Справа №579/2019/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1179/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА

Іменем України

20 листопада 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 579/2019/22 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 31.05.2023 про повернення прокурору клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції клопотання відносно ОСОБА_10 щодо вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, оскільки зазначене клопотання відповідає вимогам ч. 2 ст. 291, 292 КПК та містить виклад фактичних обставин суспільно небезпечного діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію суспільно небезпечного діяння з посиланням на положення закону і статті та формулювання обвинувачення, вказані обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання. Документ за своїм змістом зрозумілий, не містить суперечностей, підписаний слідчим та затверджений прокурором і до нього долучені передбачені законом додатки. При прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, визначених для підготовчого судового засідання, оскільки вдався до оцінки вини особи, стосовно якої подано клопотання та вини особи в іншому кримінальному провадженні, яке перебуває на стадії досудового розслідування. Крім того, суд не визначив, яких саме заходів має вжити прокурор, з якою метою йому повертається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру та не встановив терміну для усунення недоліків, викладених в ухвалі.

В запереченнях захисник ОСОБА_11 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурору в повному обсязі, оскільки прокурором порушено принцип презумпції невинуватості, так як не відомо, чи винен у інкримінованому йому діянні ОСОБА_10 , оскільки не було закінчене проведення судово-автотехнічної експертизи щодо дій другого фігуранта ДТП ОСОБА_12

27.03.2023 в порядку ст. 34 КПК до Глухівського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру за фактом вчинення ОСОБА_10 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, разом із реєстром матеріалів досудового розслідування.

Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 31.05.2023 клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_10 повернуте прокурору через його невідповідність вимогам кримінального процесуального закону. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що позбавлений можливості прийняти будь-яке рішення у даному клопотанню, так як ще триває встановлення відповідних фактів дорожньо-транспортної пригоди, виключаючи ступінь вини водіїв ОСОБА_10 та ОСОБА_12 у недбалому керуванні т/з.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_7 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_8 про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Зокрема, відповідно ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; законне є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Основне завдання стадії підготовчого судового засідання полягає в тому, щоб процесуально та організаційно забезпечити проведення судового розгляду відповідно до положень кримінального процесуального законодавства.

Суд має право зі стадії підготовчого судового розгляду, як це передбачено ч. 3 ст. 314 КПК, повернути клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру прокурору, в тому випадку, якщо це клопотання не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано повернув прокурору клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_10 , а висновки суду про невідповідність вказаного клопотання вимогам КПК з наведених в ухвалі підстав, не є тими обставинами, за наявності яких можливе повернення цього процесуального документу прокурору.

Так, відповідно ч. 1 і 5 ст. 499 КПК, досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру; прокурор затверджує складене слідчим, дізнавачем або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 292 КПК, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру має відповідати вимогам ст. 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про захід виховного характеру, який пропонується застосувати.

Вичерпні вимоги КПК до клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру містяться у кримінальному процесуальному законі, тобто ст. 291 цього Кодексу, а саме згідно ч. 1 даної статті клопотання складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором; клопотання може бути складене прокурором, зокрема якщо він не погодиться з клопотанням, що було складене слідчим, дізнавачем. При цьому згідно ч. 2 ст. 291 КПК, клопотання має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження. Крім того, клопотання підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно (ч. 3 ст. 291 КПК) і до нього додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії клопотання, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого ч. 2 ст. 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Будь-яких обґрунтувань чи мотивів недотримання прокурором вказаних вище вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції у своєму рішенні не навів, чим істотно порушив вимоги КПК.

Клопотання про застування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_10 складене слідчим та затверджене прокурором, вимоги КПК щодо викладу фактичних обставин та інформація про примусовий захід виховного характеру прокурором дотримані у повному обсязі, а обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні викладені чітко і конкретно у тому об`ємі, у якому вважає сторона обвинувачення у межах своєї дискреції.

Розкриваючи зміст поняття «сформульоване обвинувачення», колегія суддів враховує правовий висновок ВСУ з цього питання (постанова від 24.11.2016 у справі № 5-328кс16), згідно якого «в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому». При цьому важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення у суді та для реалізації права на захист.

Колегія суддів бере до уваги і усталену прецедентну практику ЄСПЛ, згідно якої «обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення», оскільки в контексті ст. 6 Конвенції Суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи (п. 44 рішення від 27.02.1980 у справі «Девеер проти Бельгії» (Deweer v. Belgium), заява № 6903/75).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення ЄСПЛ від 25.07.2000 у справі «Маттоціа проти Італії» (Mattoccia v. Italy), що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про «пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами».

Також до клопотання додано реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки особи, відносно якої внесене клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_10 , його законного представника ОСОБА_13 та захисника ОСОБА_8 про отримання копії клопотання. Клопотання відповідає загальним положенням глави 38 КПК, якою встановлені особливості кримінального провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітніх, які не досягли віку кримінальної відповідальності.

Виходячи з положень ст. 314, 315 КПК, під час підготовчого провадження суд не вправі перевіряти обставини, які підлягають встановленню лише в ході судового розгляду.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч. 1 ст. 412 цього Кодексу істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_10 , на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст. 291-292 КПК, оскільки жодних недоліків, які б стосувалися неповноти, неправильності та відсутності необхідних відомостей в ньому або були б пов`язані з невиконанням вимог ст. 291-292 КПК, при розгляді апеляційної скарги встановлено не було, тому доводи прокурора заслуговують на увагу і підлягають задоволенню, а судове рішення підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 31.05.2023 про повернення прокурору клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_14 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд клопотання в суді першої інстанції.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4