КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 13 липня 2023 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 13 липня 2023 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , не пізніше 08 жовтня 2022 року, від невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, придбав та почав незаконно зберігати наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон (фенадон), з метою власного вживання без мети збуту.

У подальшому, 08 жовтня 2022 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою - м. Київ, пр. Перемоги, 2, ОСОБА_6 зупинений працівниками поліції, які під час особистого обшуку виявили та вилучили у останнього наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою у речовині 0,250 г.

Згідно з висновком експерта Київського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/111-22/43593-НЗПРАП від 18 жовтня 2022 року надана на дослідження кристалоподібна речовина білого кольору містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) у речовині становить 0,250 г.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2023 року скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі ст. 45 КК України.

Захисник вважає, що вирок суду є необґрунтованим та незаконним, оскільки має місце істотне порушення кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Так, захисник вказує на те, що 18 травня 2023 року, у підготовчому судовому засіданні, стороною захисту було подано письмове клопотання про закриття кримінального провадження у обвинуваченого, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 314 КПК України, проте суд першої інстанції таке клопотання залишив поза увагою.

Кримінальне провадження не було закрито за наявності відповідних підстав для закриття кримінальної справи судом ( п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК України).

Про необхідність прийняття судом рішення про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 у зв`язку з дійовим каяттям, апелянт зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, належить до категорії кримінальних проступків.

Під час проведення дізнання та судового розгляду показання обвинуваченого були послідовними та викриваючими. ОСОБА_6 добровільно повідомив органу дізнання про обставини незаконного придбання та зберігання ним наркотичного засобу.

На момент проведення поверхневого огляду та затримання ОСОБА_6 08 жовтня 2022 року, обвинувачений надав добровільну згоду на такі процесуальні дії, пояснив, що зберігає при собі наркотичний засіб для власного вживання без мети збуту, добровільно його видав працівникам поліції. Того ж дня, надаючи пояснення дізнавачу, ОСОБА_6 повідомив про обставини придбання наркотичного засобу, шляхом його знахідки на дорозі для руху автомобілів у м. Київ 08 жовтня 2022 року.

Відтак, зізнавальні та правдиві показання обвинуваченого свідчать про його активне сприяння розкриттю злочину. До проведення інших слідчих дій ОСОБА_6 залучено не було.

Проте, незважаючи на це, відділ дізнання на власний розсуд в обвинувальному акті вказав, що ОСОБА_6 незаконно придбав наркотичний засіб у невстановленої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження.

Також, на думку захисника, суд залишив поза увагою, що ні реєстр матеріалів досудового розслідування (додаток обвинувального акту), ні інші докази не містять підтверджень, що органом дізнання дійсно вживалися будь-які заходи для виділення матеріалів в окреме провадження відносно особи, яка незаконно збула ОСОБА_6 наркотик.

Окрім того, обвинувачений у судовому засіданні повністю визнав інкримінований йому кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, диспозиція ч. 1 ст. 309 КК України не містить шкоди майнового або немайнового характеру, оскільки потерпіла сторона відсутня, а тому, за умови наявності у раніше не судимого обвинуваченого активного сприяння розкриттю злочину, щирого каяття та відсутності факту заподіяння шкоди, суд першої інстанції був зобов`язаний звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження - закрити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального проступку та висновок про правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України в апеляційній скарзі захисника не заперечується.

Доводи апеляційної скарги захисника про порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону при вирішенні клопотання захисника про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України є безпідставними.

Так, згідно з матеріалами кримінального провадження захисник подав клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України 18 травня 2023 року (а.п. 78-80).

Вказане клопотання було розглянуто судом у підготовчому судовому засіданні 27 червня 2023 року та у задоволенні клопотання було відмовлено у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не містить відомостей про наявність обставин, що пом`якшують покарання, у тому числі, даних про щире каяття та сприянню у розкритті кримінального правопорушення, а зазначені дані можливо отримати лише під час судового розгляду шляхом допиту обвинуваченого та дослідження наданих сторонами доказів (а.п. 36-39).

Отже, клопотання захисника про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України від 18 травня 2023 року було розглянуто судом відповідно до вимог кримінального процесуального закону, тому доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції залишив таке клопотання поза увагою є безпідставними.

Також з матеріалів провадження убачається, що в судовому засіданні ні обвинуваченим, ні його захисником не порушувалось питання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, оскільки відповідні клопотання ними не заявлялось, лише в судових дебатах захисник, серед іншого, звернув увагу суду на наявність підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Суд визнав наявність щирого каяття ОСОБА_6 та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, врахувавши ці обставини як такі, що пом`якшують покарання при призначенні обвинуваченому покарання.

Водночас, суд першої інстанції не визнав вказані обставини такими, що свідчать про дієве каяття обвинуваченого та можуть бути підставами для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності.

Згідно з положеннями ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», дійове каяття, передбачене ст. 45 КК України, полягає в тому, що після вчинення злочину (кримінального проступку) особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину (кримінального проступку), яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю злочину (кримінального проступку) слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Наявність щирого каяття та активного сприянням розкриттю кримінального правопорушенні, за відсутності шкоди або збитків, само по собі не є проявом дієвого каяття, яке є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України.

До того ж, колегія суддів, враховуючи показання обвинуваченого та посилання в апеляційній скарзі захисника про обставини придбання ОСОБА_6 наркотичного засобу, звертає увагу на сумнів, який виникає, при оцінці щирого каяття обвинуваченого та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Зокрема, захисник посилається на те, що ОСОБА_6 придбав наркотичний засіб, знайшовши його на дорозі, про що дав відповідні пояснення при затриманні, а працівник відділу дізнання на власний розсуд в обвинувальному акті вказав, що наркотичний засіб був незаконно придбаним у невстановленої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, проте ні реєстр матеріалів досудового розслідування (додаток обвинувального акту), ні інші докази не містять підтверджень, що органом дізнання дійсно вживалися будь-які заходи для виділення матеріалів в окреме провадження відносно особи, яка незаконно збула ОСОБА_6 наркотик.

Отже, при затриманні та в судовому засіданні обвинувачений надавав різні показання з приводу джерела придбання ним наркотичних засобів, а матеріали провадження не містять даних про те, що ОСОБА_6 надавалась органам дізнання будь-яка допомога в установленні невідомих їм обставин справи з цього приводу.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, не свідчать про дієве каяття ОСОБА_6 в сенсі ст. 45 КК України, а тому суд першої інстанції не зобов`язаний був звільняти обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закривати провадження, як це вважає захисник.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не порушив вимог закону щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , а тому не убачає істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК України, яке є безумовною підставою для скасування вироку суду.

Отже, колегія суддів, вважаючи вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 13 липня 2023 року щодо ОСОБА_6 законним і обґрунтованим, не убачає підстав для його скасування, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 13 липня 2023 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 761/1570/23

Провадження № 11-кп/824/4931/2023 КК: ч. 1 ст. 309

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Доповідач ОСОБА_1