ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 642/2115/23 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-сс/818/1218/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме самого підозрюваного ОСОБА_7 , належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 29 08 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Другого СВ ( з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві про арешт майна у кримінальному провадженні № 0695 від 19 04 2023 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт шляхом заборони відчуження, перереєстрацію, реєстрацію, в тому числі в межах виконавчих проваджень, на майно ОСОБА_7 , а саме: транспортний засіб Volkswagen Passat Variant 1781, 1993 року випуску, з д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_2 , що на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі перереєстрації на нового власника за договором купівлі - продажу.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що враховуючи встановлені в ході досудового розслідування обставини та спричинені збитки, у тому числі які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_7 , з метою відшкодування заподіяної злочином шкоди, завданої внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, виникла необхідність накласти арешт на зазначене майно, яке належить ОСОБА_7 .

Вказує, що враховуючи, що досудове розслідування триває, на теперішній час проводяться необхідні процесуальні та слідчі дії, спрямовані на встановлення та доведення вчинення кримінального правопорушення фігурантами провадження, у зв`язку з чим не накладення арешту на майно підозрюваного не забезпечить виконання та дотримання заходів кримінального провадження щодо забезпечення відшкодування завданих збитків потерпілому, шляхом накладення арешту на майно підозрюваного.

Таким чином, вважає, що ухвала слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 29 08 2023 року є незаконною у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає скасуванню.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив про її задоволення.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 не вбачав підстав для скасування рішення слідчого судді, вважаючи його законним і обґрунтованим.

Підозрюваний ОСОБА_7 про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від нього не надходило.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора, думку захисника підозрюваного, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ТУ ДБР, розташованим у м. Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000695 від 19 04 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 191, ч.4 ст. 185, ч.5 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч. 5 ст. 185 КК України за фактом заволодіння майном ТОВ «АГРОФІРМА «БАСОВО» ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11

22 серпня 2023 року, слідчим із дотриманням вимог ст.ст. 40, 135, 276-278 КПК України, повідомлено про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 належить: транспортний засіб Volkswagen Passat Variant 1781, 1993 року випуску, з д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_2 .

В своєму клопотанні слідчий наголосив на тому, що з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, необхідно накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_7 .

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку, що оскільки матеріали клопотання не містять жодних даних про визнання особи/юридичної особи потерпілою та заявленні нею цивільного позову у даному кримінальному провадженні, крім того, санкція ч.4 ст. 185 КК України, яка інкримінується ОСОБА_7 , не передбачає спеціальну конфіскацію як вид покарання, необхідність накладення арешту на майно ОСОБА_7 , на даний час, відсутня.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Як зазначено в ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод регламентовано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Зі змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно вбачається, що метою арешту майна є забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до приписів ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Так, у клопотанні слідчого про арешт майна підозрюваного повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Разом з тим, як вірно встановлено слідчим суддею та підтверджено дослідженням матеріалів кримінального провадження на даний час у вказаному кримінальному провадженні жодну особу не визнано потерпілим. Крім того, жодна фізична чи то юридична особа не набула статусу цивільного позивача, оскільки відомостей щодо звернення будь-якої особи з цивільним позовом матеріали справи не містять.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Окрім того, ч.2 ст.328 ЦК України передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948) та Європейська конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (1950), учасником яких є Україна.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини.

Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

При цьому, ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про передчасність звернення слідчого з клопотанням про арешт майна, оскільки у вказаному кримінальному провадженні жодну особу не визнано потерпілою, та в свою чергу, ніким не завлено цивільний позов.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, у зв`язку з чим підстави для скасування такого рішення та задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 170-175, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 29 08 2023 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000695 від 19 04 2023 року щодо ОСОБА_7 , підозрюваного за ч.4 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4