ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участі сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002645 від 14.07.2023р., за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 15 вересня 2023 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, з середньою освітою, не працюючого, судимого:

- 25.09.2003р. вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці за ч.2, 3 ст.185, ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 2 роки;

- 29.12.2006 р. вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці за ч.2 ст.121, 69,71 КК України до покарання у виді розбавлення волі на строк 6 років;

- 08.07.2010 р. вироком Садгірського районного суду м. Чернівці за ч.2,3 ст.185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- 21.09.2016р. вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці за ч. 2,3 ст.185, ч.1,4 ст.70, ст.72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;

- 21.12.2020р. вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 вересня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

ЄУНСС:727/9119/23

НП:11-кп/822/426/23 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ч.4 ст.185 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1 .

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обраховано з моменту затримання, тобто з 14.07.2023 року.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в закону силу ОСОБА_6 залишено обрану - тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор».

Вирішено питання про долю речових доказів та судових витрат у даному кримінальному провадженні.

На вказаний вирок суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій, не заперечуючи його винуватості та доведеності вини, просить змінити рішення районного суду в частині призначеного покарання, застосувавши вимоги ст.69 КК України.

Вважає, що призначене районним судом покарання є занадто суворим.

На думку апелянта, визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування матеріальної шкоди потерпілому, та відсутність претензій у останнього, є тими обставинами, які дають підстави для застосування вимог ст. 69 КК України.

Стверджує, що він не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, а тому ця обставина не може бути визнана такою, що обтяжує покарання.

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_6 притягнуто до кримінальної відповідальності за те, що він 13 липня 2023 року близько 20 год. 30 хв. шляхом вільного доступу, потрапив на територію подвір`я за адресою: АДРЕСА_2 , де діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з корисливих мотивів, маючи на меті особисте збагачення викрав велосипед «Crossbike», фіолетового кольору, вартість якого відповідно до висновку експерта №СЕ-19/126-23/6125-ТВ від 20.07.2023 становить 5007 грн. 20 коп., та належний ОСОБА_9 . Після цього, з місця вчинення злочину обвинувачений зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим своїми діями спричинив ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 5007 грн. 20 коп.

Крім того, 14 липня 2023 року близько 05 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перелізши через огорожу, потрапив на територію подвір`я за адресою АДРЕСА_3 , звідки таємно з господарського приміщення викрав дитячий велосипед марки «Formula», вартість якого відповідно до висновку експерта №СЕ-19/126-23/6131-ТВ від 20.07.2023 становить 3545 грн. 60 коп., апарат високого тиску марки «Garden», вартість якого відповідно до висновку експерта №СЕ-19/126-23/6123-ТВ від 20.07.2023 становить 4482 гри. 41 коп., чоловічі сандалі ТМ «Columbia», вартість яких відповідно до висновку експерта №СЕ-19/126-23/6122-ТВ від 21.07.2023 становить 1554 грн. 67 коп., котушку для шлангу марки «Bradas», вартість якої відповідно до висновку експерта №СЕ-19/126-23/6133-ТВ від 24 07.2023 становить 1040 грн. 42 коп., шланг для поливу марки «Bradas», вартість якого відповідно до висновку експерта №СЕ-19/126-23/6132-ТВ від 20.07.2023 становить 2955 грн. 00 коп.

З місця вчинення злочину ОСОБА_6 зник викраденим розпорядився на власний розсуд, чим своїми діями спричинив ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 13578 грн. 10 коп.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу з доповненнями та просили її задовольнити з підстав у ній зазначених, міркування прокурора, яка заперечила проти задоволення поданої апеляційної скарги, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції дане кримінальне провадження було розглянуто в порядку, передбаченому ст.349 КПК України, а тому відповідно до ст.394, 404 КПК України, висновки районного суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких докази судом не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначення покарання, колегія суддів вважає, що воно обране судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.65-67 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про можливість пом`якшення призначеного йому покарання на підставі ст. 69 КК України є необґрунтованими.

Виходячи зі змісту ст.69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише в тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини КК України, було б явно недоцільним.

При призначенні обвинуваченому покарання районним судом було враховано те, що він визнав свою вину, у скоєному розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, на диспансерному обліку у лікаря психіатра не перебуває, проте зареєстрований у лікаря нарколога з 2010 року, має постійне місце проживання, раніше неодноразово судимий, повністю відшкодував спричинені збитки у зв`язку з чим у потерпілих немає до нього жодних претензій.

Дані обставини дали можливість суду першої інстанції визначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах, встановлених у санкції ч.4 ст.185 КК України.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку, з урахуванням того, що ОСОБА_6 вчинив умисний тяжкий злочин, з урахуванням обставини, що обтяжує покарання, а саме: рецидив злочину, то вказаних обставин, є явно недостатньо для застосування вимог ст. 69 КК України.

Крім того, наведені в апеляційній скарзі обставини були повністю враховані судом при призначені покарання за вчинене кримінальне правопорушення, при цьому достатніх та переконливих доводів того, що такі істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину обвинуваченим не наведено.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, суд зобов`язаний врахувати особу винного, що передбачає врахування суб`єктивних ознак, які знижують ступінь суспільної небезпеки.

Аналізуючи особу ОСОБА_6 , колегією суддів встановлено, що він був неодноразово засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів, вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення у період незнятої та непогашеної судимості, що свідчить про те, що він належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і вчинив новий аналогічний злочин, що свідчить про його суспільну небезпеку, небажання стати на шлях виправлення та схильність до вчинення схожих злочинів.

За таких підстав, у даному випадку, призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією злочину, за який він був засуджений, є неможливим.

Що стосується доводів апелянта про те, що районний суд безпідставно визнав обставиною, що обтяжує покарання - перебування його на обліку у лікаря-нарколога, то такі не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, відповідно до яких, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, районним судом було визнано рецидив злочинів (оскільки ОСОБА_6 був засуджений 29.12.2006 р. вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці за ч.2 ст.121, 69,71 КК України до покарання у виді розбавлення волі на строк 6 років).

Колегія суддів вважає, що районний суд, призначаючи обвинуваченому покарання, дотримався принципів достатності, розумності, справедливості та доцільності, врахував усі передумови, підстави і порядок призначення покарання, а тому підстав для зміни вироку районного суду, як про те просить апелянт, немає.

Таким чином, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а вирок районного суду, як законний, обґрунтований та мотивований, - без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 вересня 2023 року щодо нього за ч.4 ст.185 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той самий строк, з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2