Справа № 638/7601/23
Провадження № 1-кс/638/2477/23
УХВАЛА

Іменем України

11 жовтня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене начальником Борівського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000026 від 21 липня 2022 року, стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває клопотання слідчого СВ Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене начальником Борівського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000026 від 21 липня 2022 року, стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному №0000026 від 21 липня 2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що у громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час окупації міста Ізюм Харківської області, приблизно на початку липня 2022 року, більш точний час вчинення кримінального правопорушення за об`єктивних причин встановити не виявилося можливим, виник злочинний умисел, направлений на добровільне зайняття посади пов`язаної з незаконного створеного окупаційною владою рф правоохоронного органу «народної поліції».

На початку липня 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення територій, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на тимчасово окупованій території в м. Ізюм Харківської області, діючи умисно, протиправно, достеменно знаючи, що співробітники Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області виїхали з населеного пункту та не контролюють обстановку щодо його життєдіяльності, а окупаційні війська є незаконними і проводять свою діяльність на території України всупереч нормам чинного законодавства України та міжнародних договорів при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, під час воєнного стану, маючи злочинний умисел на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, добровільно зайняв посаду «дільничного» незаконно створеного окупаційною владою рф правоохоронного органу «народної поліції», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , здійснюючи повноваження на якій займався прийманням заяв від мешканців населеного пункту, здійснювання «розгляд» заяв, приймав пояснення від мешканців населеного пункту, здійснював опитування «затриманих осіб», що утримувались в ІТТ Ізюмського РУП, складав доповідні записки на ім`я «начальника Ізюмського відділу поліції», здійснював патрулювання території обслуговування м. Ізюм Харківської області, закликав місцевих мешканців «працевлаштуватись» у незаконно створений правоохоронний орган «народну поліцію», розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі одержаних результатів проведених слідчих (розшукових) дій слідчим за погодженням із процесуальним керівником 15.05.2023 складено письмове повідомлення про підозру, згідно з яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється в добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

У зв`язку із перебуванням ОСОБА_7 на території держави - агресора РФ або на тимчасово окупованій території України та неможливістю вручити йому письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, слідчим, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 112, 135, 276 - 278 КПК України, 15.05.2023 повідомлено ОСОБА_7 про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України, шляхом вручення повідомлення про підозру близькому родичу ОСОБА_7 , а саме сину ОСОБА_8 для отримання батьком письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, з метою проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000026 від 21 липня 2022 року, допиту в якості підозрюваного.

Слідчий вважає, що матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що ОСОБА_7 переховується від органу досудового розслідування з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки на виклики слідчого не з`явився, про поважні причини неприбуття не повідомив, у зв`язку з чим підозрюваного оголошено в розшук. Слідчий вважає, що наявні підстави для проведення у даному кримінальному провадженні спеціального досудового розслідування

Прокурор в судовому засіданні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_7 підтримав та просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні у вирішенні питання щодо клопотання поклався на розсуд суду.

Дослідивши викладені в клопотанні обставини та додані до нього матеріали, заслухавши доводи учасників кримінального провадження, слідчим суддею встановлено наступне.

Слідчим відділом Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному №0000026 від 21 липня 2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

15 травня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме: в добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

На початку липня 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення територій, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на тимчасово окупованій території в м. Ізюм Харківської області, діючи умисно, протиправно, достеменно знаючи, що співробітники Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області виїхали з населеного пункту та не контролюють обстановку щодо його життєдіяльності, а окупаційні війська є незаконними і проводять свою діяльність на території України всупереч нормам чинного законодавства України та міжнародних договорів при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, під час воєнного стану, маючи злочинний умисел на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, добровільно зайняв посаду «дільничного» незаконно створеного окупаційною владою рф правоохоронного органу «народної поліції», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , здійснюючи повноваження на якій займався прийманням заяв від мешканців населеного пункту, здійснювання «розгляд» заяв, приймав пояснення від мешканців населеного пункту, здійснював опитування «затриманих осіб», що утримувались в ІТТ Ізюмського РУП, складав доповідні записки на ім`я «начальника Ізюмського відділу поліції», здійснював патрулювання території обслуговування м. Ізюм Харківської області, закликав місцевих мешканців «працевлаштуватись» у незаконно створений правоохоронний орган «народну поліцію», розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На переконання слідчого судді, органом досудового розслідування були наведені достатні відомості про обставини вчинення дій, кваліфікованих за вказаною вище статтею КК України, які в сукупності з дослідженими у судовому засіданні матеріалами та наданими сторонами поясненнями, дають підстави слідчому судді для висновку, що могли мати місце події, про які зазначається у цьому клопотанні. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_7 підозри, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що аналіз представлених органом досудового розслідування доказів об`єктивно пов`язує підозрюваного зі злочином, доводячи причетність до нього в такій мірі, що виправдовує подальше розслідування, а тому слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення в межах даного кримінального провадження.

Після встановлення наявності обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення за описаних у клопотанні обставин та наявних матеріалів, суд з`ясовує можливість здійснення спеціального досудового розслідування.

Підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому КПК України (ст.ст. 20, 21 КПК України).

З аналізу зазначених норм вбачається, що участь підозрюваного на досудовому розслідуванні є обов`язковою, а звуження процесуальних прав особи під час здійснення кримінального провадження не допускається.

Разом з цим, із прийняттям низки законів про внесення змін до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України з`явилася можливість здійснювати кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого, тобто спеціального досудового розслідування «in absentia».

Чинний КПК України хоч і не надає визначення поняттю «in absentia», проте цей інститут посідає окреме місце в системі кримінального процесуального права з огляду на його ознаки та специфіку законодавчих норм, які застосовуються в межах такого провадження. Аналізуючи в сукупності такі законодавчі норми, можливо дійти висновку, що спеціальне кримінальне провадження «in absentia» є одним із різновидів заочного кримінального провадження, що застосовується за відсутності підозрюваного, обвинуваченого. Його застосування дозволяє притягнути до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства і суду та переховуються за межами України.

Завданням введення такого інституту є забезпечення дотримання розумних строків під час досудового розслідування, розгляду справи, а також притягнення особи до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. Цей інститут має упередити ситуації коли особа, що вчинила злочин на території України та переховується за її межами, стає фактично недосяжною під час здійснення відносно неї досудового розслідування, судового розгляду та для застосування до неї кримінальної відповідальності.

Можливість здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого підтверджує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях приходить до висновку, що здійснення судового розгляду та ухвалення судового рішення за відсутності обвинуваченого не можна розглядати як порушення положень Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод з боку держави у разі, коли немає підстав вважати, що обвинувачений не був належно повідомлений про розпочате стосовно нього судове провадження (наприклад, рішення у справах «Да Лус Домінгеш Ферейра проти Бельгії» від 24 травня 2007 року, «Пуатрімоль проти Франції» від 23 листопада 1993 року, «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року, «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «F.C.B. проти Італії» від 28 серпня 1991 року, «Т. проти Італії» від 12 жовтня 1992 року). З огляду на це можна констатувати, що на міжнародному рівні немає заборони здійснення спеціального досудового розслідування, як і спеціального судового провадження.

Підстави здійснення спеціального кримінального провадження в Україні відображенні в положеннях чинного Кримінального процесуального кодексу.

Відповідно до ч.5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатності доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук (ч.ч.1, 2 ст. 297-4 КПК України).

Тобто, КПК України встановлено перелік правових підстав, за сукупністю яких можливе проведення спеціального досудового розслідування, а саме: перебування підозрюваного з метою ухилення від органів слідства на території держави-агресора або на тимчасово окупованій території України та/або оголошення у міжнародний розшук; набуття ОСОБА_7 статусу підозрюваного та його неявка на виклики слідчого, прокурора; відповідність повідомленої ОСОБА_7 підозри критерію «обґрунтована підозра». Проте, вказані підстави слідчий суддя може застосувати при вирішенні питання про проведення спеціального досудового розслідування лише у разі, коли прокурор, слідчий доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства, суду саме на території, перебування на якій виключає належну участь підозрюваного у кримінальному провадженні та реалізації ним своїх процесуальних прав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В клопотанні зазначено, що підозрюваного ОСОБА_7 постановою слідчого від 30.05.2023 оголошено у розшук. Здійснення рошуку доручено співробітникам Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківвській області. Проте, копія вказаної постанови в матеріалах справи відсутня, що унеможливлює суд встановити обставини щодо підстав оголошення в розшук та стану досудового розслідування, зокрема, відсутні докази щодо зупинення (відновлення) кримінального провадження.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Слід зазначити, що наявність в особи статусу підозрюваного є умовою для застосування щодо неї запобіжних та інших заходів забезпечення кримінального провадження, в результаті чого можуть мати місце істотні обмеження прав і свобод, а також у неї з моменту повідомлення про підозру виникає право на захист, тому правова регламентація моменту повідомлення про підозру і застосування відповідних норм КПК України має узгоджуватися з принципом юридичної визначеності, а перехід від звичайного до особливого порядку вручення повідомлення про підозру можливий за наявності вагомої підстави.

При цьому, підставою застосування особливого порядку вручення повідомлення про підозру варто розглядати не лише сам факт тимчасової відсутності особи за місцем проживання, а в сукупності з фактом невстановлення місцезнаходження особи. Наявність цих двох фактів і свідчитиме про наявність «випадку неможливості вручення повідомлення», про який ідеться в ст. 278 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що лише після встановлення фактів тимчасової відсутності і невстановлення місця знаходження особи у слідчого, прокурора виникає право застосовувати особливий порядок вручення повідомлення про підозру. Адже у ситуації, коли особа не просто тимчасово відсутня за місцем проживання, а й невідомо де знаходиться і коли з`явиться за місцем свого проживання, перевагу над приватними інтересами, забезпечуваними засадами верховенства права, мають публічні інтереси, що полягають у притягненні особи до кримінальної відповідальності. В такій ситуації застосування особливого порядку повідомлення про підозру буде виправданим і доцільним.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим в порядку виконання направлялось доручення працівникам Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області встановити місце знаходження ОСОБА_7 , в якому зазначалась адреса мешкання підозрюваного: АДРЕСА_2 . Згідно рапорту (без зазначення дати) оперуповноваженого СКП Ізюмського РУП ГУНП в Харківськійц області ОСОБА_9 на теперішній час встановити місцезнаходження ОСОБА_7 не представилось можливим, за місцем проживання, яке вказано в дорученні, останній відсутній.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місце проживання особи підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання документом, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи. Документом, який за чинним законодавством може засвідчувати місце проживання особи є паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Законодавство розрізняє поняття «місце проживання» і «місце перебування» особи. Зокрема, місцем перебування особи є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. При цьому, діюче законодавство України не виділяє окреме поняття «місце реєстрації», оскільки факт реєстрації будь-якої особи за певною адресою пов`язується виключно з місцем її проживання і саме за цією зареєстрованою адресою здійснюється офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

В матеріалах справи міститься відповідь Управління Служби безпеки України в Харківській області за підписом першого заступника А. Негляд (від 31.01.2023 №7015/10-870), в якій зазначено, що адресою реєстрації місця проживання ОСОБА_7 є АДРЕСА_3 . Проте, відомості щодо знаходження ОСОБА_7 за вказаним місцем реєстрації в матеріалах справи відсутні, як і відомості про здійснення заходів щодо встановлення перебування/проживання (або відсутності)підозрюваного за вказаною адресою.

Таким чином, на думку слідчого судді, слідчим та прокурорм не доведено належними доказами, що органом досудового розслідування були в повному обсязі здійснені всі необхідні заходи щодо встановлення місцязнаходження підозрюваного ОСОБА_7 за місцем його проживання, що впливає на наявність підстав вважати неможливим вручення повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_7 , а також достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором. Тобто, доданих до клопотання матеріалів недостатньо для того, щоб однозначно стверджувати, що підозрюваний ОСОБА_7 не перебуває на території України за місцем свого проживання або переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території України, території держави-агресора, що з огляду на приписи ч. 1 ст. 297-4 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування.

За таких обставин, слідчий суддя доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 2971-2974, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене начальником Борівського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , про здійснення спеціального досудового розслідування відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду упродовж 5-ти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1