ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження: № 11-сс/818/1264/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: застосування запобіжного заходу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме підозрюваного та його захисника, належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 09 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою задоволено клопотання органу досудового розслідування та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» терміном до 06 11 2023 року.

Визначено суму застави 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 671 000 гривень, з покладенням у разі внесення застави на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України.

Вимоги апеляційної скарги, з узагальненими доводами особи, яка її подала.

На вищевказану ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, яка містить прохання про скасування ухвали та про постановлення нової, якою просить відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, враховуючи неврахування слідчим суддею необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_6 підозри.

Крім того, вказує, що слідчим суддею при ви рішенні питання щодо обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_6 не було враховано його позитивні характеристики, а саме те, що він: одружений, має на вихованні двох неповнолітніх дітей, має ряд захворювань, має постійне місце роботи, також на його піклуванні перебуває його батько, який є пенсіонером та має ряд захворювань, за місцем мешкання ОСОБА_6 має позитивні характеристики.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважає, що висновки слідчого судді щодо їх наявності зроблені без будь-якого правового підґрунтя.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Підозрюваний ОСОБА_6 , його захисник адвокат ОСОБА_7 та прокурор про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від останніх не надходило. На особистій участі не наполягали.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності підозрюваного, його захисника та прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваного задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу № 1-к від 04 01 2011 ОСОБА_6 призначено на посаду доглядача міського кладовища № 3 КП «Ритуал» Харківської міської ради.

Тобто, ОСОБА_6 , здійснював організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, та відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України є службовою особою.

Так, в ході виконання своїх службових обов`язків в серпні 2023 року, точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено ОСОБА_6 зустрівся із громадянином ОСОБА_8 , щодо обговорення питання про виділення місця для поховання близької родички останнього.

В ході вказаної зустрічі у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, спрямований на власне незаконне збагачення, а саме на одержання від ОСОБА_8 , грошових коштів у якості неправомірної вигоди шляхом вимагання, повідомив, що питання виділення місця для поховання близької людини можливо вирішити, проте це буде коштувати грошей та надав ОСОБА_8 візитку, та повідомив зателефонувати йому або під`їхати для обговорення вказаного питання

Надалі, 25 08 2023 року під час зустрічі ОСОБА_8 , та ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, врахувавши життєві обставини та емоційний стан, в яких опинився ОСОБА_8 , під час поховання близької особи, а також жорстке обмеження у часі при організації поховання та отримання відповідних документів достовірно знаючи, що лише від його дій, як доглядача кладовища № 3 КП «Ритуал» Харківської міської ради залежить оформлення документів для виділення місця поховання, ОСОБА_6 , нагадав про надання йому грошових коштів у розмірі 2 400 доларів США.

Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на одержання неправомірної вигоди для себе під час зустрічі НОМЕР_1 ОСОБА_6 , після того, як отримав свідоцтво про смерть ОСОБА_9 , повідомив про необхідність передачі йому грошових коштів у повному розмірі, пояснивши всю процедуру оформлення місця на кладовищі та наголосив, що він може зменшити суму до 2 000 доларів США.

В подальшому, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на одержання неправомірної вигоди для себе 04 09 2023 зустрівся із ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 та діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, одержав для себе від ОСОБА_8 , неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США, повідомивши, що останню частину неправомірної вигоди треба буде надати коли всі необхідні документи буде оформлено.

Так, 08 09 2023 близько 16-05 години ОСОБА_8 , приїхавши за попередньою домовленістю із ОСОБА_6 , на територію кладовища № 3 КП «Ритуал» Харківської міської ради, отримав від співробітників кладовища свідоцтво про поховання на ім`я ОСОБА_9 (свідоцтво про смерть № НОМЕР_2 від 16.08.2023), яка похована 08 09 2023 на ділянці АДРЕСА_2 , про що в книзі реєстрації поховань та перепоховань громадян, зроблений відповідний запис 08 09 2023 за № 3665.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, тобто одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища поєднане з вимаганням.

09 09 2023 року начальник СВ Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , посилаючись на обґрунтованість повідомленої останньому підозри, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів вважав неможливим.

В обґрунтування підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий посилався на долучені до клопотання докази, а саме: повідомлення про кримінальне правопорушення в порядку ст. 214 КПК України щодо вимагання ОСОБА_6 неправомірної вигоди від ОСОБА_8 ; протоколи допиту ОСОБА_8 від 14 08 2023, 25 08 2023, 01 09 2023, 04 09 2023; протокол огляду, копіювання, та вручення грошових коштів від 04 09 2023; протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 04 09 2023; протокол обшуку від 08 09 2023; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 08 09 2023; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 08 09 2023.

Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 671 000 гривень, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, яка підтверджена зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та доведеними наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий суддя врахував особу підозрюваного, який офіційно працевлаштований, раніше не судимий, має двох дітей, одружений, має хворого батька, має зареєстроване місце мешкання.

Разом з тим, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, майнового та сімейного стану підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення останньому розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у сумі 671 000 грн.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з такими висновками слідчого судді, зокрема щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та існування ризиків передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

При цьому, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги вказані ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а відповідно до вимог п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Виходячи з відомостей щодо особи підозрюваного, зокрема враховуючи повідомлену ОСОБА_6 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, який є тяжким та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, не виключена можливість переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Враховуючи, що свідки у вказаному кримінальному провадженні є знайомими та підлеглими ОСОБА_6 у зв`язку з чим останній може впливати на них та схиляти їх до зміни показань на його користь, існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 є доведеним.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, щодо не доведення існування ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки слідчим не надано належних доказів можливості у ОСОБА_6 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів, застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст. 177, 178 КПК України, оскільки більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються підозрюваному, а саме того, що він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Істотних же порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваного стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні органу досудового розслідування спростовуються відомостями, що є наявними в кримінальному провадженні, що свідчить про постановлення судом першої інстанції обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Що стосується посилання апелянта на незаконність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу через необґрунтованість пред`явленої останньому підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів зазначає, що встановлення винуватості чи невинуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_6 має постійне місце мешкання, міцні соціальні зв`язки, місце роботи та батька пенсійного віку, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування на цьому етапі досудового розслідування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 176-206, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 09 2023 року про застосування до підозрюваного за ч.3 ст. 368 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 06 11 2023 року включно, з визначенням суми застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

____________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4