Житомирський апеляційний суд
Справа №282/1551/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

підозрюваного: ОСОБА_8

прокурора: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області від 13 грудня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 ,-

встановила:

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

13.12.2023 року ухвалою слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області було задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя вважаючи, що є необхідність у обранні найбільш суворого запобіжного заходу, врахував тяжкість кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, обставини його вчинення, а саме спричинення тілесних ушкоджень та застосування вогнепальної зброї, відсутність достатніх стримуючих факторів: а зокрема сім`ї, власного житла, тимчасове проживання на території України в м. Київ, громадянство Білорусії.

Вважав, що за сукупності цих обставин є доведеними ризики, що ОСОБА_10 перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування, суду з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.

Вказав, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав обов`язків, та запобігти ризикам, зазначеним в клопотанні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, обравши підозрюваному запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Вважає ухвалу незаконною, такою, що підлягає скасуванню, оскільки висновки слідчого судді про відсутність сім`ї, місця проживання, достатніх соціальних зв`язків, які б гарантували виконання ним процесуальних обов`язків не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що ОСОБА_8 , хоча і являється громадянином республіки Білорусь, має сім`ю, співмешкає з громадянкою України, виховує малолітню дитину, до війни проживав у Києві, а з 08.04.2022 року добровільно вступив до лав Збройних Сил України і на даний служить у спеціальному підрозділі Головного Управління розвідки Міністерства оброни України, має нагороди.

Крім того, ОСОБА_8 не заперечує, що він виштовхував з приміщення готелю потерпілого ОСОБА_11 та здійснив декілька пострілів з пістолета вверх. Однак, причини його таких дій не є хуліганством, а реакцією на образу, попереджувальні постріли зі зброї здійснював, оскільки відчував загрозу від потерпілого.

На думку захисника, підозра ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 296 КК України є необґрунтованою.

Ризики передбачені ст. 177 КПК України не доведені, а відповідні висновки слідчого судді ґрунтуються на припущеннях.

Захисник не погоджується з висновком слідчого судді про неможливість застосування до ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою та просить дати йому можливість продовжувати службу у своєму військовому підрозділі, бути під наглядом своїх командирів.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що суд виходив виключно з суворості покарання за вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , а також з факту відсутності власного житла у підозрюваного.

На думку захисника, суд не взяв до уваги, що ОСОБА_8 , не зважаючи на те, що є громадянином Республіки Білорусь, є учасником бойових дій, здійснює захист України від агресії російської федерації у складі іноземного легіону Збройних сил України, нагороджений відзнакою Головного управління розвідки Міністерства оборони України 27.06.2023 року.

Зважаючи, що підозрюваний несе військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 , твердження про його намір переховуватись від органів досудового розслідування, відсутності у нього житла як зазначає апелянт, не знаходять свого підтвердження.

Крім того, судом помилково не взято до уваги, що у ОСОБА_8 на утриманні перебуває малолітня донька, ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зауважує, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, серед яких відсутній жодний документ, який би свідчив про вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

На думку захисника, обираючи ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом було порушено вимоги ст. 177 КПК України, оскільки жодне із припущень слідчого стосовно наявності передбачених даною статтею ризиків не було підтверджено доказами.

Звертає увагу, що судом не було надано належної оцінки ступеню соціалізації підозрюваного, зокрема - наявність малолітніх дітей на утриманні, активній громадській позиції, участі у бойових діях, наявності державних нагород та відзнак, волонтерської діяльності. Зазначене характеризує ОСОБА_14 як самовіддану, відповідальну особу.

Заслухавши доповідача, пояснення підозрюваного, захисників, які підтримали апеляційні скарги, заперечення прокурора на апеляційні скарги, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, у провадженні слідчого відділення поліції №1 Житомирського РУП перебуває кримінальне провадження №0000185 внесене до ЄРДР 11.12.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

11.12.2023 о 21 год. 57 хв. ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

12.12.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

На переконання колегії суддів висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, на даній стадії провадження відповідають фактичним обставинам справи, оскільки підтверджуються доказами, що долучені до клопотання: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 11.12.2023, протоколами огляду місця події від 11.12.2023 та 12.12.2023, протоколами допиту свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 .

Сукупність цих доказів вказує, що ОСОБА_8 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у громадському місці, умисно спричинив тілесні ушкодження працівнику готелю, погрожував вогнепальною зброєю та здійснював з неї постріли.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Слідчий суддя також достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, незаконно вливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також слідчим суддею було враховано, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час судового розгляду ризикам.

Посилання захисників - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на те, що ОСОБА_8 , військовослужбовець, одружений, має малолітню дитину, учасник бойових дій, має державні нагороди та відзнаки не спростовують наявності ризиків, зазначених слідчим у клопотанні та доведених прокурором в судовому засіданні.

З підозри та долучених доказів, в тому числі показань свідків ОСОБА_18, ОСОБА_19 , потерпілого ОСОБА_20 вбачається, що ОСОБА_8 (1987 р.н.) будучи військовослужбовцем, в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у громадському місці, в приміщенні готелю, де були присутні інші громадяни, в тому числі громадяни Литви, маючи фізичну перевагу та нарізну вогнепальну зброєю, використавши малозначний привід завдав ударів кулаком в область обличчя, голови, тулуба потерпілому ОСОБА_11 (1967 р.н.), спричинивши тілесні ушкодження, після чого, демонстративно зарядивши зброю здійснив з неї постріли, висловлював погрози позбавити життя.

Відповідно до вимог ст. ст.17, 65 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_8 під час проходження військової служби повинен був свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бездоганно і неухильно додержуватись порядку правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, зобов`язаний завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що на час вирішення слідчим суддею клопотання він дійшов правильного висновку, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою міг запобігти ризикам визначеним ст. 177 КПК України.

Колегія суддів також враховує, що застосування насильства та погроз фізичної розправи, відповідно до підозри давали слідчому судді підстави не визначати розмір застави відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України.

Таким чином, на думку колегії суддів, доводи захисників, щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, є передчасними, оскільки належні докази, які б свідчили про достатні стримуючі фактори на час розгляду клопотання слідчим суддею слідчому судді не надавалися, а суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення на час його постановлення.

Докази, які були надані стороною захисту, про сімейний стан, наявності утриманців, проходження підозрюваним військової служби, участі в бойових діях, наявність нагород, бажання продовжувати службу можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу, в майбутньому, з врахуванням відповідних клопотань та надання достатніх та переконливих доказів, які б гарантували, що внаслідок контролю за підозрюваним буде виключено можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків, потерпілого та настання інших встановлених слідчим суддею ризиків.

Таким чином, вирішуючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави останньому та неможливості на даний час у застосуванні менш суворого запобіжного заходу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області від 13 грудня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: