Номер провадження: 11-сс/813/147/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.12.2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0001039 від 03.09.2022за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення

Старший слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, вилученого 04.12.2023 року, в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого та накладений арешт, шляхом заборони розпорядження та користування власником, майном яке вилучене під час проведення обшуку, а саме: мобільний телефон марки «Xiomi Redmi11» imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , в копусі блакитного кольору, з сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» із номером НОМЕР_3 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що під час розгляду клопотання, встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Приймаючи до уваги, правову підставу для арешту майна тобто виключення можливості втрати слідів злочину, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб, слідчий суддя вважав доведеною у судовому засіданні наявність обґрунтованих підстав для арешту зазначеного слідчим у клопотанні майна.

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, посилаючись на наступне.

- слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_6 на момент порушення кримінального провадження працювала на посаді лікаря-інтерна в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №7» ОМР за направленням Одеського національного медичного університету, отже не мала доступу для виготовлення різного роду медичних документів, які зазначені в ухвалі про проведення обшуку. Вона виконувала вказівки і завдання свого керівника практики;

- на теперішній час ОСОБА_6 працює сімейним лікарем із 30.06.2023 року, на її обслуговуванні перебуває 571 пацієнт, в зв`язку з вилученням телефону, пацієнти не можуть з нею зв`язатись, також в телефоні міститься переписка с пацієнтами, яка становить лікарську таємницю;

- слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_6 та її керівник практики не є підозрюваними у цьому кримінальному провадженні;

- обшук у ОСОБА_6 був проведений 04.12.2023 року, в цей же день був вилучений її телефон, проте слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту лише 22.12.2023 року, тобто із значним порушенням строків, передбачених ч.5 ст. 171 КПК України.

Посилаючись на наведені доводи, адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Позиції учасників апеляційного розгляду

В судове засідання учасники провадження не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав заяву, в якій просив розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Прокурор Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 в судове засідання апеляційного суду також не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути апеляційну скаргу без його участі в письмовому провадженні.

Відповідно до положень ч.1 ст.406 КПК України суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності.

За таких підстав, враховуючи положення ч.4 ст.107, ч.1 ст.406 КПК України апеляційний розгляд проведено у письмовому провадженні за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Частина 2 статті 171 КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого про арешт майна (а.с. 1-4), в провадженні СУ ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001039 від 03.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

В ході проведення досудового розслідування були встановлені особи, які можуть бути причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення, зокрема: ОСОБА_6 , за місцем мешкання якої, за адресою: АДРЕСА_1 , 04.12.2023 року був проведений санкціонований обшук, в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Xiomi Redmi11» imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , в копусі блакитного кольору, з сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» із номером НОМЕР_3 . Вказаний телефон визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

В подальшому слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на зазначене майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки, в зазначеному телефоні можуть міститися відомості, які мають доказове значення для даного кримінального провадження.

На додаток, до клопотання про накладення арешту на майно слідчий додав копію ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.12.2023 року, відповідно до якої слідчому вже один раз поверталось клопотання про накладення арешту на зазначене майно з підстав його невідповідності вимогам кримінального процесуального закону для усунення недоліків.

Однак із мотивувальної частини вищевказаної ухвали слідчого судді, не вбачається коли саме, клопотання про накладення арешту на майно було вперше подано слідчим до Київського районного суду м. Одеси, в той час як обшук в за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , 04.12.2023 року, відповідно до даних клопотання слідчого (а.с. 43), був проведений з 07 годині 05 хвилин до 07 годин 51 хвилини 04.12.2023 року, в результаті проведення якого було вилучено мобільний телефон.

При цьому, ч. 5 ст. 171 КПК України встановлює, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Таким чином, на думку апеляційного суду, є незрозумілим, коли саме клопотання про накладення арешту на майно, було подане до районного суду вперше, яке було повернуто ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.12.2023 року, а також коли, слідчим була отримана копія ухвали слідчого судді про повернення клопотання для усунення недоліків.

Долучені додатки до заяви прокурора про розгляд апеляційної скарги захисника без його участі не дають змоги апеляційному суду достовірно встановити вищезазначені обставини, оскільки не містять ідентифікаційних ознак.

Встановлені апеляційним судом обставини вказують на невідповідність клопотання слідчого вимогам ч. 5 ст.171 КПК України.

Частина 3 статті 172 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя районного суду при прийнятті до розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України та не виконав приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, згідно яких встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, своєю ухвалою повертає клопотання прокурору з встановленням строку в 72 години для усунення недоліків.

З огляду на вказані обставини, враховуючи викладені вище порушення, допущені слідчим при складенні та зверненні з клопотання про накладення арешту на майно та слідчим суддею при його розгляді, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг, скасування ухвали слідчого судді та постановлення апеляційним судом нової ухвали про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, пов`язаних із невідповідністю клопотання вимогам ст. 171 КПК України.

Керуючись ст. ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 . задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.12.2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні №№0001039 від 03.09.2022за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, вилученого 04.12.2023 року, в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 . скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт майна повернути прокурору для усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду протягом 72 годин з моменту отримання зазначеної ухвали.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4