Номер провадження 1-кп/754/588/24
Справа№754/1308/24
Вирок

Іменем України

01 лютого 2024 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мостище Києво-Святошинського району Київської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого за ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ :

05.12.23, приблизно о 17:55 годині, ОСОБА_4 , знаходячись на першому поверсі під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2, реалізуючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, наблизився позаду потерпілої ОСОБА_6 , затиснув її рот правовою рукою, позбавивши можливості кликати на допомогу, а лівою рукою дістав з її сумки, кейс до безпровідних навушників білого кольору «Apple Air Pods», вартістю 592грн. 25коп. та банківську картку «ПУМБ» № НОМЕР_1 . Після чого, шляхом ривка намагався заволодіти сумкою чорного кольору «Wittchen», вартістю 1393грн, яка була плечі у потерпілої, тобто намагався відкрито викрасти майно потерпілої ОСОБА_6 загальною вартістю 1985грн. 25коп. Здійснюючи опір незаконним діям ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_6 прибрала руку нападника зі свого рота, почала кричати та кликати на допомогу. Виконавши всі дій, які ОСОБА_4 вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, закінчити його не зміг, оскільки був затриманий сторонньою собою на місці події.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненому злочину, а саме: у вчиненні закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану, що кваліфікується за ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся. Суду надав пояснення, що з початку військових дій на території Київської області втратив домівку та вимушений був переїхати до м. Києва, де неофіційно працював на пунктах збору вторинної сировини та мешкав за місцем роботи. Напередодні інкримінованих подій, вжив велику кількість горілки, через що погано себе відчував. Переслідуючи потерпілу, разом з нею зайшов до під`їзду буднику наблизившись до останньої намагався заволодіти її речами, але на крики про допомогу вибіг чоловік із сусідньої квартири та завдав ударів палицею та металевим совком. ОСОБА_4 спротиву не здійснював, та залишався на місці події до приїзду патрульної поліції.

У судовому засіданні, відповідно до ст. 349 КПК України, було визнано недоцільним дослідження інших доказів по справі, а саме: показань потерпілої, свідків, а також письмових доказів, оскільки фактичні обставини ніким не оскаржуються і у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності позиції обвинуваченого. Крім того, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, є послідовними та логічними, а крім того, ніким не оскаржуються. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 доведена повністю.

Зазначені дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 186 КК України як вчинення закінченого замаху на відкрите викрадання чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто виконання всіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення ним не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

При призначенні виду покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», повинен дослідити дані про особу обвинуваченого, з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації, відповідно до положень ст.12 КК України, а також враховує особливості кожного конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, зокрема, форму вини, мотив і мету, спосіб вчинення та ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 діяння відноситься до категорії тяжких злочинів.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якого покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має бути законним, пропорційним(не становити надмірного тягаря для особи)(справи Балканов проти росії від 09.06.2005р., Ісмалова проти росії від 29.11.2007 року).

Обвинувачений ОСОБА_4 в силу ст.89 КК України раніше не судимий, відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні, постійного місця мешкання немає, оскільки за місцем реєстрації будинок зруйновано внаслідок військових дій на початку 2022 року. Офіційного працевлаштування не має, на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває. За висновком судово-психіатричного експерта №29, проведеної 11.01.2024 у відділі судово-психіатричних експертиз Центру судових експертиз ДУ «ІСП МОЗ України», підекспертний ОСОБА_4 на період інкримінованих подій, а саме 05.12.2023 проявляв ознаки «психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, гостра інтоксикація, неускладнена, синдром залежності зі змінами особистості та поведінки за алкогольним типом», за своїм психічним станом в той період часу міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Вирішуючи питання щодо наявності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вказує, що рішення про їх встановлення насамперед має значення для правильного призначення покарання і має бути повністю самостійним, тобто незалежним від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки.

Так, в ході судового провадження, обвинувачений відверто визнав свою провину, висловив щирий жаль з приводу вчиненого, осудив свою поведінку, повідомив суду фактичні обставини про вчинений ним злочин, вказав, що не може знайти виправдання своєму вчинку.

Потерпіла ОСОБА_6 надала суду заяву, за змістом якої, стверджує про відсутність майнових вимог через повернення речей.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, скрутне майнове становище обвинуваченого, обумовлене втратою домівки та відсутністю працевлаштування.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

За правилами ч. 1 ст. 69 КК суд вправі призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за відповідний злочин, за наявності не менше двох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину, та з урахуванням особи винного.

При цьому КК України надає повноваження суду лише у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи та повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, предмет та вартість викраденого майна, наведені вище дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, його ставлення до вчиненого, поведінку до та після вчинення злочину, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність тяжких наслідків від злочину, беручи до уваги, що викрадене майно було повернуто потерпілій і остання не наполягає на суворому покаранні для обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 , за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції.

Тільки таке покарання на думку суду є необхідним та достатнім для обвинуваченого, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

При цьому, справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбаченим законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений не був.

Процесуальні витрати пов`язані із проведення експертизи підлягають стягненню з винної особи.

Питання про речові докази по справі вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Дія застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили підлягає продовженню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 4 ст.186 КК України, із застосуванням вимог ст. 69 КК України, призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання 05.12.2023.

Запобіжний захід застосований ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи №СЕ-19/111-23/66853-ТВ від 15.12.2023 в сумі 1893 (одна тисяча вісімсот дев`яносто три) грн. 20 коп.

Речові докази:

- кейс від навушників білого кольору «Apple Air Pods», банківську картку «ПУМБ» № НОМЕР_1 , сумку жіночу чорного кольору з написом «Wittchen» із порваним ремінцем - залишити у розпорядженні потерпілої ОСОБА_6 , як власниці майна;

- запальничку, шестигранник, дротові навушники червоного кольору, які за квитанцією №004376 зберігаються в камері схову речових доказів Деснянського УП ГУНП у м. Києві - повернути засудженому ОСОБА_4

- 3 змиви з поверхонь, які за квитанцією №004376 зберігаються в камері схову речових доказів Деснянського УП ГУНП у м. Києві - знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1