КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000079 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`яний Брід Лисянського району Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинувачених, кожного з них, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2023 року:

- ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

_________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/4945/2023 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9

Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_1 .

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

- ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Також цим вироком постановлено стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 716 грн. 94 коп., тобто по 358 грн. 47 коп. з кожного.

Суд визнав доведеним, що 10 січня 2023 року приблизно о 05 год. 40 хв. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, знаходячись поряд з входом до магазину « Four soul », розташованого за адресою: м. Київ, проспект Лісовий, 23, в умовах воєнного стану, який введено з 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 року Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та неодноразово продовжувався, останній раз Указом Президента України від 01.05.2023 року № 254/2023 до 18 серпня 2023 року, вступили в злочинну змову між собою з метою спільного здійснення крадіжки чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переслідуючи мету незаконно збагатитись за рахунок крадіжки чужого майна, діючи спільно та узгоджено, переконавшись, що за їх діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, вони підійшли до металевої огорожі вищевказаного магазину й після того, як він, шляхом пошкодження за допомогою плоскогубців одного з металічних вушок, на яких висів навісний замок, відкрив вхідні двері, проникли до середини огородженої території, звідки таємно викрали інверторний бензиновий генератор марки «Power Product Genergy Rodas 3800 W», після чого покинули місце скоєння кримінального правопорушення та в подальшому розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим завдали юридичній особі - товариству з обмеженою відповідальністю «АНДЕРНЕТ» майнову шкоду на суму 37 143 гривні.

В апеляційній скарзі заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок суду змінити в частині розподілу процесуальних витрат та постановити нову ухвалу, якою стягнути з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 716 грн. 94 коп. на користь держави, в рівних частинах, по 358 грн. 47 коп. з кожного.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про те, що витрати на залучення експертів, тобто процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні, підлягають стягненню з обвинувачених солідарно.

Така позиція суду першої інстанції суперечить правовому висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 (справа № 462/6473/16-ц), відповідно до якого суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою (ч. 1 ст. 126 КПК України). Сторони кримінального провадження, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі мають право оскаржити судове рішення щодо процесуальних витрат (ч. 2 ст. 126 КПК України).

Згідно з п. 13 ч. 1, ч. 3 ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі, якщо обвинувачуються декілька осіб суд вирішує питання, зазначені в цій статті, окремо щодо кожного обвинуваченого. Відповідно до ст. 126 КПК України, питання щодо процесуальних витрат вирішується судом у вироку, який підлягає обов`язковому виконанню, зокрема, в частині їх стягнення. При цьому солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Таким чином, відповідно до положень глави 8 КПК України, встановлено принцип дольової відповідальності при стягненні процесуальних витрат. У тому разі, якщо винуватими буде визнано декілька осіб, суд зобов`язаний визначити, в якому розмірі повинні бути стягнуті ці витрати з кожного, враховуючи при цьому ступінь вини та майновий стан засуджених.

Проте, в порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, судом першої інстанції, ухвалено стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувальний вирок та неправильно вирішено питання щодо принципу розподілу процесуальних витрат, які мають бути компенсовані кожним обвинуваченим в рівних долях. Тобто істотно порушено вимоги ст. 126 КПК України. Дане порушення вимог кримінального процесуального закону є істотним, оскільки завадило ухвалити законне та обґрунтоване рішення про стягнення з обвинувачених процесуальних витрат у кримінальному провадженні в дольовому порядку.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , будучи обізнаними про перебування на розгляді в апеляційному суді апеляційної скарги заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про поважність причин своєї неявки суду не повідомили і ніяких клопотань про відкладення розгляду не подавали, що свідчить про свідоме небажання обвинувачених брати участь в апеляційному розгляді, а тому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний суд, враховуючи, що їх неявка не перешкоджає проведенню розгляду, адже їх участь не є обов`язковою, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без їх участі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому висновки судупершої інстанції, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожного, у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням у сховище, що відповідає юридичній кваліфікації діянняч. 4 ст. 185 КК України, колегія суддів не переглядає, оскільки вони ніким із учасників судового провадження не оспорюються.

При цьому колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині.

Не оспорюється прокурором вид та міра призначеного обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожному, покарання, а також висновок суду першої інстанції про можливість їх звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з підстав зазначених у вироку.

Що стосується доводів прокурора щодо необхідності зміни вироку у зв`язку із неправильним вирішенням судом питання щодо принципу розподілу процесуальних витрат, які мають бути компенсовані кожним обвинуваченим в рівних долях, то слід зазначити про наступне.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі, а ч. 3 цієї статті передбачає, що якщо обвинувачуються декілька осіб, суд вирішує питання зазначені в цій статті, зокрема питання про відшкодування процесуальних витрат, окремо щодо кожного з обвинувачених.

Згідно з наявними у матеріалах кримінального провадження даними, витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи складають 716 грн. 94 коп., отже, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, вказана сума підлягає стягненню на користь держави з обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

При цьому чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено солідарне стягнення витрат на залучення експерта у разі засудження в одному кримінальному провадженні кількох осіб.

Отже, витрати на залучення експерта підлягають до стягнення з обвинувачених в частковому/дольовому порядку з урахуванням вини, ступеня відповідальності і майнового стану кожного з них.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про стягнення судових витрат, зазначив у вироку про стягнення солідарно з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави процесуальних витрат на залучення експерта в сумі 716 грн. 94 коп., тобто по 358 грн. 47 коп. з кожного.

Отже, фактично суд стягнув з обвинувачених процесуальні витрати в рівних частках - по 358 грн. 47 коп. з кожного, а зазначення судом у вироку про стягнення солідарно не вказує на наявність таких сумнівів та протиріч, які б викликали труднощі у його виконанні та давали підстави для необхідності вирішення цього питання і зміни вироку в цій частині.

Таким чином, вирішення судом першої інстанції питання щодо стягнення солідарно з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 716 грн. 94 коп., тобто по 358 грн. 47 коп. з кожного, не є істотним порушенням вимог КПК України та не може бути єдиною підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, відповідно до положень ч. 1 ст. 408, ст. 409 КПК України, оскільки не впливає на вирішення питання кримінально-правової кваліфікації, доведеності винуватості, призначення покарання.

За наведених обставин, апеляційна скарга заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2023 року стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

___________________ ____________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3