Справа № 346/4464/23
Провадження № 11-кп/4808/514/23
Категорія ст. 81 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 серпня 2023 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Мотивує такі вимоги тим, що ухвала є незаконною та необґрунтованою. Пояснює, що за час відбування покарання в ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор» порушень вимог утримання не допускав, стягнення не накладались, заохочення не застосовувались. Під час відбування покарання в ДУ «Селидівська виправна колонія (№82)» мав одне стягнення, яке на даний час погашене. З 16 квітня 2022 року відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», порушень встановленого порядку не допускав, дисциплінарні стягнення не накладались, також працевлаштований днювальним дільниці ресоціалізації та залучається до робіт без оплати праці з благоустрою колонії та покращення житлово-побутових умов засуджених. До роботи відноситься добросовісно. Вказує, що його виправлення доводиться тим, що ОСОБА_7 оголошено три заохочення, він позитивно характеризується за місцем відбування покарання, дисциплінарних стягнення відповідно до ст. 134 КВК України немає, та офіційно працевлаштований.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 серпня 2023 року відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі щодо засудженого ОСОБА_7 , призначеного вироком Орджонікідзовського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 07 вересня 2021 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що поведінка засудженого ОСОБА_7 не була позитивною протягом всього періоду відбування покарання. Суд вважав, що дані останньої характеристики вказують на наявність позитивних змін в поведінці ОСОБА_7 , що свідчить про те, що засуджений стає на шлях виправлення, однак свого виправлення в повній мірі ще не довів. Таким чином, вказав, що хоч ОСОБА_7 і відбув передбачений законом мінімум строку призначеного покарання для можливості звільнення умовно-достроково, проте, до закінчення строку відбування покарання залишилось ще понад один рік і три місяці, що є значним терміном для звільнення на який потрібні вагомі докази виправлення засудженого.

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений ОСОБА_7 просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає, що відсутні підстави для скасування ухвали суду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали клопотання, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

За змістом ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно вироку Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 18.08.2021р. ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Маріуполь від 01.04.2020р. більш суворим покарання, призначеним за даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 07.09.2021р. ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та з урахуванням ч. 1, 4 ст. 70 КК України, призначено остаточне покарання у вигляді 4 років 4 місяців позбавлення волі.

Згідно розпоряджень, вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 18.08.2021р. щодо ОСОБА_7 набрав законної сили 06.10.2021р., а вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 07.09.2021р. щодо ОСОБА_7 набрав законної сили 15.10.2021р.

20 липня 2023 року начальник ДУ «Коломийська виправна колонія №41» звернувся з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Згідно з п. 2 ч. 3 цієї статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив наявність або відсутність наведених у ст. 81 КК України умов, перевірив викладені у клопотанні обставини та врахував відомості, які вбачаються з доказів.

Згідно з характеристикою засудженого ОСОБА_7 (а.п. 2) затвердженої начальником Коломийської ВК №41 станом на 20.07.2023р. вбачається, що перебуваючи в ДУ «Селидівська виправна колонія (№82)» ОСОБА_7 мав одне дисциплінарне стягнення за порушення встановленого порядку відбування покарання. Стягнення погашено, заохочення не застосовувались. З 16.04.2022р. відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)». За час відбування покарання характеризується наступним чином: не допускає порушень встановленого порядку відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались, застосовано три заохочення. На заходи виховного впливу реагує та робить для себе позитивні висновки. У відношенні до представників адміністрації колонії тактовний та ввічливий. Дотримується санітарно-гігієнічних норм, підтримує охайний зовнішній вигляд. У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний. Віддає перевагу спілкуванню із засудженими позитивної спрямованості. За характером спокійний, врівноважений. В індивідуальних бесідах не відвертий. Зв`язок з родичами не підтримує. Вину у злочині визнав.

Згідно довідки про заохочення та стягнення (а.п. 3), засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання мав одне стягнення у виді догани від 12.02.2021р. за порушення розпорядку дня. Стягнення погашено. Також до ОСОБА_7 тричі були застосовані заохочення у виді подяк (04.07.2022р., 04.01.2023р. та 04.07.2023р.) за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки у праці.

Суд апеляційної інстанції, аналізуючи докази, погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність переконливих даних про те, що засуджений за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, перебуваючи в ДУ «Селидівська ВК (№82)», ОСОБА_7 на виробництві установи не працював, оскільки не бажав.

Згідно матеріалів подання ОСОБА_7 працевлаштований днювальним дільниці ресоціалізації.

Згідно довідки про працевикористання засудженого №191 (а.п. 11) слідує, що в 2022 році він працевлаштованим не був, а протягом грудня-липня 2023р. мав відпрацьованих по 1-2 дні кожного місяця.

Суд апеляційної інстанції, аналізуючи докази, враховуючи встановлені факти про особу засудженого ОСОБА_7 , погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність переконливих даних про те, що засуджений за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, зазначаючи строк і порядок набрання законної сили даної ухвали та її оскарження, враховує правову позиції Верховного Суду України про те, що ухвали суду, постановлені щодо умовно-дострокового звільнення засуджених від відбування покарання, оскарженню в касаційному порядку не підлягають (постанова від 01 грудня 2016 року справа № 317/1520/16-к).

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, ст. 81 КК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 серпня 2023 року про відмову в задоволенні подання начальника Державної установи «Коломийська виправна колонія (№ 41)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5