Справа № 629/2447/20
ВИРОК

іменем України

09.01.2024 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження в залі суду кримінальне провадження № 0000405 відносно:

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Красний Лиман Донецької області, громадянина України, без освіти, який проживає без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_2 ,

УСТАНОВИВ:

СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000251 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Під час досудового розслідування даного кримінального провадження в ході огляду місця події 25.02.2020 працівниками поліції вилучено автомобіль ГАЗ 33-021, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_7 , користувачем якого є ОСОБА_2 . Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.02.2020 на вищевказаний автомобіль накладено арешт та визначено місце його зберігання штрафний майданчик Лозівського ВП ГУНП в Харківській області, розташований за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Ярослава Мудрого, 7.

У невстановлений час, за невстановлених обставин у ОСОБА_2 виник умисел на повернення арештованого автомобілю ГАЗ 33-021, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом пропозиції та надання неправомірної вигоди поліцейському Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 03.04.2020 близько 11:10 години прийшов до службового кабінету № 17 в Лозівському ВП ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Ярослава Мудрого, 7, де розташоване робоче місце ОСОБА_8 та перебував там у період часу з 11:10 години до 12:00 години.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою повернення арештованого автомобілю ГАЗ 33-021, реєстраційний номер НОМЕР_1 , запропонував, а в подальшому надав поліцейському Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 2000 гривень.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_2 , які виразились у пропозиції та наданні неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого службового становища, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, визнав у повному обсязі, заявив про щиросердне каяття у вчиненому.

У судовому засіданні всі учасники судового провадження не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд, за згодою всіх учасників судового провадження, вважав не доцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд виходить з вимог ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд визнає: щире каяття та знаходження на утриманні обвинуваченого батька з інвалідністю І групи.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_2 вперше притягається до кримінальної відповідальності, вчинив умисне закінчене кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, без освіти, проживає без реєстрації шлюбу з ОСОБА_9 та має на утриманні трьох малолітніх дітей ОСОБА_10 , 2009 р.н., ОСОБА_11 , 2014 р.н. та ОСОБА_12 , 2017 р.н. Батько обвинуваченого ОСОБА_13 , 1952 р.н., знаходиться на обліку в КНП «Лозівський центр первинної медико-санітарної допомоги» як особа з інвалідністю І групи, постійно приймає медикаменти після перенесення гострого порушення мозкового кровообігу, знаходиться на постійному постільному режимі, за станом здоров`я потребує постійного нагляду.

ОСОБА_2 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, проте займається суспільно-корисною працею за цивільними договорами, за місцем проживання ОСОБА_2 характеризується як врівноважена особа, який утримує свою сім`ю, хороша та турботлива людина, з сусідами живе дружньо та вони його поважають.

За таких обставин з метою попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченому ОСОБА_2 необхідно призначити покарання у виді штрафу.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Також суд враховує, що ст. 96-1 КК України передбачена спеціальна конфіскація, яка полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

Відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, за яке передбачено основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та позбавлення волі, використав власні гроші в сумі 2000 гривень в якості неправомірної вигоди службовій особі.

За таких обставин суд вважає, що на підставі ст. 96-1, 96-2 КК України гроші в сумі 2000 гривень, які належать обвинуваченому, підлягають спеціальній конфіскації у власність держави, як засіб вчинення кримінального правопорушення.

Питання щодо майна, на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді, суд вирішує у відповідності до приписів ч. 4 ст. 174 КПК України.

Керуючись ст. 369, 371-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

На підставі ст. 96-1, 96-2 КК України конфіскувати у власність держави засіб вчинення кримінального правопорушення гроші в сумі 2000 (дві тисячі) гривень, які належать обвинуваченому ОСОБА_2 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.04.2020, на гроші в сумі 2000 гривень, вилучені в ході огляду місця події 03.04.2020, - скасувати.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1