УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2024 слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника сектору дізнання Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000058 від 04.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України-

У С Т А Н О В И В:

Начальник СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, яке належним чином погоджене з прокурором про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивував тим, що 04.02.2024під час проходження прикордонного контролю на пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення «Устилуг», що знаходиться на території Устилузької ОТГ Володимирського району Волинської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надав на паспортний контроль паспорт громадянина України для виїзду за кордон, з відміткою про оформлення виїзду на постійне проживання в Італію, яка не відповідає дійсності.

04.02.2024 року відомості про вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000058 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

04.02.2024 року під час огляду місця події у ОСОБА_4 було вилучено: паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 виданий на ім,я ОСОБА_5 , довідку про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру №1, лист ГУ ДМСУ у Львівській області, довідку про подану декларацію про майновий стан та доходи №893/АП/13-01-54-05, витяг з реєстру територіальної громади №2024/000957682, довідка №8325 видана Національним університетом «Львівська політехніка», довідка №13566 від 01.12.2023 видана ІНФОРМАЦІЯ_2 , мобільний телефон марки «iPhone 14 pro», імей04312.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, надав заяву про залишення клопотання про накладення арешту на майно без розгляду, оскільки на теперішній час отримано відповідь з ГУ ДМС України у Львівській області про те, що документи вилучені у ОСОБА_4 йому видавались і ознак підробки не мають.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_6 і сам власник ОСОБА_4 в судове засідання також не з`явились, надали суду письмові заперечення в яких зазначили, що ОСОБА_4 у відповідному до законодавства порядку звертався до міграційної служби для отримання дозволу за виїзд до Італійської Республіки на постійне проживання, для чого надав відповідний пакет документів. На підтвердження своїх доводів надали ряд письмових доказів. Просили слухати клопотання у їх відсутність та у його задоволенні відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього докази прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Дізнавач в своєму клопотанні посилається на вимоги ч.1 ст.98 КПК України, а саме, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі його сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Однак суд, відповідно до ч.6 ст.22 КПК України повинен зберігати об`єктивність та неупередженість, створювати необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі у реалізації права на збирання речових доказів.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 4 ст. 358 КК України, є використання завідомо підробленого документа.

З наданих слідчому судді матеріалів та доказів вбачається, що 23.10.2023 ГУ ДМС у Львівській області прийнято рішення №228/103/465.2 про оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 29.01.2024 оформлено виїзд за кордон на постійне проживання до Італійської Республіки, у відповідності до розділу ІІ п.1,2 Наказу МВС України від 16.08.2016 №816 «Про затвердження Порядку провадження за заявами про оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання». В той же день, 29.01.2024 за наявності довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 01.12.2023 №13566 ОСОБА_4 знятий із задекларованого/зареєстрованого м`ясця проживання в україні за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до прийнятого рішення. Вказаній особі у паспорті громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 15.01.2018, орган що видав 4612, проставлено штамп «Постійне проживання» Італія, який скріплено гербовою печаткою і підписом першого заступника ГУ ДМС у Львівській області ОСОБА_7 .

Частина 1 ст.173 КПК України наголошує на тому, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч.1 ст.170 КПК України.

Отже, враховуючи вищенаведені вимоги процесуального законодавства, позицію учасників, встановлені обставини та досліджені докази, слідчий суддя приходить до того, що в розумінні вимог ст.ст.170, 171 КПК України дізнавачем не доведено існування сукупності підстав чи розумних підозр, які б давали необхідність накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, а тому слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні даного клопотання.

Заява дізнавача про залишення клопотання без розгляду не може бути розглянута, оскільки вимогами КПК України вирішення клопотань у такий спосіб не передбачено.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання начальника сектору дізнання Володимирського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Тимчасово вилучене майно підлягає негайному поверненню особі у якої воно вилучене.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її постановлення.

Суддя: ОСОБА_8