Справа №212/6472/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000666 від 04.07.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Галино - Лозоватівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно працевлаштованого на посаді водія автотранспортних засобів в ТОВ «УПРАВИТЕЛЬ-КР», неодруженого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

04 липня 2023 року приблизно о 09:10 годин, керуючи технічно справним вантажним малотоннажним автомобілем «ГАЗ 330232-414» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 від 24.12.2014, належить приватному підприємству «НІОЛА», рухався у світлий час доби з перевищенням допустимої швидкості в населених пунктах, а саме не менше ніж 65 км/год, по сухому дорожньому покриттю проїзної частини вул. Ракітіна, яка має по три смуги для руху у кожному напрямку з нанесеною дорожньою розміткою 1.3. та 1.5. ПДР України, з боку вул. ХХ Партз`їзду у напрямку вул. Електричної м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області.

У вказаний час, тобто 04 липня 2023 року приблизно о 09:10 годин, у невстановленому для цього місці, зліва направо відносно напрямку руху автомобіля «ГАЗ 330232-414» реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїзну частину вулиці Ракітіна м. Кривий Ріг, у темпі бігу перетинала пішохід ОСОБА_6 .

Водій ОСОБА_3 , порушуючи Правила безпеки дорожнього руху України, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити небезпеку для руху у вигляді пішохода ОСОБА_6 , яка рухалася зліва направо відносно напрямку руху керованого ним автомобіля, не зменшив швидкість руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду небезпеки, чим не виконав покладені на нього обов`язки, як на водія транспортного засобу, та, як наслідок, в районі електроопори №5 ТГ, скоїв наїзд передньою правою частиною керованого автомобіля на праву бічну поверхню тіла пішохода ОСОБА_6 .

Своїми діями ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.1 ґ), 2.3 б), 12.3, 12.4 та 12.9 б) Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 1.3.: «Учасники дорожнього руху зобов`язано знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5.: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.1 «Водій механічного транспортного засобу повинен при собі мати:

ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

п. 2.3.:«Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.3.: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.»;

п.12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год».

п.12.9. «Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих правил

Порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події, внаслідок якої пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: сполученої травми голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівках: закрита внутрішньочерепна травма - забійні рани обличчя, синці та садна, крововилив у м`які тканини голови, крововилив під оболонки та в речовину мозку. Тупа травма тулуба: переломи ребер до декільком анатомічним лініям; з ушкодженням кістковими уламками пристінкової плеври, міжреберних артерій, легеневої плеври та паренхіми крововиливи на розриви легень, двобічний гемоторакс; розрив печінки, гемоперитонеум; перелом 5-го грудного хребця з пошкодженням спинного мозку, перелом кісток тазу, перелом великої та малогомілкових кісток правої та лівої гомілки; крововиливи та надриви підвішуючого апарату внутрішніх органів; садна та синці, правої та лівої кисті, правого та лівого плеча, правого ліктьового суглобу, правого передпліччя, грудної клітки, правого стегна, правої та лівої гомілки, садна правої та лівої стопи; синці та садна грудної клітки, живота, синці лівого стегна, лівої гомілки; забійні рани правого стегна, лівої гомілки.

Анатомічна локалізація та морфологічний характер ушкоджень свідчить про те, що ушкодження прижиттєві (на що вказує їх характер, наявність крововиливів в осередках ушкоджень та даними гістологічного дослідження), виникли незадовго до настання смерті (лічені хвилини-секунди), в короткий проміжок часу одномоментно від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, в умовах дорожньо-транспортної пригоди при травмуванні потерпілої з рухомим автомобілем, який знаходився у вертикальному або близькому до нього положенні тіла виступаючими частинами рухаючегося автомобіля з первинним контактом з травмуючим предметом з правою бічною поверхнею тіла з подальшим закиданням тіла на капот автомобіля та ударом о частини автомобіля, з подальшим відкиданням тіла потерпілого та ударом о шляхове покриття (утворення комплексу ушкоджень в області, верхньої лівої кінцівки ,лівої кисті руки).

Смерть ОСОБА_6 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 на місці дорожньо-транспортної пригоди від сполученої травми голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, що супроводжувалася переломами кісток скелета, ушкодженнями м`яких тканин та органів трупа. Перебіг травми ускладнився розвитком травматичного шоку, що і з`явилося безпосередньою причиною її смерті.

За згодою учасників судового провадження, згідно із ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд переконався у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та підтвердив обставини вчиненого. Вказав, що він був неуважний при керуванні автомобілем та дійсно порушив вимоги Правил дорожнього руху України, що потягло за собою смерть потерпілої. Шкоду відшкодував повністю, потерпіла претензій матеріального чи морального характеру не має. Розкаюється та дуже шкодує, що його неуважність має такі тяжкі наслідки. Просив суворо не наказувати та не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки він працює водієм та це його основна робота.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення доведена та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, працює тривалий час водієм, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, також суд враховує висновок досудової доповіді наданий органом пробації, відповідно до якого виправлення ОСОБА_3 можливе без позбавлення волі та не становить високої небезпеки для суспільства. Суд також враховує думку потерпілої ОСОБА_7 , яка подала заяву про проведення розгляду справи за її відсутності та просила призначити обвинуваченому покарання на мінімальний строк без позбавлення права керування транспортними засобами та звільнити від відбування покарання з випробувальним терміном, наміру подавати цивільний позов не має.

Пом`якшуючими покарання обставинами є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не встановив.

Суд також враховує характер дій обвинуваченого, який допустив грубі порушення Правил дорожнього руху України, які він як водій, тим більш як такий, що працює водієм, повинен неухильно виконувати, оскільки його право на керування транспортним засобом накладає на нього обов`язок користуватися вказаним правом без завдання шкоди правам інших осіб. В даному випадку порушення обвинуваченим, обов`язку дотримуватися Правил дорожнього руху призвело до смерті потерпілого.Обвинувачений наразив на небезпеку не лише своє життя і здоров`я, а й інших учасників дорожнього руху, а тому лише реальне відбування покарання, зможе забезпечити його виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Виходячи із встановлених судом обставини, керуючись ст. 75 КК України, суд вважає доцільним звільнити обвинуваченого від покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, при цьому покласти на останнього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку за обставин з наслідками, які були встановлені судом у даному кримінальному провадженні, вплине на формування думки інших осіб про неприпустимість порушення Правил дорожнього руху України та чітке розуміння того, що особа буде нести невідворотне та справедливе покарання за такі дії.

Санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачене додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Порушення ПДР України, допущені обвинуваченим, знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 КК України, віднесено до злочинів проти безпеки руху, а тому суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_3 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так як даний злочин пов`язаний з експлуатацією транспортного засобу та протиправні дії обвинуваченого пов`язані з нехтуванням Правил дорожнього руху України, призвели до скоєння дорожньо-транспортної пригоди внаслідок чого померла потерпіла. Це свідчить про відсутність у обвинуваченого належних навиків керування транспортними засобами і застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами надасть йому можливість, в разі бажання в подальшому керувати транспортними засобами, додатково вивчити правила дорожнього руху та пройти додаткові навчання у відповідних навчальних закладах щодо покращення навиків керування.

Призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2ст. 50 КК України цілей покарання.

Підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України. Суд вважає необхідним скасувати захід забезпечення кримінального провадження.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_3 , сплинув.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням строком на три роки, якщо він протягом визначеного судом випробувального терміну не вчинить нового правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності зі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів за проведення:

- судової експертизи технічного стану транспортного засобу (висновок експерта № СЕ-19/104-23/22556-ІТ від 25.07.2023) 2868 гривень 00 копійок;

- судової автотехнічної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/104-23/23884-ІТ від 19.07.2023) 1912 гривень 00 копійок.

Скасувати захід забезпечення кримінального провадження, застосований відповідно до ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2023 року.

Скасувати накладений арешт на транспортний засіб «ГАЗ 330232-414» реєстраційний номер НОМЕР_1 та залишити в розпорядженні власника.

Речові докази: транспортний засіб «ГАЗ 330232-414» реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити в розпорядження власника; флеш-носій із відеозаписом механізму ДТП, що долучений до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Роз`яснити обвинуваченому, потерпілому, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1