Справа № 357/6895/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.11.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002237 від 08.05.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Стаханова Луганської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

з укладеною 24.11.2023 між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 угодою про визнання винуватості,-

У С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

08 травня 2023 року поліцейський батальйону патрульної поліції в місті БілаЦерква Управління патрульної поліції (далі УПП) в Київській області Департаменту патрульної поліції (далі ДПП) сержант поліції ОСОБА_6 , поліцейський батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква УПП в Київській області ДПП капрал поліції ОСОБА_7 , будучи згідно з положеннями ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейськими та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівниками правоохоронного органу, отримавши табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, заступили на денну зміну патрулювання в м. Біла Церква у складі екіпажу «Комета 103», відповідно до розстановки сил та засобів взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква УПП в Київській області ДПП, затвердженої заступником командира полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 , та несли службу у форменому одязі із знаками розрізнення, патрулюючи м. Біла Церква.

Цього ж дня, близько 09:00 год., надійшов виклик про те, що КЗ КОР «Білоцерківський гуманітарно-педагогічний фаховий коледж», що по вул. Ярослава Мудрого, 37, в м. Біла Церква Київської області невідома особа вчинила бійку. Сержант поліції ОСОБА_6 , та капрал поліції ОСОБА_7 приїхали на виклик за вказаною адресою для припинення протиправних дій.

Прибувши на виклик, поліцейські ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зайшли всередину приміщення Білоцерківського гуманітарно-педагогічного коледжу, де виявили ОСОБА_9 , який перебував стані алкогольного сп`яніння, поводив себе агресивно, чіплявся до працівників та відвідувачів коледжу.

З метою припинення вищезазначених дій з боку ОСОБА_4 сержант поліції ОСОБА_6 та капрал поліції ОСОБА_7 наблизились до ОСОБА_4 , після чого вивели останнього з приміщення Білоцерківського гуманітарно-педагогічного фахового коледжу на вулицю.

В цей час ОСОБА_4 , знаходячись біля входу до Білоцерківського гуманітарно-педагогічного коледжу, що по вул. Ярослава Мудрого, 37, в м. Біла Церква Київської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що поруч з ним знаходяться працівники правоохоронного органу, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, діючи з метою заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції ОСОБА_6 при виконанні ним службових обов`язків, умисно наніс один удар лівою рукою в обличчя сержанта поліції ОСОБА_6 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на обличчі справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.345 КК України за кваліфікуючими ознаками, а саме як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

ІІ. Відомості про укладення угоди сторонами кримінального провадження та позиції сторін щодо можливості її затвердження.

24.11.2023 між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, яку подано у підготовчому судовому засіданні, також до матеріалів провадження долучено письмову заяву-згоду потерпілого ОСОБА_6 .

У підготовчому судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладені даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, просив призначити обвинуваченому покарання, визначене угодою сторін кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлений належним чином, 07.09.2023 подав заяву про проведення підготовчого судового засідання у вказаному кримінальному провадженні без його участі та повідомив, що заявляти цивільний позов не буде.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні угоди.

Захисник обвинуваченого просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити покарання, визначене в угоді, підтримавши позицію обвинуваченого.

ІІІ. Мотиви суду щодо затвердження угоди про визнання винуватості та призначення покарання.

Розглядаючи питання в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Частиною 3 ст. 474 КПК України передбачено, що якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно з ч. 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до п.п.1-6 ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст. 471, 474 КПК України.

Так, згідно з умовами угоди про визнання винуватості обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленого обвинувачення у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_4 можливо призначити покарання за ч.2 ст.345 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дійшов висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України. Також судом встановлено, що потерпілим надано прокурору письмову заяву-згоду на укладення угоди про визнання винуватості, що узгоджується із вимогами ч.4 ст.469 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення проти авторитету органів державної влади, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, зловживає алкогольними напоями, підтримує стосунки з особами, що ведуть антисоціальний спосіб життя, неодружений, неповнолітніх утриманців не має, непрацевлаштований, перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних як непридатний до військової служби у мирний час, обмежно придатний у воєнний час, раніше не судимий. Згідно з довідкою КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4» від 11.05.2023 № 600 обвинувачений медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не отримує. Відповідно до висновка судово-психіатричного експерта № 240 від 25.05.2023 у ОСОБА_4 під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання не виявлено, в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_4 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю (за МКХ-10 F 10.25), потребує лікування від цього захворювання на загальних підставах ,протипоказань до такого лікування не виявлено; клінічних ознак наркотичної залежності у підекспертного не виявлено.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого є визнання винуватості.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, суд не визнає обставиною, яка відповідно до п. 11 ч.1 ст. 67 КК України обтяжує покарання вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, про яку зазначено в обвинувальному акті, оскільки така обставина, не є тотожною поняттю «в умовах воєнного стану», місце вчинення злочину не відноситься до районів вогневого ураження, тимчасової окупації чи проходу військ, тобто воєнні дії не проводяться, а тому обвинувачений ОСОБА_4 не мав можливості використати найбільш несприятливий для суспільства час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилося суспільство з метою полегшення вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст.345 КК України, а саме як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, що згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, враховуючи данні про особу винного, його ставлення до вчиненого, позицію потерпілого та його письмову згоду щодо укладення угоди, приймаючи до уваги наявність обтяжуючої та відсутність пом`якшуючих покарання обставин, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному кримінальному провадженні, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.345 КК України зі звільненням його на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки суд вважає, що призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно з положеннями ч.2 ст.75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді, зокрема й позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

IV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні відносно обвинуваченого запобіжні заходи не застосовувались.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.345 КК України, ст.ст.314, 374-376, 469, 472-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 24 листопада 2023 року у кримінальному провадженні №0002237 від 08.05.2023 про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 345 КК України, та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком 1 (один) рік.

Згідно зі статтею 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, що передбачені пунктами 1, 2 частини 1 статті 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Згідно з ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту ухвалення вироку, тобто з 24 листопада 2023 року.

Нагляд за ОСОБА_4 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем мешкання засудженого.

Речові докази:

- оптичний диск DVD-R, S/N: WJP503163137A04 об`ємом 4,7 gb, який відповідно до постанови про залучення до матеріалів кримінального провадження матеріальних об`єктів та визнання їх документами від 08.05.2023 зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

- обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: Олег ГРЕБІНЬ