КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 грудня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.04.2023, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку с. ВікторівкаМиронівського району Київської області, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_3 ; проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, і призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік з покладенням на неї обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що 09.11.2019 близько 01 години 54 хвилини ОСОБА_6 , діючи спільно за попередньою змовою із ОСОБА_7 , керуючись єдиним спільним умислом, направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, приїхали автомобілем марки «ЗАЗ 1102», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить ТОВ ФІРМА «ДОБРОБУТ» та перебуває у користуванні ОСОБА_6 за кермом якого перебував ОСОБА_6 до домоволодіння АДРЕСА_4 , де був припаркований автомобіль марки «ВАЗ 211340», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , що належить ТОВ «Автокредит Плюс» та на підставі лізингового договору № АВН0А!00000011 перебуває у користуванні ОСОБА_10 , вартістю 64887 гривень 97 копійок, скориставшись відсутністю власника та інших осіб поблизу себе, ОСОБА_6 проник до салону автомобіля через задню кришку багажного відсіку з метою запустити двигун.

Перебуваючи в салоні автомобіля за допомогою заздалегідь підготовленої металевої викрутки, яку принесла ОСОБА_7 пошкодив замок запалення, та привів в дію двигун вказаного автомобіля «ВАЗ 211340», д.н.з. НОМЕР_2 .

При цьому, ОСОБА_7 перебувала за вищезазначеною адресою на вулиці поблизу автомобіля «ВАЗ 211340», д.н.з. НОМЕР_2 та спостерігала за навколишньою обстановкою з метою запобігання викриття вчинення злочину.

Після приведення в дію двигуна автомобіля «ВАЗ 211340», д.н.з НОМЕР_2 , ОСОБА_6 перебуваючи за кермом, а ОСОБА_7 на пасажирському сидінні, з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, а саме поїхали в с. Центральне Миронівського району Київської області, де сховали автомобіль у гаражному кооперативі (гараж № НОМЕР_4 ).

Згідно висновку авто-товарознавчої експертизи № 94.2019 від вартість автомобіль марки «ВАЗ 211340», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 становить 64887 гривень 97 коп.

Захисник ОСОБА_8 подавв інтересах ОСОБА_6 апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, змінивши правову кваліфікацію дій ОСОБА_6 з ч.2 ст.289 на ч.1 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього відповідних обов`язків. Також просить дослідити матеріали кримінального провадження.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що вирок суду є незаконним та таким, що не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій ОСОБА_6 . Звертає увагу, що обвинувачені надали суду правдиві показання, які узгоджуються між собою та не спростовані іншими доказами у справі, однак суд необґрунтовано визнав їх неправдивими. Вказує на недопустимість протоколу перегляду відеозаписів з камер відео спостереження від 11.11.2019, оскільки відеозаписи мають невідоме походження, отримані не у спосіб, передбачений КПК України, а їх зміст не дає можливості ідентифікувати зображених на них осіб. Зазначає, що протокол проведення слідчого експерименту від 12.11.2019 теж є недопустимим доказом, оскільки під час проведення слідчої дії було порушено право на захист ОСОБА_6 та фактично здійснено допит підозрюваного. Стверджує, що матеріали кримінального провадження не містять доказів, які б підтверджували причетність ОСОБА_7 до вчинення цього кримінального правопорушення. Вказує на неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_6 , оскільки зважаючи на відсутність в його діях кваліфікуючої ознаки «вчинення за попередньою змовою групою осіб», його дії слід було кваліфікувати за ч.1 ст.289 КК України. Звертає увагу, що під час досудового розслідування та судового розгляду, ОСОБА_6 надав правдиві та вичерпні показання, активно сприяв розкриттю злочину, жодним чином не намагався уникнути відповідальності та в повному обсязі відшкодував потерпілому завдані моральні та матеріальні збитки.

Також захисник ОСОБА_8 подав в інтересах ОСОБА_7 апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати в частині засудження ОСОБА_7 за ч.2 ст.289 КК України і закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення її винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримати. Також просить дослідити матеріали кримінального провадження.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що обвинувачені надали суду правдиві показання, які узгоджуються між собою та не спростовані іншими доказами у справі, однак суд необґрунтовано визнав їх неправдивими. Стверджує, що докази, на які посилається суд, не підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого їй злочину та не вказують на наявність в її діях складу злочину. Вказує на недопустимість протоколу перегляду відеозаписів з камер відео спостереження від 11.11.2019 та протоколу проведення слідчого експерименту від 12.11.2019. Звертає увагу, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має міцні соціальні зв`язки, жодного разу не притягувалася до кримінальної та адміністративної відповідальності, а також має на утриманні малолітню дитину.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинувачених, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив надані докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Обвинувачений ОСОБА_6 визнавсвою вину у незаконному заволодінні транспортним засобом, підтвердив обставини вчиненого злочину, зазначені у обвинувальному акті, окрім ролі обвинуваченої ОСОБА_7 , зазначивши, що остання не знала про викрадення автомобіля потерпілого, він їй сказав, що купив автомобіль і потрібно його перегнати в гараж. У вчиненому щиро розкаюється, просив суворо його не карати.

Обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у висунутому їй обвинуваченні не визнала та показала, що 09.11.2019 вночі вона дійсно була з ОСОБА_6 в с. Гатне, куди приїхали на автомобілі останнього. ОСОБА_6 сказав, що він купив автомобіль і його потрібно перегнати в гараж. Вона поїхала з ОСОБА_6 , оскільки вони на той час почали зустрічатися. У неї не виникало сумнівів, що ОСОБА_6 купив автомобіль, так як у нього були ключі від нього.Просила її виправдати.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні злочину ґрунтуються на досліджених в ході судового розгляду доказах - показаннях потерпілого ОСОБА_10 ; витягу з ЄРДР № 0005418 від 10.11.2019 року за заявою ОСОБА_10 про викрадення автомобіля; протоколі про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 09.11.2019; протоколі огляду від 09.11.2019; заяві ОСОБА_10 про приєднання до публічного договору про надання фінансового лізингу від 01.06.2017; протоколі перегляду відеозаписів з камер відео спостереження від 11.11.2019; рапорті ст. о/у СКП Чабанівського ВП Києво-Святошинського ВП ОСОБА_11 від 11.11.2019; протоколі обшуку від 12.11.2019; протоколі проведення слідчого експерименту від 12.11.2019; протоколом обшуку від 13.11.2019; протоколі огляду місця події від 13.11.2019; висновку експерта № 94.2019 від 21.11.2019; довідці щодо інформації про з`єднання абонентських номерів; довідці за результатами розгляду звернення ОСОБА_7 щодо можливих неправомірних дій окремих працівників поліції від 19.12.2019.

Потерпілий ОСОБА_10 суду показав, що викрадений автомобіль «ВАЗ-211340», д.н.з. НОМЕР_2 перебуває у його власності згідно договору лізингу. 08.11.2019 він поставив автомобіль по вул. Петровського,3 в с.Гатне, замінив замки, ключі поклав у товариша на столі, сам пішов до сестри, аколи повернувся близько 23 год., автомобіля на місці не було. Звернувся до поліції.Почали шукати автомобіль. Проглянувши з дільничним камери спостереження, встановили, що камера зафіксувала момент крадіжки, а також автомобіль, на якому приїхали зловмисники. Він почав ходити по с. Чабани і знайшов машину злодіїв біля кафетерію, зателефонував у поліцію. Приїхавши, працівники поліції його відпустили, а самі залишились стежити за автомобілем. Пізніше працівники поліції йому зателефонували і повідомили, що натрапили на слід викраденого автомобіля.

З рапорту ст. о/у СКП Чабанівського ВП Києво-Святошинського ВП ОСОБА_11 від 11.11.2019 вбачається, що автомобілем ЗАЗ Таврія», д.н.з. НОМЕР_1 користується ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

В ході обшуку 12.11.2019 автомобіля «ЗАЗ Таврія», д.н.з. НОМЕР_1 , було виявлено та вилучено, серед іншого, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «ВАЗ 2113», д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 .

Під час проведення слідчого експерименту 12.11.2019, ОСОБА_6 відтворив обставини викрадення автомобіля «ВАЗ-211340», д.н.з. НОМЕР_2 .

В ході обшуку 13.11.2019 приміщення гаража № НОМЕР_4 в с. Центральне Миронівського району Київської області було виявлено викрадений автомобіль «ВАЗ-211340», д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки щодо інформації про з`єднання абонентських номерів, з 23:23 08.11.19 до 06:04 09.11.19 мобільні телефони, які належать ОСОБА_6 і ОСОБА_7 зафіксовані базовими станціями, які знаходяться неподалік місця вчинення злочину.

Оцінивши докази у їх сукупності, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, а саме - в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Дослідивши в судовому засіданні апеляційного суду наявні у матеріалах кримінального провадження відеозаписи камер відеоспостереження, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги захисника про те, що вони не можуть мати доказового значення, оскільки не зрозуміло ким, де та у який процесуальний спосіб вони отримані.

З наведених підстав колегія суддів не бере вказані відеозапис до уваги при вирішення питання щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що обставини заволодіння належним ОСОБА_10 автомобілем «ВАЗ-211340», д.н.з. НОМЕР_2 та присутність при цьому ОСОБА_7 стороною захисту не оспорюються та не заперечувались обвинуваченими під час дачі показань у суді першої інстанції (аудіозапис до журналу судового засідання від 02.12.2022).

При цьому колегія суддів критично оцінює доводи апеляційних скарг про те, що обвинувачена ОСОБА_7 не була обізнана щодо злочинних намірів ОСОБА_6 та вважала, що вказаний автомобіль належить йому на праві власності, оскільки обстановка та обставини заволодіння автомобілем, а саме - нічний час, проникнення ОСОБА_6 до автомобіля через кришку багажника та заведення двигуна у спосіб, що призвів до пошкодження замка запалювання (протокол огляду автомобіля від 13.11.2019, т.1 а.с. 181), свідчать про те, що ОСОБА_7 не могла не розуміти, що заволодіння автомобілем відбувається у незаконний спосіб.

Як вбачається з протоколу від 12.11.2019 (т.1 а.с.159-165), під час слідчого ОСОБА_12 вказав на конкретні обставини викрадення автомобіль «ВАЗ-211340», д.н.з. НОМЕР_2 , зазначивши, що усі дії він вчиняв за попередньою змовою із ОСОБА_7 та разом з нею.

Доводи захисника про те, що вказаний протокол не відповідає вимогам допустимості, оскільки по суті є допитом обвинуваченого, колегія суддів визнає безпідставними, адже під час цієї слідчої дії обвинувачений відтворив обстановку та на місцевості вказав на конкретні обставини події злочину.

Також колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про те, що під час слідчого експерименту обвинуваченого не було забезпечено захисником та порушено його право на захист, оскільки перед проведенням цієї слідчої дії ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та роз`яснено право мати захисника, однак обвинувачений виявив бажання захищати себе самостійно (т.1 а.с. 155-158).

З урахуванням викладеного, колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційних скарг про непричетність ОСОБА_7 до вчиненого злочинута про відсутність в діях ОСОБА_6 кваліфікуючої ознаки «вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб», оскільки ці доводи не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Підстав для пом`якшення обвинуваченим покарання колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.04.2023 щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3