У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ)

захисника ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 вересня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-відмовлено у задоволенні клопотання захисника про заміну невідбутої частини строку покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини строку покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про заміну невідбутої частини строку покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, зазначив, що на момент розгляду клопотання ОСОБА_6 відбув більше половини призначеного йому покарання, та за час відбування покарання довів своє виправлення.

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 не став на шлях виправлення та не довів своє виправлення в обсязі, достатньому для застосування положень ст. 82 КК України, оскільки даний факт повністю підтверджується даними, викладеними у характеристиці засудженого. Вважає, що лише факт не проявлення ініціативи долучитися до робіт з благоустрою, нівелюється іншими позитивними даними засудженого та не може вважатися, як негативними, беручи фізичний стан засудженого.

Зазначає, що ОСОБА_6 , перебуваючи в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)», ДУ «Херсонський слідчий ізолятор», ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», та ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)», не мав жодного стягнення та не притягувався жодного разу до дисциплінарної відповідальності.

Звертає увагу, що ОСОБА_6 більше 8 місяців перебував у полоні під час відбування покарання у ДУ «Херсонський слідчий ізолятор», в період окупації території Херсонської області військами російської федерації в незаконно створеній адміністрації рф установі «Следственный изолятор №1». За цей період утримувався у неналежних умовах, голодував, піддавався тортурам, йому вибито зуби та пошкоджено сухожилля лівої ноги. Після звільнення частини Херсонської області, 12.11.2022 ОСОБА_6 пішки дійшов до м. Миколаєва та добровільно звернувся до райвідділу поліції. Беручи до уваги всі перенесені страждання під час відбування покарання в окупації, ОСОБА_6 отримав, як фізичну так і моральну шкоду. У зв`язку з чим, засуджений не проявляє ініціативу долучатися до робіт з благоустрою колонії.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Мотивуючи рішення про відмову у задоволенні клопотання захисника про заміну невідбутої частини строку покарання засудженому ОСОБА_6 у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі, суд зазначив, що засуджений не став на шлях виправлення, та не довів своє виправлення в обсязі, достатньому для застосування положень ст. 82 КК України.

Суд, з урахуванням негативних характеристик на засудженого у 2023 році через не працевлаштованість внаслідок відсутності бажання працювати, незалучення до виконання робіт з благоустрою і виховних заходів, які проводяться в установі, відсутність заохочень, дійшов висновку, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів того, що він став на шлях виправлення. Тому суд відмовив у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким.

Окрім того, суд зазначив, що самостійне прибуття засудженого до органу поліції свідчить про те, що засуджений не ухилявся від відбування покарання у виді позбавлення волі, та незадовільний стан здоров`я засудженого не може бути підставою для заміни відбування покарання у виді позбавлення волі більш м`яким. Також, перебування засудженого у фактичних шлюбних відносинах, наявність на утриманні неповнолітніх дітей та повної вищої освіти, не має значення при вирішенні даного клопотання.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_7 та засуджений ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Необхідною умовою застосування положень статті 82 КК України є те, що засуджений став на шлях виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам, зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, висновок суду повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь час відбування покарання.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що засуджений ОСОБА_6 не став на шлях виправлення, та не довів своє виправлення в обсязі, достатньому для застосування положень ст. 82 КК України. З цими висновками суд погоджується, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 засуджений 07.02.2019 вироком Кіровоградського районного суду м. Кропивницький за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.04.2019 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 29.05.2019 вирок Кіровоградського районного суду м. Кропивницький від 07.02.2019 змінений в частині призначеного покарання, вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Вироком Новоархангельського міського суду Кіровоградської області від 23.02.2021 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 04.10.2021 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 07.02.2019, який змінено ухвалою від 29.05.2019, та направлено в місця позбавлення волі за ч. 2 ст. 289 КК України для відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

З 14.11.2022 засуджений ОСОБА_6 перебував у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор». Під час тримання у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» засуджений до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень та заохочень не мав.

Початок строку відбування покарання - 22.02.2021, кінець - 22.02.2026.

Документи щодо перебування засудженого у місцях позбавлення волі за період 22.02.2021-13.11.2022 у матеріалах особової справи засудженого відсутні, у зв`язку з тим, що після деокупації частини Херсонської області у ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10) та ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» встановлено факт відсутності засуджених, картотек, діючих та частково архівних особових справ.

З 01.12.2022 ОСОБА_6 відбуває покарання в ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)».

Згідно довідок ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» від 22.09.2023 засуджений з 01.12.2022 по 22.09.2023 не працевлаштований, до робіт з благоустрою колонії, прилеглої до неї території, поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством, не залучався.

Відповідно характеристики ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» засуджений ОСОБА_6 характеризується, як такий, що не працевлаштований, має право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією установи, але своїм правом не користується, бажання працювати не висловлює, на заходи виховного впливу з приводу працевлаштування не реагує. За весь час відбування покарання не притягувався до дисциплінарної відповідальності. Заохочень не має.. Посередньо ставиться до майна установи, догляд за ним в повній мірі не здійснює. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться безвідповідально через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.

Не виконує робіт з благоустрою колонії, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні. Не бере особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Не приймає участі у програмах диференційованого виховного впливу. Підтримує зв`язки з родичами шляхом листування, отримує від них посилки та передачі. На профілактичному обліку не перебуває.

Засуджений заохочень та стягнень не має.

Згідно витягу з протоколу № 23 засідання комісії від 23.08.2023 з розгляду матеріалів про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, засудженому ОСОБА_6 комісією було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення (а.п.26).

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, за які відбуває покарання засуджений, передбачені ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.

На момент розгляду клопотання ОСОБА_6 відбув 1/2 частини строку покарання, призначеного судом.

Разом з тим, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з урахуванням негативних характеристик засудженого у 2023 році через не працевлаштованість внаслідок відсутності бажання працювати, незалучення до виконання робіт з благоустрою і виховних заходів, які проводяться в установі, відсутність заохочень, засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів того, що він став на шлях виправлення.

На переконання суду, відсутність у засудженого ОСОБА_6 на даний час діючих стягнень, самі по собі не можуть бути достатньою підставою для заміни невідбутої частини строку покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі.

При прийнятті рішення суд першої інстанції, врахувавши дані про поведінку засудженого ОСОБА_6 за час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого, відомості про тяжкість вчинених ним злочинів та його суспільну небезпечність, дійшов правильного висновку, що він не став на шлях виправлення, проте, не довів своє виправлення в обсязі, достатньому для застосування положень ст. 82 КК України.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про необґрунтованість оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду. Тому, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, про що просить апелянт.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 вересня 2023 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3