справа №991/9523/23
провадження №1-кс/991/9615/23
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

«03» листопада 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «ВВК» на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «ВВК» на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Обставини, якими обґрунтована скарга.

Скарга адвоката ОСОБА_3 обґрунтована тим, що 06 жовтня 2023 року ТОВ «ВВК» направлено до НАБУ заяву про вчинення кримінального правопорушення від 05 жовтня 2023 року за вих. №05/10-2. Зазначена заява є повідомленням про злочин суддею Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_4 , що виразилось у використанні влади та службового становища всупереч інтересам служби під час розгляду судової справи №405/6589/23, та прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_5 , що виразилось у підбурюванні судді ОСОБА_4 до перевищення влади та службового становища всупереч інтересам служби. Оскільки станом на 11 жовтня 2023 року ТОВ «ВВК» не отримало інформації про внесення відповідних відомостей до ЄРДР за заявою, на електронну адресу НАБУ представником ТОВ «ВВК» був направлений адвокатський запит, відповідь на який адвокатом ОСОБА_3 отримана 17 жовтня 2023 року. Відповідно до змісту цієї відповіді заява у НАБУ була зареєстрована 09 жовтня 2023 року та оскільки Головним підрозділом детективів НАБУ не встановлено підстав для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки у заяві не викладено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, підслідних детективам НАБУ, а інші питання, які порушенні в заяві, не належать до компетенції НАБУ, заяву було надіслано до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві. В подальшому, 23 жовтня 2023 року представник ТОВ «ВВК» отримав лист від НАБУ від 12 жовтня 2023 року з інформацією, аналогічною у відповіді на адвокатський запит. На переконання заявника, так як відомості, в порушення вимог ст. 214 КПК України, до ЄРДР внесені не були, то він має право на оскарження такої бездіяльності, в зв`язку з чим просить зобов`язати уповноважених осіб НАБУ внести відомості до ЄРДР за заявою ТОВ «ВВК» від 05 жовтня 2023 року та надати заявнику витяг з ЄРДР. Крім цього адвокат ОСОБА_3 у своїй скарзі зазначає, що оскільки ТОВ «ВВК» не могло знати до 17 жовтня 2023 року (включно) про відмову у внесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, то причини пропуску строку для подання цієї скарги є поважними, а тому просить поновити такий процесуальний строк.

Позиція сторін у судовому засіданні.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 просив його скаргу задовольнити з підстав, викладених у ній. Додатково зазначив, що строк звернення з такою скаргою ними порушений з об`єктивних причин, зокрема територіальної віддаленості між містами Києвом і Запоріжжям, що вплинуло на час отримання відповіді від НАБУ. Заперечував проти такої відповіді органу досудового розслідування, оскільки, на його переконання, заява про вчинення кримінального правопорушення містить виклад обставин, які прямо свідчать про вчинення зазначених в ній злочинів, а також такі обставини підтверджуються доданими до заяви матеріалами.

Представник НАБУ в судове засідання не з`явився, від ОСОБА_6 надійшли письмові заперечення на скаргу зі змісту яких вбачається, що ознайомившись зі скаргою, НАБУ заперечує проти її задоволення, вважає безпідставною та необґрунтованою. Представник зазначає, що до НАБУ надійшла заява т.в.о. Директора ТОВ «ВВК» ОСОБА_7 від 05 жовтня 2023 року, яка була зареєстрована 09 жовтня 2023 року за №142/1120-01-юо, з приводу можливих протиправних дій судді Ленінського районного суду м. Кропивницького ОСОБА_4 та прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_5 за обставин, наведених у заяві. Листом від 12 жовтня 2023 року №112-225/31748 заявника повідомлено, що у заяві не викладено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення корупційних та інших кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності детективів НАБУ, в зв`язку з чим відсутні достатні правові підстави для внесення відомостей до ЄРДР. Разом з цим, розгляд інших порушених у заяві питань не належить до компетенції НАБУ. Можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права як результат суддівської помилки не може кваліфікуватись як кримінальне правопорушення та як підстава для притягнення судді до відповідальності, оскільки відповідні порушення (у разі їх наявності) усуваються за наслідками перегляду судового рішення вищестоящими судовими інстанціями. Тобто, оцінка судових рішень, прийнятих суддею може бути надана виключно у межах встановленого законодавством процесуального контролю. Оскаржуючи бездіяльність детективів НАБУ, заявник намагається оскаржити судові рішення та відповідні дії судді, вчинені при здійсненні правосуддя, поза передбаченим процесуальним законом порядком, що може мати наслідком втручання у діяльність судді з використанням механізму оскарження бездіяльності в порядку ст. 303 КПК України. Представник НАБУ у запереченнях просив відмовити у задоволенні скарги, а її судовий розгляд проводити без його участі.

Встановлені обставини, мотиви і оцінка слідчого судді.

В судовому засіданні слідчий суддя, розглянувши питання щодо поважності причин пропущення строку звернення зі скаргою та його поновлення, вислухавши пояснення з цього приводу адвоката ОСОБА_3 , прийшов до висновку, що такий строк пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали скарги з додатками і доповненнями та письмові заперечення представника особи, бездіяльність якої оскаржується, враховуючи не виконання органом досудового розслідування положень ст.214 КПК України, що в свою чергу свідчить про різне бачення/тлумачення учасниками процесуальних норм права, слідчий суддя вважає за доцільне надати оцінку таким взаємовідносинам, як в процесуальному аспекті, так і в частині обґрунтованості поданої заяви до правоохоронного органу.

Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України (ст. 26 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого (детектива), прокурора в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).

За змістом ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Виходячи з аналізу кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Тобто, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана з одного боку забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому є, зокрема встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Із зазначеного вище слідує, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є існування об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного злочину. Якщо таких даних немає, то відповідні відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

У своїй заяві про кримінальне правопорушення від 05 жовтня 2023 року т.в.о. директора ТОВ «ВВК» ОСОБА_8 зазначає, що дана заява є повідомленням про злочини, вчинені суддею Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_4 , що виразилося у використані влади та службового становища всупереч інтересам служби під час розгляду судової справи №405/6589/23, та прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_5 , що виразилося у підбурюванні судді ОСОБА_4 до перевищення влади та службового становища всупереч інтересам служби. Заявник зазначає, що після проголошення зазначеною суддею в судовому засіданні, в якому брав участь представник ТОВ «ВВК» - адвокат ОСОБА_3 в режимі відеоконференцзв`язку, про вихід її до нарадчої кімнати для прийняття рішення за результатом розгляду клопотання Командувача Сил логістики ЗСУ про скасування арешту майна в межах кримінального провадження, з невідомих технічних причин відеозв`язок із судом не припинився і адвокат ОСОБА_3 бачив і чув розмову між суддею і прокурором з приводу прийняття рішення по цій справі (№405/6589/23) та вів у цей час аудіозапис судового засідання на власний смартфон, після чого файл із записом розмови судді ОСОБА_4 і прокурора ОСОБА_5 передав ТОВ «ВВК». На переконання заявника, відповідно до змісту зазначеного аудіозапису, прокурор ОСОБА_5 , використовуючи своє службове становище, впливав на свідомість і волю судді ОСОБА_4 , підбурюючи її до використання нею своєї влади та службового становища всупереч інтересам служби, з метою прийняття завідомо неправосудного рішення по справі, задовольнивши клопотання про скасування арешту. Суддя ОСОБА_4 висловлювала сумніви щодо правомірності прийняття нею такого рішення, а прокурор ОСОБА_5 запевняв її та зазначив, що в разі подання скарги до ВРП ніякої відповідальності для неї не буде. Суддя ОСОБА_4 достеменно знаючи, що прийнята нею ухвала оскарженню не підлягає, а тому, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, постановила завідомо неправосудну ухвалу, якою задовольнила клопотання про скасування арешту та з метою надання своєму рішенню видимості законності, в повному тексті мотивувальної частини штучно створила обставини та факти справи. На переконання заявника, за викладених у заяві обставин суддя ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст. 364 КК України, а в діях прокурора ОСОБА_5 вбачається склад злочинів, передбачених ч.2 ст. 376, ч.4 ст. 27 ч.2 ст. 364 КК України. Заявник зазначає, що такі злочинні дії спричинили тяжкі наслідки як для ТОВ «ВВК», так і для держави Україна, в зв`язку з чим просив внести відомості за вказаними фактами до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

Втім, на думку слідчого судді, викладені у заяві т.в.о. директора ТОВ «ВВК» ОСОБА_7 від 05 жовтня 2023 року обставини не є такими, що зумовлюють початок досудового розслідування, який в свою чергу розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, а як вбачається з самої заяви, у ній не наведено конкретних відомих заявнику відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, про які він зазначає у своїй заяві, а його твердження про наявність, за викладених у заяві обставин, у діях судді та прокурора ознак зловживання владою та службовим становищем, ґрунтується виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності їх дій та власному аналізі і баченні норм законодавства про кримінальну відповідальність. Заявником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність внесення відомостей до ЄРДР, як і не доведено (обґрунтовано) можливість застосування ст.364 КК України відносно представників судової влади України.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. При цьому, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Отже, незгода із процесуальними діями судді, та подання у зв`язку з цим заяви про кримінальне правопорушення, може вказувати на наявність ознак протиправного втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів, визначених ст. 126 та 129 Конституції України.

Вказане, на думку слідчого судді, позбавляє можливості провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності/відсутності у діях/бездіяльності особи складу злочину, в той час, як така перевірка на стадії внесення відомостей покликана в тому числі для недопущення перевантаження правоохоронної системи безпідставними та абстрактними повідомленнями про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

Тобто, кожне висловлене твердження у заяві про злочин повинно бути підтверджено будь-якими розумними поясненнями, які можливо перевірити та/або доданими матеріалами, у тому числі в частині підслідності НАБУ та підсудності ВАКС. Однак, як вбачається з матеріалів скарги та, що було встановлено в ході її розгляду, заявник на підтвердження доводів викладених у заяві про злочин посилається, в тому числі, на електронний носій інформації з аудіозаписом розмови судді та прокурора під час нарадчої кімнати після розгляду суддею клопотання. Дослідивши такий доказ (прослухавши аудіозапис розмови на яку посилається заявник), слідчий суддя не встановив у спілкуванні між особами (за твердженням заявника - суддя ОСОБА_4 і прокурор ОСОБА_5 ) жодної кримінальної складової. Разом з цим, посилання заявника, що такі обговорення між суддею і прокурором відбувалося під час нарадчої кімнати судді для прийняття рішення по справі, де, крім цього, зазначений прокурор був учасником, може бути підставою для перевірки правомірності таких дій відповідним органом державної влади та суддівського врядування.

Крім того, слід зазначити, що ст. 124 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються, як і оскарження в будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі.

Зі змісту поданого т.в.о. директора ТОВ «ВВК» ОСОБА_8 повідомлення про злочин вбачається, що його доводи зводяться до незгоди з діями прокурора та судді під час здійснення правосуддя.

Однак, орган досудового розслідування не є органом правосуддя і не наділений повноваженнями встановлювати або оцінювати обставини судової справи і перевіряти законність і обґрунтованість прийнятих судом рішень та дотримання процесуального порядку. Оцінка дій прокурора та прийнятих суддею рішень може бути надана у межах встановленого законодавством процесуального контролю. Зазначені заявником можливі порушення як судді, так і прокурора можуть бути усунуті за наслідками перегляду судового рішення вищестоящими судовими інстанціями та/або можуть бути підставою для застосування інших визначених законом заходів впливу на суддю та прокурора, зокрема заходів дисциплінарного впливу.

За наведених обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що підстави для зобов`язання уповноважених осіб НАБУ виконати вимоги ст. 214 КПК України, відсутні, а тому в задоволенні вимог адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «ВВК» слід відмовити.

На підставі викладеного, з метою обмеження безпідставного впливу на діяльність спеціальних суб`єктів, керуючись ст. ст. 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1