ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 553/2583/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/999/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185 КК України
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_9 на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 травня 2023 року стосовно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000528 від 15.06.2022 року, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 травня 2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Харкова, із середньо-технічною освітою, неодруженого, невійськовозобов`язаного, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше був судимим: 07.08.2018 Червонозаводським районним судом м. Харкова за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186 КК України до 5 років позбавлення волі,

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України та засуджено з призначенням покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину та відповідно до пунктів 12, частини 1 статті 76 КК України виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що під час воєнного стану, оголошеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та введеного в дію Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, будучи раніше судимим за вчинення умисного корисливого кримінального правопорушення проти власності та маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість на шлях виправлення та перевиховання не став та 30.05.2022, приблизно о 14:15 год., перебуваючи в приміщенні ТОВ «Епіцентр К», розташованого за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 352, побачив на полиці з товарами кросівки ТМ «Energetics» Zyrox Trail, які лежали в коробці, та у останнього виник злочинний умисел на їх викрадення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою збагатитися за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, обвинувачений, взяв з полиці вказану пару кросівок в коробці та направився до примірочної. Перебуваючи в примірочній, обвинувачений, зняв із себе свої старі кросівки та взув кросівки ТМ «Energetics» Zyrox Trail, вартістю відповідно до судової товарознавчої експертизи 1258 грн. 67 коп, належні ТОВ «Епіцентр К».

Оцінивши ситуацію, що склалася, пересвідчившись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, обвинувачений, поклав до коробки від вказаного товару свої старі кросівки, після чого вийшов з примірочної та поклав вказану коробку на полицю з товарами.

Після цього, обвинувачений, будучи взутим у кросівки ТМ «Energetics» Zyrox Trail, не оплативши та не пред`явивши вказаний товар на зоні касового контролю, вийшов з приміщення ТОВ «Епіцентр К», обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядився ним на власний розсуд, тим самим завдав ТОВ «Епіцентр К», матеріальну шкоду на суму 1258 грн. 67 коп.

В той же день приблизно о 15:00 год., обвинувачений ОСОБА_7 , повторно перебуваючи в приміщенні TOB «Епіцентр К», розташованого за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 352, побачив на полиці з товарами кросівки TM «Puma» BMW MMS Drift, які лежали в коробці та у останнього виник злочинний умисел на їх викрадення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою збагатитися за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи повторно, обвинувачений, взяв з полиці вказану пару кросівок в коробці та направився до примірочної. Перебуваючи в примірочній, обвинувачений, зняв із себе свої старі кросівки та взув кросівки TM «Puma» BMW MMS Drift, вартістю відповідно до судової товарознавчої експертизи 1399 грн. 00 коп., належні ТОВ «Епіцентр К».

Оцінивши ситуацію, що склалася, пересвідчившись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, обвинувачений, поклав до коробки від вказаного товару свої старі кросівки, після чого вийшов з примірочної та поклав вказану коробку на полицю з товарами.

Після цього, обвинувачений, будучи взутим у кросівки TM «Puma» BMW MMS Drift, не оплативши та не пред`явивши вказаний товар на зоні касового контролю, вийшов з приміщення ТОВ «Епіцентр К», обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядився ним на власний розсуд, тим самим завдав ТОВ «Епіцентр К», матеріальну шкоду на суму 1399 грн. 00 коп.

Не погодившись з оскаржуваним вироком прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить, вирок Червнозаводського районного суду м. Харкова від 23.05.2023 скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, а саме статті 75 КК України, що потягло за собою необґрунтоване та неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за частиною 4 статті 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційних доводів, прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання, не відповідає особі засудженого внаслідок м`якості.

При цьому прокурор вказує, що судом першої інстнції не враховано дані, що характеризують особу ОСОБА_7 та характер вчинених ним дій, а саме те, що ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, що відносяться до категорії тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання до восьми років позбавлення волі. Крім того, незаконні дії ОСОБА_7 щодо незаконного таємного викрадення чужого майна та заволодіння чужим майном були направлені на охоронювані Законом та Конституцією України відносини приватної власності, які він, крім цього вчинив неодноразово, а отже розмір призначеного покарання має відповідати виду та тяжкості скоєного кримінального правопорушення.

Апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції не в повній мірі врахувано дані про особу обвинуваченого, а саме, що ОСОБА_7 , за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідайьності за вчинення інших кримінальних правопорушень, йому призначалось покарання у виді 5 років позбавлення волі, на час скоєння злочинів ніде не працював, не мав заробітку, вчинив дане кримінальне правопорушення у період воєнного стану, що свідчить про те, що вчинення корисливих злочинів проти власності є сталим джерелом доходу останнього.

Прокурор вважає, що щире каяття саме по собі, не є підставою для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки ОСОБА_10 раніше присягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, та в подальшому продовжував вчиняти нові умисні злочини, що свідчить про неможливість умовного покарання через те, що воно не сприятиме його перевихованню.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких, відповідно до вимог частини 3 статті 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі частини 2 статті 394 та частини 1 статті 404 КПК України, не перевіряє.

Клопотань про повторне дослідження обставин, встановлених під час судового провадження в суді першої інстанції, або дослідження нових доказів від учасників процесу не надходило.

Відповідно до вимог частини 1, 2 статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням доводів поданої апеляційної скарги, конкретних обставин справи та фактичного змісту вироку, не в повній мірі виконав вимоги статті 65 КК України.

Згідно роз`яснень викладених у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд у кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог статті 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Призначаючи вид та розмір покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував обставини вчинення злочину, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, також мотивацію вчиненого ним кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючої та наявність пом`якшуючих покарання обставин.

Крім цього, судом першої інстанції враховані дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, зі слів неофіційно працює вантажником ТОВ «Барабашово», раніше був судимим, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Суд першої інстанції зробив висновок про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з застосуванням статті 75 КК України, враховуючі вищенаведені обставини та дані про особу обвинуваченого.

Тобто, суд першої інстанції врахував одні й ті ж обставини при призначенні покарання, як для визначення його виду та розміру, так і для вирішення питання про необхідність звільнення його від відбування з випробуванням.

Суд апеляційної інстанції вважає, що зазначене свідчить про неналежну вмотивованість рішення суду першої інстанції щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, а тому не погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, суд першої інстанції, при звільненні ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, недостатньо врахував фактичні обставини кримінального провадження, а саме те, що обвинувачений вчинив умисний корисливий тяжкий злочин, передбачений частиною 4 статті 185 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років в період воєнного стану.

На думку суду апеляційної інстанції, в оскаржуваному вироку судом першої інстанції не наведено переконливих обставин, які дають достатні підстави для звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України.

Враховуючи фактичні обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а саме вчинення умисного корисливого злочину в період воєнного стану, який відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, на переконання суду апеляційної інстанції відсутні підстави для застосування до призначеного обвинуваченому покарання положень статті 75 КК України.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 420 КПК України неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання є підставою для скасування судом апеляційної інстанції вироку суду першої інстанції і ухвалення свого вироку.

Досліджуючи данні про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_7 неодружений, на спеціалізованих обліках не перебуває, має зареєстроване місце проживання, раніше був судимий за умисні корисливі злочини, на час вчинення інкримінованого йому злочину, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, суспільно корисливою діяльністю не займається, офіційно ніде не працює, що загалом об`єктивно свідчить про стійку антисоціальну спрямованість та схильність до вчинення злочинів, як спосіб життя.

Відповідно до статті 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції визнає щире каяття та активне сприяння в розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно статті 67 КК України, судом апеляційної інстанції не встановлено.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує те, що відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм статті 65 КК України та роз`яснень, наведених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, суд апеляційної інстанції враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, наведені вище дані про особу обвинуваченого, обставину що пом`якшує покарання і вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження скоєння ним нових злочинів, покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, як було призначено судом першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає, що саме таке покарання, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає вимогам норм частини 2 статті 50 КК України.

Керуючись статтями 405, 407, 420, 371, 373, 374 КПК України, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 травня 2023 стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання з застосуванням норм статтей 75,76 КК України - скасувати.

Вважати засудженим ОСОБА_7 за частиною 4 статті 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з дня фактичного звернення вироку до виконання.

В решті вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 травня 2023 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Касаційного Кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: