Справа № 203/652/23
Провадження № 1-кс/0203/877/2023
УХВАЛА

27 лютого 2023 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

захисника скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу захисника скаржника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 08.09.2022 року, заявлену в рамках кримінального провадження №0000316, відомості про яке внесені до ЄРДР 29.06.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,

встановив:

03.02.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась захисник скаржника адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 (далі скаржник, заявник) із скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 08.09.2022 року, заявлену в рамках кримінального провадження №0000316, відомості про яке внесені до ЄРДР 29.06.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, в якій заявник просить суд:

- скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 08.09.2022 року про закриття кримінального провадження №0000316, відомості про яке внесені до ЄРДР 29.06.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

В обґрунтування вимог скарги заявник зазначила, що вона не погоджується з постановою слідчого про закриття кримінального провадження, оскільки слідчим не було допитано заявника ОСОБА_4 з приводу обставин кримінального правопорушення та фактів застосування до нього незаконних методів психологічного впливу під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002096 від 19.09.2019 року працівниками Покровського ВП КВП в Дніпропетровській області, не визнано та не допитано заявника в якості потерпілого у кримінальному провадженні.

Також заявник зазначила, що у кримінальному провадженні №0002096 від 19.09.2019 року слідчим був знищений єдиний відеозапис з невідомих стороні захисту підстав та оскаржувана постанова ґрунтується на вироку суду першої інстанції шляхом його передрукування, що не має відношення до ухвали Дніпровського апеляційного суду, якою зобов`язано провести перевірку зазначеним обвинуваченим ОСОБА_4 обставин щодо застосування до нього незаконних методів психологічного впливу під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002096 від 19.09.2019 року працівниками Покровського ВП КВП в Дніпропетровській області.

З огляду на викладене, скаржник звернулась до суду із скаргою в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 03.02.2023 року, судову справу №203/652/23, провадження № 1-кс/0203/877/2023, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 , яка передана канцелярією слідчому судді 06.02.2023 року.

Ухвалою слідчого судді від 06.02.2023 року було відкрито провадження за скаргою та призначено скаргу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 27.02.2023 року, з`явилась представник скаржника.

Слідчий у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Слідчий не виконав вимоги ухвали суду від 06.02.2023 року в частині зобов`язання надання матеріалів кримінального провадження №0000316 та не надав суду для огляду у судовому засіданні матеріали вказаного кримінального провадження.

Суд, заслухавши думку представника скаржника, на підставі ст. ст. 138, 306 КПК України розглянув скаргу за відсутності слідчого за наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Під час судового засідання представник скаржника підтримала вимоги скарги та просила суд їх задовольнити, підстави звернення до суду із скаргою пояснила суду таким чином, як про це зазначено вище. При цьому представник скаржника зазначила, що в оскаржуваній постанові слідчий послався на те, що він допитав слідчого. Проте всі слідчі дії фіксувались за допомогою відеозаписів, жодних записів не існує, єдиний відеозапис це допит свідка ОСОБА_6 . Також у якості свідка не було допитано самого обвинуваченого ОСОБА_4 .

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника скаржника, вивчивши скаргу та наявні у справі письмові докази, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000316, відомості про яке внесені до ЄРДР 29.06.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Постановою слідчого від 08.09.2022 року було закрито кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

За змістом оскаржуваної постанови слідчий зазначив, що у ході досудового розслідування ним були виконані всі необхідні слідчі дії з метою встановлення істини, забезпечення повноти та неупередженості розслідування, проте здобуті слідством докази свідчать про відсутність складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України у діях службових осіб правоохоронного органу.

Суд зазначає, що відповідно до положень частин 1, 2, 3, 6 статті 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до частини 2 статті 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 92 КПК Укра їни, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень статей 93, 94 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до частини 5 статті 110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Відповідно до частин 2 статті 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з положеннями статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Аналіз встановлених обставин кримінального провадження та положень КПК України вказує на те, що слідчий, закриваючи кримінальне провадження, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, не здійснив усіх необхідних слідчих та інших процесуальних дій задля проведення повного та всебічного досудового розслідування.

Так, зокрема, слідчим не було допитано заявника ані в якості свідка, ані в якості потерпілого щодо обставин кримінального правопорушення, не вирішено питання про залучення заявника ОСОБА_4 до кримінального провадження в якості потерпілого на підставі ч. 2 ст. 55 КПК України.

Натомість прийняття постанови про закриття кримінального провадження можливе лише після безпосереднього дослідження й оцінки слідчим доказів, які стосуються кримінального провадження у їх сукупності, а мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами для закриття кримінального провадження з наведенням необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що слідчий не виконав обов`язок, визначений КПК України, щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, що призвело до передчасного прийняття оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження.

Таким чином, скарга скаржника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу захисника скаржника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 08.09.2022 року, заявлену в рамках кримінального провадження №0000316, відомості про яке внесені до ЄРДР 29.06.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, задовольнити повністю.

Скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 від 08.09.2022 року про закриття кримінального провадження №0000316 від 29.06.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та оголошено 03.03.2023 року о 16:00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1