У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2023 року судова колегія Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглядаючи у судовому засіданні в режимі дистанційного судового засідання кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 358 КК України.

Обвинуваченим заявлено про відвід прокурору ОСОБА_5 , з тих підстави, що прокурор ОСОБА_5 намагається ввести в оману колегію призначених суддів відносно судимості обвинуваченого. Так, в обвинувальному акті від 11 липня 2017 року прокурор ОСОБА_5 зазначив: « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродження м. Дніпропетровськ, українець, з вищою освітою, одружений, громадянин України, не працюючий, раніше судимий: 19.12.2011р. Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 2 ст. 366 КК України, до Зх років позбавлення волі з позбавленням права займати службові посади на строк 3 роки, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ». Дане твердження є наклепом, ціллю якого є очорнити обвинуваченого в очах правосуддя. Зазначені обставини свідчать про некомпетентність, як мінімум прокурора ОСОБА_5 , та як максимум присутність корупційної складової, які дають мені обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Так, дійсно 19 грудня 2011 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було винесено ухвалу відносно обвинуваченого за ч. 2 ст. 366 КК України, але прокурор ОСОБА_5 навмисно приховав той факт, що дана ухвала була скасована судом апеляційної інстанції.

Судимість - це передбачені законом правові наслідки засудження, які тривають певний період і визначають особливий правовий статус особи. За загальним правилом, судимість є обов`язковим наслідком засудження, який триває до її погашення або зняття з підстав, вказаних у статтях 89-91 КК України.

Що стосується корупційної складової прокурор ОСОБА_5 безпідставно визнав ОСОБА_8 потерпілим, акціонером ЗАТ «Гірмаш», акціонером корпоративних прав ЗАТ «Гірмаш» та самостійно визначив шкоду завдану потерпілому ОСОБА_10 на суму 2668437 гривень. Залучивши ОСОБА_11 у якості потерпілого та виділивши кримінальне провадження №0000434 від 25 жовтня 2017 року в окреме провадження надав змогу останньому розграбувати ЗАТ «Гірмаш» за допомогою демонтажу обладнання, яке стало можливим після «проведення роботи» з колегією суддів апеляційного суда Дніпропетровської області (Ухвала від 30 січня 2018 року).

Таким чином прокурором ОСОБА_5 було порушено норми діючого законодавства, а саме ЗУ «Про прокуратуру», КПК України та інші

Тому, просить відвести прокурора ОСОБА_5 від участі в розгляді справи № 243/6167/17.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд доходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви обвинуваченого про відвід прокурора з наступних підстав.

Частиною 1 статті 77 КПК України закріплений вичерпний перелік обставин, що виключають участь прокурора, слідчого у кримінальному провадженні.

Так, прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Статтею 80 КПК України передбачено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Так, в обґрунтування своєї заяви про відвід прокурора ОСОБА_5 від участі в розгляді справи № 243/6167/17., обвинуваченим зазначено, що прокурором необґрунтовано зазначено про наявність у ОСОБА_6 судимості, безпідставно визнано потерпілими певних осіб та самовільно визначено розмір спричиненої матеріальної шкоди.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свободи, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру.

Слід додати, що тоді як стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів як таких, що є, у першу чергу, предметом регулювання національного законодавства та національних судів (рішення у справах «Яллох проти Німеччини» та «Де Томассо проти Італії»). При оцінці справедливості провадження у цілому, слід враховувати, чи були дотримані права на захист. Зокрема, має бути розглянуто, чи була надана заявнику можливість оскаржити достовірність доказів та заперечити проти його використання. Крім того, має враховуватись якість доказів, у тому числі, чи не ставлять обставини, за яких він був отриманий, під сумнів їхню достовірність або точність (рішення у справі «Биков проти Росії», та рішення у справі «Еркапіч проти Хорватії»). Тягар доведення лежить на стороні обвинувачення і будь-які сумніви мають тлумачитися на користь обвинуваченого (рішення у справі «Айдаріч проти Хорватії»). Ще одним з елементів більш широкої концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні цього положення є принцип рівності сторін, який вимагає «справедливого балансу» між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її в явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (рішення у справі «Андрєєва проти Латвії»).

Крім того, у справі «П`єрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини зазначив, що незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність, може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, які відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. При оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Отже, існує презумпція неупередженості судді, слідчого і прокурора, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для відводу в ході перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості, певних прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальним є результат об`єктивної перевірки (рішення ЄСПЛ у справі «Гаусшильдт проти Данії»).

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що твердження обвинуваченого ОСОБА_6 щодо сумніву в неупередженості прокурора ОСОБА_5 , не знайшли своє підтвердження.

Підсумовуючи вищенаведене, суд не приймає доводи заяви про відвід прокурора ОСОБА_5 , вважає їх необґрунтованими, та приходить до переконання щодо відсутності підстав для задоволення заяви ОСОБА_6 про відвід прокурора.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 77 КПК України, суд, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід прокурора ОСОБА_5 від участі у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 358 КК України - - відмовити

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_12

ОСОБА_3