Справа № 308/1911/15-к
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

20.11.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження : прокурорки ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/258/22, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 квітня 2022 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду від 17.09.2014 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки зі звільненням від його відбування з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ужгородського міськрайонного суду від 17.09.2014 й остаточно обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Вироком ухвалено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді застави скасувати після набрання вироком законної сили, та повернути грошову заставу у розмірі 42 040 (сорок дві тисячі сорок) гривень 00 коп, що внесена відповідно до квитанції №0.0..1 від 25.06.2020, заставодавцеві ОСОБА_9 .

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід рахувати з часу його фактичного затримання.

Вироком ухвалено судові витрати за проведені експертизи в розмірі 306,90 грн, - стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.

Ухвалено речові докази : холодильник марки «Саратов», газову плиту, марки «Дніпро» та чотири комплекти металевих військових ліжок, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_10 - залишити останньому.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

03.12.2014, приблизно о 19 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, таємно з корисливих спонукань, та з метою наживи, проник на приватну територію, що належить ОСОБА_10 , яка знаходиться у АДРЕСА_2 , звідки умисно, протиправно, таємно, повторно викрав брухт чорних металів, на загальну суму 550,00 грн, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Окрім того, 06.12.2014, приблизно о 20 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні наміри направлені на заволодіння чужим майном, яке залишилось у АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, таємно з корисливих спонукань, з метою наживи, проник на вищевказану приватну територію, що належить ОСОБА_10 , взявши попередньо з собою ОСОБА_11 , якому повідомив, що йому дозволив власник цієї території здати металеві предмети до пункту прийому металобрухту, після чого увійшов через незачинені двері до одного із приміщення, звідки умисно, протиправно, таємно, повторно викрав холодильник марки «Саратов», вартістю 475,00 гривень, газову плиту, марки «Дніпро», вартістю 300,00 гривень та чотири комплекти металевих військових ліжок, загальною вартістю 385,00 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 1160,00 гривень.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що вирок є незаконним, просить його скасувати. В обґрунтування доводів зазначає, що оскільки прокурор, обвинувачений та потерпілий не заперечували щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, і враховуючи те, що ОСОБА_6 визнав свою вину, розгляд справи відбувся у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому вказує на те, що обвинувачений, маючи середню освіту та за відсутності правових знань, не маючи реальної можливості скористатись послугами захисника, правильно не розумів і не міг розуміти точний зміст положень вищевказаної норми процесуального права, яка йому роз`яснена, водночас суд не забезпечив право на кваліфіковану правову допомогу з боку призначеного захисника, оскільки у судове засідання, яке відбулося 09 вересня 2020 року, адвоката викликано не було. Просить вирок скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників апеляційного розгляду: захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу; прокурорки ОСОБА_5 , яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності обвинуваченого та потерпілого, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що: повідомлення про час та місце апеляційного розгляду обвинуваченому та потерпілому направлено відповідно до вимог законодавства і вони вважаються належним чином повідомленими про час та місце апеляційного розгляду; відомостей про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду кримінального провадження на інший термін від обвинуваченого та потерпілого не надходило; прокурорка ОСОБА_5 та захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , не заперечували щодо проведення судового засідання без участі обвинуваченого та потерпілого; відповідно до ст. 28 КПК України кримінальне провадження повинно бути розглянуте і процесуальні рішення повинні бути прийняті у розумні строки.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість вироку підлягають задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 318 КПК України судовий розгляд здійснюється у судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.

Відповідно до ст. 349 КПК України після виконання дій, передбачених статтею 348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Докази зі сторони обвинувачення досліджуються в першу чергу, а зі сторони захисту - у другу. Обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадку, передбаченого статтею 381 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції не дотримані передбачені ст. 7 КПК України загальні засади кримінального провадження, допущена неповнота та поверховість при дослідженні його фактичних обставин, зокрема, викладені у вироку висновки не підтверджені наведеними у ньому доказами, які були досліджені під час судового розгляду, що у мотивувальній частині вироку містяться суперечності щодо кількості та вартості викраденого у потерпілих майна та кваліфікації дій обвинуваченого, у зв`язку із чим такий не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Так, із матеріалів кримінального провадження убачається, що судові засідання 05.11.2021 та 01.04.2022 проведено без участі потерпілого ОСОБА_10 , при цьому в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що потерпілий ОСОБА_10 був належним чином повідомлений про вказані судове засідання.

Разом із тим, із матеріалів кримінального провадження не убачається, що судом першої інстанції з`ясовувались причини неявок потерпілого у судові засідання 05.11.2021 та 01.04.2022.

Вказане свідчить про порушення права потерпілого на доступ до правосуддя, відповідно до приписів ст. ст. 412, 415 КПК України розгляд кримінального провадження за відсутності потерпілих віднесено до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, безумовно тягне скасування вироку із направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Крім того, апеляційним судом встановлено наступне.

Зі змісту обвинувального акту та вироку суду першої інстанції вбачається, що дії ОСОБА_6 за обома інкримінованими йому епізодами злочинних дій кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України.

Однак, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що відповідно до обвинувального акту та пояснень обвинуваченого ОСОБА_6 діяння, які мали місце 06.12.2014 не були доведені до кінця, так як були виявлені працівниками правоохоронних органів, та оскільки ОСОБА_12 був затриманий на місці скоєння злочину.

Наведене свідчить про те, що суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_6 винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України та виклавши формулювання обвинувачення як закінчений злочин (епізод від 06.12.2014), при цьому не досліджуючи зібрані органом досудового розслідування докази, порушив приписи ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого. Також суд першої інстанції залишив поза увагою те, що попереднім складу суду було встановлено такий порядок дослідження доказів: допитати потерпілого, свідків, обвинуваченого, дослідити письмові матеріали кримінального провадження, що підтверджується журналом судового засідання від 02.02.2016 (а. к. п. 146-147 т. 1).

При цьому, заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що, провівши судовий розгляд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд першої інстанції не врахував те, що обвинувачений, маючи середню освіту та за відсутності правових знань, не маючи реальної можливості скористатись послугами захисника, правильно не розумів і не міг розуміти точний зміст положень вищевказаної статті, які йому роз`яснені, водночас суд не забезпечив право на кваліфіковану правову допомогу з боку призначеного захисника, адже у судове засідання, яке відбулося 09 вересня 2020 року адвоката викликано не було.

Разом із тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що, залишивши поза увагою те, що обвинувачений ОСОБА_6 не визнав скоєне 06.12.2014 діяння як закінчене, та визнавши обвинуваченого винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за епізодом від 06.12.2014, тобто як закінчений злочин, суд першої інстанції порушив право обвинуваченого ОСОБА_6 на захист, погіршивши його становище.

Наведене вище свідчить про те, що висновки суду першої інстанції не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, що в свою чергу свідчить про неповноту судового розгляду, а саме судом не досліджувались обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

З огляду на наведене, викладені у вироку висновки визнаються такими, що не підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами, належним чином невмотивованими та необґрунтованими, що в свою чергу свідчить про неповноту та поверховість при дослідженні фактичних обставин інкримінованих ОСОБА_6 діянь, а також про порушення судом першої інстанції вимог ст. ст. 370, 373 цього Кодексу щодо законності та вмотивованості судового рішення.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке віднесено до істотних порушень вимог КПК України, і яке колегія суддів Закарпатського апеляційного суду не може виправити, використовуючи свої повноваження, що у свою чергу, відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України, є підставою для скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що сторонами кримінального провадження не заявлялись клопотання про дослідження апеляційним судом тих чи інших доказів на спростування (підтвердження) доводів апеляційної скарги, а в апеляційний скарзі ставиться питання про скасування вироку з направленням кримінального провадження до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про незаконність вироку, ухваленого щодо ОСОБА_6 .

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані вище недоліки, повно, всебічно та об`єктивно розглянути матеріали кримінального провадження, дати належну оцінку пред`явленим сторонами кримінального провадження доказам у їх сукупності, а також викладеним у апеляційній скарзі доводам, і прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, тобто ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, з урахуванням положень ст. ст. 370-374 КПК України.

Тому, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , задовольнити.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 квітня 2022 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України, - скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: