В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/1804/23

13 грудня 2023 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Богородчани, обвинувальний акт у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099 від 14 листопада 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Молодьків, зареєстрований у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого, військовозобов`язаного,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в :

Відповідно до вимог п. 16 постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску до керування транспортними засобами», посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити в сервісному центрі МВС.

Однак ОСОБА_4 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами, достовірно знаючи, що для отримання вказаного документу необхідно пройти підготовку водіїв та скласти теоретичний і практичний іспити, діючи всупереч встановленому порядку, вирішив придбати підроблене посвідчення водія категорії «В» з метою подальшого особистого використання.

Для приведення свого наміру до виконання ОСОБА_4 у серпні 2018 року, зв`язався із невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи всупереч встановленому порядку, без проходження програми підготовки водіїв транспортних засобів категорії «В» та складання теоретичного і практичного іспиту в Сервісному центрі МВС, виступив пособником злочинних дій шляхом надання невстановленим особам своїх паспортних даних та фотокартки для виготовлення підробленого офіційного документа, тобто ОСОБА_4 надав засоби та сприяв підробленню офіційного документа.

В подальшому, невстановлена органом дізнання особа виготовила бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 03 червня 2017 року на право керування транспортними засобами категорії «В», яке фактично не видавались, та при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах передала їх ОСОБА_4 для подальшого особистого використання.

Після отримання завідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_1 на право керування транспортними засобами категорії «В», ОСОБА_4 з серпня 2018 року по 14 листопада 2023 року, усвідомлюючи, що порушує вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску до керування транспортними засобами», умисно використовував завідомо підроблений документ посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 03 червня 2017 року категорії «В» у власних потребах, а саме для керування транспортним засобом.

14 листопада 2023 року, о 15 годині 45 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки «Део Сенс», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , рухався по автомобільній дорозі Р-38 Богородчани-Гута км. 8, а саме навпроти готельно-відпочинкового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в с. Глибівка Богородчанської ТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області, де був зупинений інспектором СРПП відділення поліції № 2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в області за порушення Правил дорожнього руху України.

Під час перевірки документів ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що наявне у нього посвідчення водія є підробленим, оскільки він не проходив курсів навчання водіїв і посвідчення водія у встановлений законом спосіб йому не видавалось, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, пред`явив працівнику СРПП відділення поліції № 2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в області завідомо підроблений документ посвідчення водія серії НОМЕР_1 на право керування транспортними засобами категорії «В», видане на його ім`я, і тим самим використав підроблений документ, який за способами нанесення зображень та елементами захисту не відповідає посвідченням водія, що знаходяться в офіційному обігу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень за ч. 5 ст.27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України визнав при обставинах вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись із кваліфікацією вчиненого ним діяння. Про вчинене шкодує.

Суд переконався, що показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчинених ним діянь, добровільності та істинності його позиції.

Інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження.

Крім того, судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, а тому не має сумніву в добровільності їх позиції, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, з огляду на викладене, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України.

У зв`язку з цим, після роз`яснення всім учасникам процесу наслідків, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, та за їх згодою, суд обмежив обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, щодо речових доказів, судових витрат та матеріалів які характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, обвинувачення пред`явлене ОСОБА_4 за ч. 5 ст.27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 5 ст.27, ч.1 ст. 358 КК України, як вчинення умисних дій, які виразились у пособництві у підробленні офіційного документа, який видається державною установою і надає права, з метою його подальшого особистого використання та за ч.4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує, що ОСОБА_4 скоїв кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України, класифікуються, як кримінальний проступок, особу обвинуваченого, який раніше не судимий вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується за місцем проживання позитивно, не працює, одружений та має на утриманні одну малолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Суд, призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Разом із цим, відповідно до вимог ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 6-2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", покарання не повинно перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК. Однак визначення покарання з дотриманням правил цієї норми закону можливе лише за наявності обставин, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК (з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування або усунення заподіяної шкоди), а також при визнанні підсудним своєї вини та відсутності обставин, що обтяжують покарання. Водночас добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не враховується тоді, коли такі збитки або шкоду не заподіяно.

З урахуванням наявності обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також слід враховувати відсутність збитків та шкоди і обставин, що обтяжують покарання, суд зазначає про наявність правових підстав для призначення обвинуваченому покарання в порядку, передбаченому статтею 69-1 КК України.

З урахуванням викладених вище обставин у кримінальному провадженні, характеру та ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, його наслідків, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання в порядку, передбаченому статтею 69-1 КК України, зокрема, ОСОБА_4 слід призначити за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України покарання в виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. а за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. Оскільки ОСОБА_4 вчинено два кримінальних проступки, покарання слід остаточно визначити виходячи з положень ч. 1 ст. 70 КК України, а саме за сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Бо примус зі сторони держав здійснити платіж на корить останньої, у значному розмірі, є не лише дієвим інструментом перевиховання, а й нагадуванням, негативним досвідом, з метою утриматися в майбутньому учинення повторних дій, що відповідає меті притягнення до кримінальної відповідальності, визначеної ст. 50 КК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати на залучення експерта, по проведенню судової технічної експертизи документів, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України в виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн.;

за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

На підставі положень ч. 1 ст. 70 КК України, а саме за сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн.

Речові докази по справі:

Посвідчення водія НОМЕР_1 від 03 червня 2017 року категорії «В» зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта по проведенню судової технічної експертизи документів (висновок №СЕ-19/109-23/13484-ДД від 20 листопада 2023 року) у кримінальному провадженні у розмірі 2868 (дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) грн. 00 коп.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду й дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30 (тридцяти) днів із дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя