Справа № 352/2373/23
Провадження № 1-кп/352/283/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000268 від 26.07.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, українцю, депутатом не обирався, із загальною середньою освітою, не працюючому, розлученому, маючому на утриманні матір ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та батька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

23.06.2023, в нічний час доби (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 , знаходячись по АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що в підвальному приміщенні по вказаній адресі, яке належить на праві власності ОСОБА_9 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 , останньою зберігаються її особисті речі, вирішив вчинити викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням в інше приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де шляхом вільного доступу через незачинену хвіртку воріт, увійшов на територію вказаного господарства, та переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до вхідних дверей підвального приміщення.

Продовжуючи свої незаконні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 , через незачинені двері, незаконно проник до підвального приміщення, де із дерев`яних полиць стелажу умисно, таємно викрав 15 скляних банок тушкованої свинини домашнього виготовлення ємністю 0,5 л кожна, загальна вартість яких становить 1800 гривень, які помістив до пакету та виніс із погребу.

Після цього, ОСОБА_6 , із викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 1 800 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану.

3 жовтня 2023 року між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_6 , в присутності захисника укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Сторони узгодили покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 1 700 грн 00 коп.

У даній угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, які роз`яснені прокурору та обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку ч. 3 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Потерпілою у кримінальному провадженні ОСОБА_4 28.09.2023 надано письмову згоду на укладення між підозрюваним та прокурором угоди про визнання винуватості.

У судовому засіданні прокурор та обвинувачений, а також захисник, підтвердили, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просили її затвердити.

Також обвинувачений у судовому засіданні показав, що він повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і не оспорює всі істотні для даного кримінального провадження обставини та правову кваліфікацію його дій, згоден з укладеною угодою та розуміє наслідки її укладення, затвердження та невиконання. З потерпілою примирився, попросив вибачення, запевнив, що більше кримінальних правопорушень вчиняти не буде.

Потерпіла в судовому засіданні зазначила, що надала прокурору згоду на укладення угоди про визнання винуватості, вважає, що покарання є справедливим, її права та інтереси укладенням даної угоди не порушуються. Шкода їй пованістю відшкодована.

Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, а також шляхом опитування учасників судового провадження, з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, укладеної з прокурором, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Отже, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угод за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідків постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що в даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості.

Оскільки на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , а дії останнього органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч. 4 ст.185 КК України, доведеною суд уважає і винуватість поза розумним сумнівом ОСОБА_6 у порядку, передбаченому статтями 468-476 КПК України.

При цьому суд перевірив ступінь сприяння обвинуваченим під час досудового розслідування кримінального провадження, які виразилися у наданні викривальних показань щодо вчинення ним кримінального правопорушення. За допомогою надання викривальних показань обвинуваченим ОСОБА_6 забезпечено суспільний інтерес на швидке проведення досудового розслідування.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України пом`якшують покарання ОСОБА_6 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання ОСОБА_6 в ході досудового розслідування не встановлено.

Також суд бере до уваги, що прокурором було враховано вимоги статей 469, 470 КПК України щодо обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину, який надав викривальні показання щодо себе, забезпечив швидке досудове розслідування, як і наявність суспільного інтересу у розкритті кримінального правопорушення, а також те, що збитки повністю відшкодовані, потерпіла жодних претензій до обвинуваченого не має, обвинувачений за місцем проживання має міцні соціальні зв`язки та має на утриманні престарілих батьків: матір ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і батька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за якими здійснює догляд.

Отже, ураховуючи наведені особистісні відомості щодо обвинуваченого, наявність двох обставин, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку як і те, що ОСОБА_6 має на утриманні престарілих батьків, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд погоджується із тим, що покарання на підставі угоди може бути визначено із застосуванням положень статті 69 КК України, у виді штрафу в розмірі, передбаченому в угоді.

Таким чином, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної 3 жовтня 2023 року між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_6 , в присутності захисника, її форма та зміст відповідають вимогам КПК і КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Відповідно до ч. 9 ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 3 жовтня 2023 року між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000268 від 26.07.2023 року.

ОСОБА_6 винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити узгоджене угодою про визнання винуватості покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімуму доходів громадян, що складає 1 700 (одну тисячу сімсот) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 4 302 (чотири тисячі триста дві) грн. витрат на проведення судових експертиз.

Речові докази у кримінальному провадженні: три цінники рожевого кольору із рукописним позначенням «22 р», об`єкт дактилоскопічної експертизи слід пальця рук ОСОБА_6 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку виключно з підстав, визначених у ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, передбаченому статтями 376, 615 КПК України.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Дзвенислава ГРИНЬКІВ