від 30.03.2023 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вручено 24.11.2023.. а ОСОБА_7 вручено лише 27.11.2023, як вказав ОСОБА_7 під час розгляду клопотання 06.12.2023 він отримав інформацію про те, що 24.11.2023 біля його будинку в АДРЕСА_1 перебувають працівники поліції з метою вручення підозри, що було підтверджено слідчим СВ ВП №3 (м. Бобринець) в телефонному режимі, однак останній ні 24, 25,26 чи 27.12.2023 самостійно до правоохоронних органів не з`явився для отримання процесуального документу - повідомлення про підозру, у зв`язку із чим працівниками поліції вручено підозру в приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області, де останній перебував.

Так, посилання на, те, що підозрюваний ОСОБА_7 зобов`язується добровільно та своєчасно з`являтися для проведення процесуальних дій та неухильно виконувати у майбутньому покладені на нього процесуальні обов`язки підозрюваного не є належним доказом виконання вказаних зобов`язань.

Таким чином обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту із забороною покидати помешкання в нічний час доби є таким, що в повній мірі не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 в ході подальшого розслідування кримінального провадження № 0000017 від 30.03.2023 та ризики передбачені у п. 1-5 ч. 1ст. 177 КПК України наявні і на даний час.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків. Так, ОСОБА_7 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ст.246 КК України.

В ході розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 06.12.2023 в судовому засіданні встановлено та прокурором доведено наявність ризиків у кримінальному провадженні, а саме:

-можливість ОСОБА_7 переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років. Останній, з метою уникнення відповідальності, може виїхати за межі Кіровоградської області та потрапити на непідконтрольні на даний час Україні території, тим самим ухилятись від викликів до слідчого, прокурора або суду.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, протетаке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Ризик переховування від правосуддя слід оцінювати в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування).

Ризик переховування обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , як вже зазначалось вище передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від 5 до 7 років) та сума завдних збитків складає понад 2,8 млн. грн.

Фактичні дані цього кримінального провадження та особисті обставини обвинуваченого ОСОБА_7 дають підстави дійти висновку про існування достатньої ймовірності ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду;

Можливість ОСОБА_7 протиправно перешкоджати кримінальному провадженню, тобто вводити слідство в оману, оскільки підозрюваний на даний час не надав достеменних показів у рамках даного кримінального провадження, намагався приховувати сліди вчинення кримінального правопорушення. Жодним чином не підтвердив чи не спростував обставини, підстави та мотиви вчиненого ним злочину.

-можливість впливати на свідків, підозрюваних з метою уникнення покарання оскільки свідками, у тому числі не безпосередніми очевидцями події є односельчани підозрюваного, останній може незаконно впливати на свідків, як тих, що вже допитані у проваджені і дають свідчення так і тих, що підлягають встановленню та допиту, з метою зміни та дачі показів останніми на його користь.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_11 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора; думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з положень ст.183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Під час вирішення про достатній та необхідний запобіжний захід, що може забезпечити належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам, слідчий суддя врахував, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, має постійне місце проживання, має дружину та двох дітей, що свідчить про міцні соціальні зв`язки, обробляє земельні ділянки, від отриманого доходу сплачує податки, тяжкість можливого покарання.

При вирішенні клопотання суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, проте не доведені обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а саме недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання встановленим ризикам, які б давали змогу об`єктивному спостерігачу переконатись в тому, що запобігти вказаним ризикам можливо виключно застосувавши запобіжний захід тримання під вартою.

При цьому суд, дослідивши матеріали провадження, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив, що виключних обставин для тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою немає.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Під час розгляду клопотання щодо обрання запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити обґрунтованість підозри, а також проаналізувати наявність конкретних ризиків, які обумовлюють обрання запобіжного заходу. При цьому відповідні ризики повинні бути належним чином доведені, викладені в матеріалах кримінального провадження та свідчіть про необхідність в обранні саме цього запобіжного заходу.

Відповідно до п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Установленою практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Слід зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України покладає на сторону обвинувачення, при зверненні до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу, обов`язок довести не лише існування заявлених ризиків, а і наявність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та додані до нього матеріли, колегія суддів вважає, що їх сукупність є достатньою вважати про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України та існування заявленого ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Надані стороною обвинувачення матеріали не містять жодних відомостей, які б вказували на наявність виключних обставин для застування відносно ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу. Не доведено існування таких обставин і прокурором в судовому засіданні, як в суді першої інстанції, та і при апеляційному розгляді.

Доводи, якими прокурор обґрунтовує наявність підстав для застування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не вказує про неможливість запобігання існуючим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, відповідно до вище зазначених норм закону, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.

Дослідивши матеріали клопотання колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно зважаючи на досліджені матеріали клопотання відмовив у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та було прийнято рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 .

Вирішуючи клопотання щодо обрання запобіжного заходу колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції обрав хоч і більш м`який запобіжний захід, однак зважаючи на обставини кримінального провадження може вважатись розумним та співмірним.

Колегія суддів погоджується із висновком суду щодо міцності соціальних зв`язків, репутації ОСОБА_7 , відсутності судимостей. Зважаючи на розмір завданої злочином шкоди, дають підстави для застосування щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, що на думку суду, є саме тим запобіжним заходом, що здатен забезпечувати виконання підозрюваним своїх обов`язків.

Беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 177, 178, 183, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06.12.2023, якою застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби до 24.01.2024 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4