Провадження 1-кп/336/1034/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) № 0000026, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Барвінкове Харківської області, громадянину України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , проходить військову службу за мобілізацією на посаді старшого механіка - водія 2 відділення 3 взводу оперативного призначення 3 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у військовому званні «стариш солдат», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушенння, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним із зазначенням місця, часу, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та, проходячи її на посаді старшого механіка - водія 2 відділення 3 взводу оперативного призначення 3 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - НГУ), у військовому званні «старший солдат», діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 02 серпня 2023 року, приблизно о 06:00 год., перебуваючи у місці несення служби, в місці тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 НГУ на території АДРЕСА_2 , у присутності командира 3 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ старшого лейтенанта ОСОБА_6 , який відповідно до вимог ст. ст. 29, 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України є для нього начальником за службовим становищем та військовим званням, та інших військовослужбовців зазначеної військової частини, відкрито відмовився виконувати бойове розпорядження командира 3 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ старшого лейтенанта ОСОБА_6 , № 8/88 дск від 01.08.2023, щодо проведення штурмових дій південніше с. Новоданилівка Оріхівської міської громади Пологівського району Запорізької області, хоча об`єктивно міг та зобов`язаний був виконати цей наказ начальника.

Дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 402 КК України, - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Частини статті Кримінального кодексу України, які передбачають кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Стаття 402 КК України. Непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, а також інше умисне невиконання наказу -

карається службовим обмеженням на строк до двох років або триманням у дисциплінарному батальйоні на строк до двох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

2. Те саме діяння, якщо воно вчинено групою осіб або спричинило тяжкі наслідки, -

карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

3. Непокора, вчинена в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, -

карається позбавленням волі на строк від п`яти до семи років.

4. Непокора, вчинена в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, -

карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Будучи допитаним у судовому засіданні ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 402 КК України, та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними у обвинувальному акті, а саме: вказав місце, час і спосіб, мотиви вчинення кримінального правопорушення; вказав, що вранці 02 серпня 2023 року, в місці несення служби, їх зібрав командир ОСОБА_6 та оголосив бойове розпорядження від виконання якого ОСОБА_4 відмовився. Пояснив, що прийняв рішення не обдумавши.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. Заперечень не заявлено.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого, постановою про визнання речових доказів, довідкою про витрати на проведення експертизи, експертними висновками та іншими.

Вина обвинуваченого повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення злочину за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій, то суд виходить з такого.

Незважаючи на не оспорювання обвинуваченим своєї винуватості, обов`язок відносно правильної кримінально-правової кваліфікації його дій покладається на суд.

Перевіривши правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 , суд прийшов до висновку, що його дії вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 402 КК України, а непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Мотиви призначення покарання.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.

У судових дебатах прокурор просив призначити покарання ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 402 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, встановлено в санкції статті у виді позбавлення волі строком на 2 роки. Та враховуючи, що ОСОБА_4 бажає продовжити службу, просив замінити позбавлення волі на тримання в дисциплінарному батальйоні.

Обвинувачений просив призначити таке покарання, яке б надало можливість йому продовжити службу.

Захисник підтримала позицію свого підзахисного.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (щиро розкаявся, вину визнав у повному обсязі), особу обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Враховуючи данні про особу обвинуваченого, зокрема, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем несення служби характеризується задовільно, має постійне місце проживання, а також його критичне ставлення до скоєного,бажання продовжувати проходження військової служби та здійснювати захист Вітчизни, інтереси суспільства, обставини, що пом`якшують покарання, якими є щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, відповідно до вимог ч.5 ст. 65 КК України, суд призначає обвинуваченому покарання, у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України, нижче він нижчої межі, передбаченої санкцією вказаної статті КК України строком 2 роки.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 62 КК України, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає за можливе замінити покарання у виді позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на той самий строк.

Такий вид покарання, на переконання суду, не суперечить інтересам суспільства, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний стосовно ОСОБА_4 , підлягає продовженню.

Підстав для зміни запобіжного заходу до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнення обвинуваченого з-під варти, згідно з положеннями ч. 3 ст. 377 КПК України, судом не встановлено.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) року.

На підставі ч.1 ст. 62 КК України замінити ОСОБА_4 призначене йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його фактичного затримання - з 29.09.2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з 29.09.2023 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку, один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

До набрання вироком законної сили продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1