Єдиний унікальний номер 333/9856/23
Провадження №1-кс/333/3459/23
УХВАЛА

Іменем України

04 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої СВ відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, українця, громадянина України, неодруженого, має середню освіту, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, не є інвалідом, не є адвокатом або депутатом, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

04.11.2023 слідча СВ відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , звернулася до суду із клопотанням, яке погоджене прокурором ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи прямий умисел на незаконне придбання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою особою, у невстановлений в ході досудового розслідування точну дату та час, але не пізніше 14 год. 00 хв. 08.07.2023, у невстановленої в ході досудового розслідування особи, за невстановлених обставин, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), для її подальшого зберігання з метою збуту.

Так, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, за попередньою змовою з невстановленою особою, направленого на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», зберігаючи при собі згорток ізоляційної стрічки чорного кольору з речовиною, що містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), яка згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 р. віднесена до психотропних речовин, обіг яких заборонено (Таблиця І, Список №2), переніс його до ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_3 , де 08.07.2023 о14 год. 00 хв., шляхом передачі з рук в руки, ОСОБА_5 збув ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згорток ізоляційної стрічки чорного кольору в якому знаходився прозорий полімерний згорток з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якого складає 0,1682 г (в перерахунку на основу), за що отримав грошову винагороду у сумі 3000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307 КК України, що кваліфікується як незаконне придбання, зберігання, незаконний збут психотропної речовини за попередньою змовою групою осіб.

18.08.2023 слідчим слідчого відділення відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області за погодженням з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя, ОСОБА_5 пред`явлено підозру.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні ним вищезазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом допиту ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28.05.2023; протоколом за результатами проведення НСРД контроль злочину від 08.07.2023; протоколом за результатами проведення НСРД аудіо-відеоконтроль особи від 13.07.2023; протоколом допиту ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08.07.2023; протоколом допиту ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 08.07.2023; протоколом допиту ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.07.2023; протоколом огляду від 08.07.2023; протоколом огляду від 08.07.2023; протоколом огляду місця події від 08.07.2023; протоколом за результатами проведення НСРД контроль злочину від 14.07.2023; протоколом огляду від 14.07.2023; протоколом огляду від 14.07.2023; протоколом огляду місця події від 14.07.2023; протоколом допиту ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.07.2023; протоколом допиту ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 14.07.2023; протоколом допиту ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 14.07.2023; висновком експерта №СЕ-19/108-23/10837-НЗПРАП від 12.07.2023; висновком експерта №СЕ-19/108-23/11115-НЗПРАП від 17.08.2023.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), який відноситься до категорії тяжких злочинів за ч.2 ст.307 КК України, передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, у ході проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з метою ухилення від суворого покарання, яке може йому загрожувати у разі визнання його винним, у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, у зв`язку з чим, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що остання з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин може переховуватись від органів досудового розслідування. Підозрюваний усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і наступного покарання у вигляді позбавлення волі, може умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

Так, ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про виклик до слідчого на 28.08.2023, 29.08.2023, 30.08.2023, 04.09.2023, 05.09.2023,06.09.2023 не з`явився, причини своєї явки не повідомив.

Крім цього, отримавши клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та повістку про виклик до суду ОСОБА_5 на 20.10.2023 в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки не повідомив.

20.10.2023 у зв`язку з тим, що місцезнаходження ОСОБА_5 невідомо, постановою слідчого останнього оголошено у розшук.

В судовому засіданні, слідча ОСОБА_4 в повному обсязі підтримала клопотання та послалася на обставини, які у ньому були викладені.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти застосування запобіжного заходу тримання під вартою. Просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши доводи та пояснення слідчого, підозрюваного, захисника, доводи прокурора, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом було встановлено, що 18.08.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК України (кримінальне провадження №0001299).

Клопотання слідчого, погодженого із прокурором оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.

18.08.2023 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Щодо обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Для визначення причетності ОСОБА_5 до подій кримінального правопорушення, слідчим суддею досліджені такі докази: протокол допиту ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28.05.2023; протокол за результатами проведення НСРД контроль злочину від 08.07.2023; протоколом за результатами проведення НСРД аудіо-відеоконтроль особи від 13.07.2023; протокол допиту ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08.07.2023; протокол допиту ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 08.07.2023; протокол допиту ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.07.2023; протокол огляду від 08.07.2023; протокол огляду від 08.07.2023; протокол огляду місця події від 08.07.2023; протокол за результатами проведення НСРД контроль злочину від 14.07.2023; протокол огляду від 14.07.2023; протокол огляду від 14.07.2023; протокол огляду місця події від 14.07.2023; протокол допиту ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.07.2023; протокол допиту ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 14.07.2023; протокол допиту ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 14.07.2023; висновок експерта №СЕ-19/108-23/10837-НЗПРАП від 12.07.2023; висновок експерта №СЕ-19/108-23/11115-НЗПРАП від 17.08.2023.

Разом з тим, необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію не винуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 (вчинив тяжкий злочин), дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, тому слідчий суддя вважає, що існує ризики переховуватись від органів досудового розслідування або суду та вчинення нового злочину.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Подвезько проти України» крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Виходячи з інкримінованого ОСОБА_5 злочину, з урахуванням даних про його особу, при вирішенні даного клопотання, слідчий суддя враховує його суспільну небезпеку, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваним.

Також з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку про недостатність таких даних для оцінки поведінки підозрюваного належною при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу.

В ході розгляду клопотання підозрюваним та його захисником не надано слідчому судді доказів в обґрунтування доводів про відсутність у підозрюваного ОСОБА_5 наміру вчинити дії, направлені на переховування від органу досудового розслідування та або суду та вчинити новий злочин.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування та суд, спростовує можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваної, слідчим суддею не встановлено.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий судця вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу,

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті

Враховуючи, вимоги ч.5 ст. 182 КПК України, той факт, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_5 не підпадає під перелік злочинів, визначених ч.4 ст. 183 КПК України, тому, з урахуванням майнового стану підозрюваного, місячного доходу визначається можливість застосувати заставу у розмірі 80 мінімумів для працездатних осіб.

Таким чином, ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 214 720 грн.

У разі внесення вказаної застави на підозрюваного ОСОБА_5 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за викликом до слідчого, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження;

- не відлучатися з місця проживання та реєстрації без дозволу слідчого, який проводить досудове розслідування;

- повідомляти слідчого, який проводить досудове розслідування, про зміну свого місця проживання;

Згідно ч.8 ст. 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 3, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчої задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала діє 60 (шістдесят) днів до 02.01.2024 до 13 год. 20 хв. (включно). Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислюється з моменту його фактичного затримання в залі суду з 04.11.2023 о 13 год. 20 хв.

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» МЮУ.

ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 80 мінімумів для працездатних осіб, що складає 214 720 грн.

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_5 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за викликом до слідчого, суду у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження;

- не відлучатися з місця проживання та реєстрації без дозволу слідчого, який проводить досудове розслідування, або суду;

- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого, який проводить досудове розслідування, або суд про зміну свого місця проживання;

Клопотання підозрюваного та його захисника про застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя Комунарського

районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1