ТАРУТИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа№ 514/987/23 Провадження по справі № 1-кп/514/46/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Тарутине кримінальне провадження, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045 від 17.01.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Березине Тарутинського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації, раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.361 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/22 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 133/22 від 14.03.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.03.2022 № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 259/2022 від 18.04.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21.04.2022 № 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23.05.2022 № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 573/2022 від 12.08.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 № 2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 757/2022 від 07.11.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 № 2738-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 листопада 2022 року строком на 90 діб.

17.12.2022 приблизно о 18:00 годин, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , отримав від своєї знайомої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належний їй мобільний телефон Samsung з номером НОМЕР_1 , через який здійснювався доступ до її банківських рахунків № НОМЕР_2 та НОМЕР_3 в АТ КБ «ПриватБанк», для реєстрації заявки на соціальній платформі є Допомога на отримання грошової допомоги пенсіонерам від Організації об`єднаних націй в розмірі 2200 гривень.

Цього ж дня, за зазначених обставин, приблизно о 18:15 годин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 діючи в умовах воєнного стану, з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи вільний доступ до банківського рахунку ОСОБА_6 через отриманий від неї телефон, таємно від неї, не санкціоновано, тобто самочинно, без дозволу держателя спеціального засобу банківської картки, здійснив несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи самообслуговування банківських розрахунків АТ КБ «ПриватБанк», який згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою.

За зазначених обставин ОСОБА_4 таємно, самочинно, без дозволу держателя спеціального засобу-банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк», встановив на свій власний телефон марки Iphone моделі 12.1 мобільний додаток «Приват24» при цьому ввів дані щодо доступу до банківського рахунку ОСОБА_6 , який надавав отриманий від неї мобільний телефон.

В подальшому таємно від ОСОБА_6 не санкціоновано, тобто самочинно, без дозволу держателя спеціального засобу банківської картки, здійснив несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи самообслуговування банківських розрахунків АТ КБ «ПриватБанк», який згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою.

Після реєстрації мобільного додатку «Приват24» на мобільний телефон ОСОБА_6 прибуло цифрове смс-повідомлення від АТ КБ «ПриватБанк», з кодом підтвердження реєстрації, дані про який ОСОБА_4 ввів до свого мобільного телефону, внаслідок чого отримав несанкціонований власником доступ до інформаційної (автоматизованої) системи банку та банківського рахунку ОСОБА_6 .

Далі, в період часу з 17.12.2022 до 10.01.2023 ОСОБА_4 діючи з корисливих мотивів з єдиним умислом, спрямованим на таємне заволодіння коштами, що зберігалися на банківському рахунку ОСОБА_6 , до якого отримав доступ за вищезазначених обставин шляхом спотворення процесу обробки інформації, надаючи вигляд що операція з банківським рахунком нібито здійснюється безпосередньо його власником протиправно здійснював операції перерахунку грошових коштів з банківських рахунків АТ КБ «Приватбанк», що належить ОСОБА_6 , на свій особистий картковий рахунок НОМЕР_4 відкритий у Universal Bank, за здійснення вказаних банківських послуг, оформлюючи у електронному виді відповідні фінансові зобов`язання у ОСОБА_6 перед вказаним банківським закладом.

Діючи таким способом з єдиним умислом та мотивом ОСОБА_4 таємно викрав кошти з вказаного банківського рахунку ОСОБА_6 :

- 17.12.2022 о 19:15 годин перерахував з банківського рахунку потерпілої на свій банківський рахунок кошти у сумі 1020 гривень та 5,10 гривень перерахував з її банківського рахунку за здійснення вказаних банківських послуг;

- 18.12.2022 о 16:37 годин перерахував з банківського рахунку потерпілої на свій банківський рахунок кошти у сумі 1000 гривень та 35,15 гривень перерахував з її банківського рахунку за здійснення вказаних банківських послуг;

- 20.12.2022 в проміжок часу з 15:46 годин по 16:30 годин перерахував з банківського рахунку потерпілої на свій банківський рахунок кошти у сумі 1200 гривень та 46,30 гривень перерахував з її банківського рахунку за здійснення вказаних банківських послуг;

- 21.12.2022 о 14:44 перерахував з банківського рахунку потерпілої на свій банківський рахунок кошти у сумі 300 гривень та 14,15 гривень перерахував з її банківського рахунку за здійснення вказаних банківських послуг;

- 23.12.2022 о 12:26 годин перерахував з банківського рахунку потерпілої на свій банківський рахунок кошти у сумі 190 гривень та 10,85 гривень перерахував з її банківського рахунку за здійснення вказаних банківських послуг;

- 25.12.2022 в проміжок часу з 18:36 годин по 19:53 годин перерахував з банківського рахунку потерпілої на свій банківський рахунок кошти у суми 300 та 200 гривень та 30 гривень перерахував з її банківського рахунку за здійснення вказаних банківських послуг;

- 26.12.2022 в проміжок часу з 15:29 годин по 23:03 годин перерахував з банківського рахунку потерпілої на свій банківський рахунок кошти у суми 1900 та 1500 гривень, та 119,52 гривень перерахував з її банківського рахунку за здійснення вказаних банківських послуг;

- 27.12.2022 в проміжок часу з 00:47 годин по 15:18 годин перерахував з банківського рахунку потерпілої на свій банківський рахунок кошти у суми 1000 гривень та 1900 гривень, та 101,94 гривень перерахував з її банківського рахунку за здійснення вказаних банківських послуг;

- 29.12.2022 в проміжок часу з 11:07 годин по 16:44 годин перерахував з банківського рахунку потерпілої на свій банківський рахунок кошти у суми 200 гривень, 350 гривень, 100 гривень та 34,95 гривень перерахував з її банківського рахунку за здійснення вказаних банківських послуг;

- 30.12.2022 о 22:39 годин перерахував з банківського рахунку потерпілої на свій банківський рахунок кошти у сумі 1450 гривень та 50,97 гривень перерахував з її банківського рахунку за здійснення вказаних банківських послуг;

- 31.12.2022 в проміжок часу з 00:45 годин по 01:48 годин перерахував з банківського рахунку потерпілої на свій банківський рахунок кошти у суми 4000 та 2000 гривень та 210,90 гривень перерахував з її банківського рахунку за здійснення вказаних банківських послуг;

- 01.01.2023 о 01:02 годин перерахував з банківського рахунку потерпілої на свій банківський рахунок кошти у сумі 500 гривень та 20,15 гривень перерахував з її банківського рахунку за здійснення вказаних банківських послуг;

- 02.01.2023 о 19:42 годин перерахував з банківського рахунку потерпілої на свій банківський рахунок кошти у сумі 1000 гривень та 35,15 гривень перерахував з її банківського рахунку за здійснення вказаних банківських послуг;

- 07.01.2023 о 16:29 годин перерахував з банківського рахунку потерпілої на свій банківський рахунок кошти у сумі 140 гривень та 5 гривень перерахував з її банківського рахунку за здійснення вказаних банківських послуг;

- 09.01.2023 в період часу між 18:34 та 18:49 годин перерахував з банківського рахунку потерпілої на свій банківський рахунок кошти у сумі 200 гривень та 100 гривень та 13;15 гривень перерахував з її банківського рахунку за здійснення вказаних банківських послуг;

- 10.01.2023 в проміжок часу з 00:06 годин по 06:02 годин перерахував з банківського рахунку потерпілої на свій банківський рахунок здійснивши вісім вказаних операцій на загальну суму 4450 гривень та 35 гривень перерахував з її банківського рахунку за здійснення вказаних банківських послуг.

Всього за зазначений період часу ОСОБА_4 неправомірно, без згоди та відому потерпілого ОСОБА_6 , таємно від власника, не санкціонованого, тобто самочинного, без відповідного дозволу власника, здійснив несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи самообслуговування банківських розрахунків АТ КБ «ПриватБанк», який згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, внаслідок чого викрав грошові кошти з банківських рахунків ОСОБА_6 на загальну суму 24750,13 гривень, якими розпорядилися на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду у зазначеному розмірі.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю та підтвердив обставини скоєних кримінальних праоворушень. У вчиненому розкаявся.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 просив призначити ОСОБА_4 покарання не пов`язане з позбавлення волі.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, до суду надана заява про розгляд справи за її відсутністю. Притензій марального та матеріального характера не має. Майнова шкода відшкодована в повному обсязі.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений, його захисник, потерпілі та прокурор не оспорюють обставини справи та судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд за їх згодою відповідно до частин 3 і 4 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, та матеріалів які характеризують особу обвинувачених.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.361 КК України - несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.361, ч.4 ст.185 КК України, які відповідно ст.12 КК України, відносяться до категорії проступку та тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, даних про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності суду не надано, який є студентом Відокремленого структурного підрозділу «Одеський автомобільно-дорожній фаховий коледж Національного університету «Одеська політехніка», за місцем мешкання характерехується з задовільної сторони, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінеті не перебуває, заподіяну шкоду відшкодовано, щиро розкаявся у вчиненому.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (п.1); вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст.66 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого вику (п.6).

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєні кримінальні правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, його наслідків, особи обвинуваченого, обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.50 КК України, призначити покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та з урахуванням вищевикладених обставин по справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з випробовуванням, згідно ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого обов`язки відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Цивільний позов не заявлявся, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.7, 100, 368-371, 373, 376, 392, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.361, ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст.361 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 ( сімнадцять тисяч) гривень, на користь держави;

- за ч. 4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В силу положень ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 07.02.2024 року.

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнано недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині може бути оскаржено учасниками процесу протягом 30-ти днів з моменту його проголошення до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Тарутинський районний суд Одеської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1