Справа №718/2147/23
Провадження №1-кп/718/92/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2023 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кіцмань, кримінальне провадження № 0000184 від 21.06.2023 з обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Оршівці Кіцманського району Чернівецької області, українця за національністю, громадянина України, із повною середньою освітою, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовозобов`язаного,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,-

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 , постановою Кіцманського районного суду від 05.01.2023 по справі № 718/2580/22, яка набрала законної сили 17.01.2023, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Крім того, постановою Кіцманського районного від 31.01.2023 по справі №718/2595/22, яка набрала законної сили 11.02.2023, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Також постановою Кіцманського районного суду від 31.01.2023 по справі №718/2595/22, яка набрала законної сили 11.02.2023, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

Незважаючи на постанови Кіцманського районного суду від 05.01.2023 по справі № 718/2580/22 та 31.01.2023 по справі № 718/2595/22, з якими ОСОБА_3 був ознайомлений, отримав їх копії, маючи реальну можливість її виконувати в частині позбавлення права керувати транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в порушення ч. 1 ст. 129 Конституції України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, ухилився від виконання постанови суду, що набрала законної сили та продовжував керувати транспортними засобами за наступних обставин.

Так, не виконуючи рішення суду, 28.02.2023 о 11 год 03 хв ОСОБА_3 на вул. Шевченка, в м. Снятии Івано-Франківської області області, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2105» д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками Коломийського РВП в ГУНП Івано-Франківській області та відносно останнього винесено постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 28.02.2023 (серія БАД № 229927) за ч. 2 ст. 126 КУпАП., якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

Продовжуючи умисно не виконувати рішення суду, яким його позбавлено права керування транспортними засобами, ОСОБА_3 20.06.2023 о 16 год 00 хв. на вул. Незалежності в с. Оршівці, Чернівецького району, Чернівецької області, керував транспортним засобом «ВАЗ 21013» д.н.з. НОМЕР_2 із відчиненим багажником за, що був зупинений працівниками СРПП Відділення поліції № 2 (м.Кіцмань) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області та відносно останнього складено постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки порожнього руху від 20.06.2023 (серія БАД № 131112) за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_3 в період часу з січня 2023 року по червень 2023 року систематично вчиняв умисні дії, спрямовані на умисне невиконання рішення суду, яким його позбавлено права керування транспортними засобами.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, а саме умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Позиція учасників провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення йому суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 382 КК України - визнав повністю. Пояснив, що всі обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні відповідають дійсності. Накладені на нього штрафи за вчинення адміністративних порушень не сплатив, так як потрапив у ДТП та мав операційне втручання. Про постанови суду, якими його позбавлено право керувати транспортними засобами, і він знав, отримав в суді, а відтак сідаючи за кермо, усвідомлював, що чинить протиправно.

Прокурор у судовому засідання, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонував порядок дослідження, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України. Щодо міри покарання, вказав на необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, розглянувши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України доведена повністю.

Оскільки обвинуваченим, іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, ОСОБА_3 правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності його позицій, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують його особу, документів, що стосуються речових доказів та процесуальних витрат.

При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Покази обвинуваченого, надані ним у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав суду вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 382 КК України, за обставин наведених у вироку.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом

З огляду на наведене, виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 382 КК України, оскільки останній умисно не виконував постанови суду, що набрали законної сили.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить із наступного.

Так, відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Частиною 2 статті 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких, дані про особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, ніде не працює, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, згідно ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 не встановлено.

Таким чином, виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Беручи до уваги зазначене, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно і доцільно призначити покарання в межах, визначених санкцією ч. 1 ст. 382 КК України, а саме: у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

При цьому, суд виходить як із суспільної небезпеки вчиненого, наявності пом`якшуючих покарання обставин, та відсутності обтяжуючої обставини, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, приходить до висновку, що ОСОБА_3 , слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України та з покладенням на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України, яке буде достатнім і необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та відповідатиме його особі і буде достатнім для досягнення передбачених ст. 50 КК України цілей покарання.

Мотиви інших рішень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, клопотань щодо його обрання до суду не надходило, а тому беручи до уваги бездоганну поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду, відсутність підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого, оскільки відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав, - суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не було заявлено.

Процесуальні витрати - відсутні.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 100, 124, 337, 348, 369-371, 373-374, 376, 392-395,615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один ) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Після набрання вироком законної сили, речові докази, а саме:

-відеодиск з надписом «Artia» DVD+R на якому записано відеозапис: 00000__000, який знаходиться в кримінальному провадження 0000184 від 21.06.2023 залишити при кримінальному провадженні (а.с.м.к.п.57).

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням лише резолютивної частини вироку.

Суддя: ОСОБА_1