Справа № 286/5207/23
У Х В А Л А

22 грудня 2023 року м. Овруч

Слідчий суддя Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням та просить скасувати арешт автомобіля марки «CHEVROLET SUBURBAN», д.н.з НОМЕР_1 , який було вилучено 28.10.2023 слідчим СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області у кримінальному провадженні №0000426, внесеному до ЄРДР 28.10.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та зобов`язати слідчого СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 повернути або передати вказаний автомобіль на відповідальне зберігання власнику, мотивуючи тим, що 28.10.2023 о 20 год. 00 хв. в м. Овруч Коростенського району Житомирської області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «CHEVROLET SUBURBAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Тараса Шевченка, 28 здійснив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої загинув на місці.

28.10.2023 по даному факту слідчим СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000426 за ч.2 ст.286 КК України.

01.11.2023 на вказаний автомобіль було накладено арешт як на речовий доказ та залишено на зберіганні за відділом поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області.

На даний час слідчим СВ ВП №1 Коростенського РУП проведені усі необхідні судові експертизи, слідчі дії, які мають значення в кримінальному провадженні №0000426 від 28.10.2023. В органу досудового розслідування відсутня можливість забезпечити у повному обсязі належні умови для його зберігання.

В судове засідання власник майна та слідчий не з`явилися, не повідомивши про причини неявки, хоча відповідно до положень ч.2 ст. 174 КПК України належним чином були повідомлені про час та місце розгляду клопотання телефонограмою.

Неявка учасників справи відповідно до положень ст.ст.172-174 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

Слідчим відділенням відділу поліції №1 Коростенського РУН ГУНП в Житомирській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000426 від 28.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Овруцького районного суду від 01.11.2023 у справі №286/4498/23 було накладено арешт на автомобіль марки «CHEVROLET SUBURBAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_3 , який перебував у фактичному володінні ОСОБА_5 , який є речовим доказом та зберігає на собі сліди кримінального правопорушення, шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування майном та залишено на зберіганні за відділом поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області.

Ухвалюючи вказане рішення про накладення арешту на майно, слідчий суддя виходив із того, що слідчим було доведено належними та допустимими доказами, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а також доведено наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ст. 170 КПК України, зокрема існування розумних підозр вважати, що вилучене майно є доказом кримінального правопорушення і у разі не накладення на нього арешту воно може бути пошкоджене чи знищене.

Разом з тим, під час досудового розслідування встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України та 30.11.2023 слідчим СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області було прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0000426 від 28.10.2023 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Однак, як слідує з постанови слідчого про закриття кримінального провадження, питання щодо скасування арешту на вилучене майно не вирішено.

Положеннями ч.1 та ч.4 ст.174 КПК України передбачено, що клопотання про скасування арешту майна під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Відповідно до ч. 3 статті 174 КПК України прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Таким чином, правом на вирішення питання про скасування арешту майна закон наділяє слідчого суддю або суд, в залежності від стадії кримінального провадження, а також прокурора, але тільки у випадку закриття саме ним кримінального провадження.

Тобто, з наведених положень закону випливає, що хоча чинний КПК і наділяє слідчого правом на закриття кримінального провадження з визначених підстав, але при цьому не відносить до його повноважень вирішення питання про скасування арешту майна.

Частиною 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження.

Статтями 7,16 КПК України закріплено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

В ст.41 Конституції України законодавець закріпив, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

В постановах Європейського суду з прав людини від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», від 24.03.2005 по справі «Фрізен проти Російської Федерації», судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу №1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Як вбачається з матеріалів справи, на даний час необхідність в арешті майна, що накладений ухвалою слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 01.11.2023 , відпала. Відтак, завдання та мета застосування арешту майна досягнуті, тому таке втручання у здійснення права власності особи вже не відповідає потребам досудового розслідування, у зв`язку з чим відпала і потреба у подальшому застосуванні обмеження права власності на майно у вигляді арешту на таке майно.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу; речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно положень п. 4 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у разі скасування арешту.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобіль марки «CHEVROLET SUBURBAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість внесеного власником клопотання щодо скасування арешту та наявність підстав для його задоволення.

Керуючись ст. ст.100, 170, 173,174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, який був накладений ухвалою слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 01.11.2023 в кримінальному провадженні №0000426 від 28.10.2023 на автомобіль марки «CHEVROLET SUBURBAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та повернути майно власнику ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1