Справа № 461/1391/18
Провадження № 1-кп/461/192/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2023 м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження №0004660 від 23.10.2017 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Руданці, Кам`янка-Бузького району, Львівської області, не працюючому, не одруженому, з незакінченою середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28, ч.1 ст.122, ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 в групі осіб з ОСОБА_5 , 21.10.2017, близько 05 години 10 хвилин, перебуваючи в провулку між будинками АДРЕСА_3 , в ході конфлікту, який виник між ними та ОСОБА_6 , діючи умисно, нанесли потерпілому удари руками і ногами в голову, заподіявши потерпілому, згідно висновку судово-медичної експертизи: рану на переніссі з переломами кісток носу, що відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, котра могла утворитися як від удару ногою, так і рукою, стисненою в кулак; перелом передньої стінки лівої гайморової пазухи з крововиливом у верхньо-щелепову пазуху та навколо-орбітальні ділянки, що міг утворитися, як від удару ногою, так і рукою стисненою в кулак та відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; садно на чолі, котре заподіяне тупим предметом з обмеженою поверхнею, можливо рукою, стисненою в кулак чи ногою у взутті та відноситься до легкого тілесного ушкодження. Таким чином, у ОСОБА_6 виявлено не менше чотирьох місць прикладення сили в ділянку голови. Від удару в любу з цих ділянок у ОСОБА_6 утворилася черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку з крововиливом у м`яку мозкову оболонку та накопиченням ліквору в порожнині черепу. Ця травма відноситься до тілесного ушкодження середньої важкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.28, ч.1 ст.122 КК України, як нанесення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, то спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинене у групі осіб.

Окрім того, ОСОБА_4 21.10.2017, близько 05 години 10 хвилин, перебуваючи в провулку між будинками АДРЕСА_3 , в ході конфлікту, який виник між ним та ОСОБА_6 , діючи умисно наніс декілька ударів руками в голову потерпілому, а після того як ОСОБА_6 впав на землю, декілька ударів ногами в голову, заподіявши потерпілому даними ударами ніг у голову, згідно висновку судово-медичної експертизи, лінійний перелом тім`яної кістки зліва з поширенням на коронарний шов, котрий заподіяний тупим предметом, міг утворитися від удару ногою у взутті в момент, коли ОСОБА_6 знаходився в лежачому положенні та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя на момент заподіяння.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України, тобто нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю та пояснив, що 21.10.2017 перебував на вул. Театральній у м. Львові разом з ОСОБА_5 , де у них виник конфлікт з ОСОБА_6 , в ході якого вони наносили останньому удари руками і ногами в голову, а після того як ОСОБА_6 впав на землю він наніс йому декілька ударів ногами в голову. ОСОБА_4 повідомив, що щиро розкаюється у вчиненому та просить його сувору не карати.

Окрім того, ОСОБА_4 повідомив, що не бажає користуватися послугами захисника, свої інтереси захищатиме самостійно.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про проведення розгляду справи без його участі.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкриміновано, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.28, ч.1 ст.122 КК Україниє правильною, оскільки останній вчинив умисне тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, то спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинене у групі осіб. Окрім того, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.121 КК Україниє правильною, оскільки останній вчинив умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержуватися вимоги ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, скоєне обвинуваченим ОСОБА_4 є тяжким злочином, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України є нетяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини, при яких їх вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, не одружений, дітей на утриманні не має, з неповною середньою освітою, не працює, має постійне місце проживання, раніше не судимий, а тому суд дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій інкримінованих статтей КК України.

Також, враховуючи фактичні обставини справи, вчинення обвинуваченим декількох кримінальних правопорушень, що кваліфіковані за різними статтями особливої частини Кримінального кодексу України, суд застосовує вимоги ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України.

При цьому, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання із застосуванням ст.75 КК України, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 3 роки, який є достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

Запобіжний захід обвинуваченому по даній справі не обирався.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 28, 70, 75, 121, 122, 357 КК України, ст.100, 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28, ч.1 ст.122, ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України, та призначити покарання:

- за ч.1 ст.28, ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом трьохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Після набрання вироком законної сили речові докази у справі, а саме:

флеш накопичувач із записами камер відеоспостереження залишити в матеріалах справи;

медичну карту амбулаторного хворого ОСОБА_6 , виписку №10778 із медичної карти, діагностичний висновок від 21.10.2017 року з CD-диском та знімком, висновок комп`ютерної томографії голови від 23.10.2017 року з CD-диском повернути потерпілому.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1