Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/1825/2023 Справа № 641/598/23
УХВАЛА
07 грудня 2023 року м. Харків
слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
за участі особи, що звернулася зі скаргою ОСОБА_2 ,
представника особи, що звернулася зі скаргою ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.11.2023 задоволено клопотання заявника про надання копії постанови про закриття кримінального провадження. 03.11.2023 року старший дізнавач СД відділу поліції № 2 Харківського РУП №1 ГУ НП у Харківській області ОСОБА_5 надіслала на адресу ОСОБА_2 копію постанови про закриття кримінального провадження, яку він отримав 07.11.2023 року.
Із вказаною постановою про закриття кримінального провадження ОСОБА_2 не погоджується, оскільки вона є такою, що винесена передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення, до того ж у кримінальному провадженні не було проведено необхідних слідчих дій.
В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник скаргу підтримали, просили вимоги задовольнити.
Згідно вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Слідчий суддя вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.
Так, згідно ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Тож, оскільки копію постанови дізнавача ОСОБА_2 отримав 07.11.2023 року, то строк подання скарги не пропущено.
У відповідності до ст. 303 ч. 1 п. 3 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, як рішення дізнавача про закриття кримінального провадження.
Згідно зі ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.
Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінального правопорушення, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно ч. 1 ст.40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого.
Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.
З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.
Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.
Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст.223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст.91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст.84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.
Відповідно до ч. 2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Так, дізнавачем в постанові зазначено, що під час проведення досудового розслідування було здійснено ряд слідчо-розшукових дій направлених на встановлення усіх обставин справи вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також особи причетної до її вчинення, однак не було встановлено. Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що між потерпілим ОСОБА_2 та свідком ОСОБА_7 виникли цивільно-правові відносини, тому кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із встановленою відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Тобто, мотиви прийняття рішення це викладення дізнавачем у постанові обставин і їх оцінка переконливості, що робить суть прийнятого зрозумілим не тільки для учасників кримінального провадження, а навіть сторонньому спостерігачу, тому що мотиви прийняття рішень це сукупність міркувань і доводів, за якими слідчий приймає своє рішення та які він наводить на підтвердження правильності власних висновків, як самостійної процесуальної особи, які є внутрішніми процесами, причинами, що спонукають слідчого діяти певним чином і визначають спрямованість відповідної ним дії.
Виходячи з практики ЄСПЛ ефективним розслідування, як вказано в рішенні ЄСПЛ у справі «Кулік проти України», буде, якщо органи державної влади здійснять всіх заходів для отримання усіх наявних доказів, які мають стосунок до події, зокрема показів очевидців та експертних висновків тощо.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень.
Виходячи з ч. 4 ст. 40-1 КПК України, слідчий суддя позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) дізнавачу у провадженні на здійснення слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.22 КПК України), однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс процесуальних дій, який би не залишав місце жодним сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження не вжито всіх передбачених Законом заходів для встановлення складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, не з`ясовано відсутність чи наявність в діянні ознак складу іншого кримінального правопорушення, та не перевірено всіх обставин, які зазначені в заяві про вчинення кримінального правопорушення, тому досудове розслідування проведене не повно, а висновок дізнавача є передчасним.
За таких обставин, скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова від 31.08.2023 року скасуванню.
Керуючись ст. 303, 305, 306, 307, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.
Ухвала слідчого судді, оскарженню в порядку, передбаченому ст. 307,309 КПК України, не підлягає.

Слідчий суддя- ОСОБА_1