ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3306/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000060 від 19.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000060 від 19.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

В обґрунтування клопотання, прокурор зазначив, що в провадженні СВ Дарницького УП ГУНП у м Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000060 від 19.06.2023 за заявою ОСОБА_4 про вчинення шахрайських дій громадянином ОСОБА_5 , який у протиправний спосіб заволодів квартирою за адресою:

АДРЕСА_1 , що належала рідній сестрі заявника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до показань потерпілого ОСОБА_4 та інших матеріалів кримінального провадження зазначені протиправні дії ОСОБА_7 вчинив за наступних обставин.

ОСОБА_4 12.10.2005 відповідно до договору іпотечного кредиту

№ 72/фг/05 від 20.10.2005, укладеного із ВАТ КБ «Хрещатик», придбав у власність однокімнатну квартиру загальною площею 46,10 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Після виплати кредиту, він передав цю квартиру у власність своєї матері ОСОБА_8 , оформивши цю перебачу договором купівлі-продажу від 21.01.2010. Таке рішення було прийнято з метою подальшої передачі квартири його рідній сестрі ОСОБА_9 , але ОСОБА_8 хотіла контролювати право власності, щоб уникнути можливого заволодіння цими правами сторонніми особами.

Фактично квартирою майже весь час користувалася ОСОБА_9 і проживала у ній разом із своїм сином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інвалідом 1 групи з народження, вихованням якого займалася самостійно без чоловіка.

У 2014 році ОСОБА_6 вступила у відносини із громадянином Алжиру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з яким згодом зареєструвала шлюб.

Відносини між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 з однієї сторони і ОСОБА_12 з іншої не склалися, оскільки вони вважали, що останній використовує ОСОБА_13 для власних інтересів та з метою проживання у м. Києві, але у її сімейні відносини вони не втручалися.

Як ОСОБА_4 стало відомо вже значно пізніше, ОСОБА_8 без його відома, зважаючи на наполегливі прохання ОСОБА_6 , 12.06.2018 оформила договір дарування квартири, відповідно до якого подарувала вищезазначену квартиру ОСОБА_6 .

Згодом у ОСОБА_6 розпочалися проблеми із здоров`ям, пов`язані із онкологічним захворюванням встановлений діагноз рак тіла матки. Вона досить довго і тяжко лікувалася, проходила декілька курсів важкої хіміотерапії. З 05.01.2021 її було встановлено першу групу інвалідності та вона потребувала сторонньої допомоги, яку надавати їй мама ОСОБА_8 та брат ОСОБА_4 . У той же час сторонньої допомоги потребував і малолітній син ОСОБА_6 . ОСОБА_14 , яким вони також опікувалися.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла від загальної ракової інтоксикації, а її сина ОСОБА_15 . ОСОБА_4 забрав проживати до себе. Латеур ОСОБА_12 долею дитини не цікавився взагалі і жодного разу не з`явився.

Після смерті ОСОБА_6 вони не змогли знайди документи на квартиру, які просто зникли із житлового приміщення.

Як з`ясувалося, свою квартиру ОСОБА_6 подарувала своєму чоловіку ОСОБА_7 01.12.2020, оформивши договір дарування, який посвідчив приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_16 .

На момент укладення такого договору дарування ОСОБА_6 приймальна сильнодіючі лікарські препарати, які могли вплинути на прийняття нею вольових рішень за власної ініціативи. Окрім того на той час її стан здоров`я, за спостереженнями рідних, не давав змоги відвідувати нотаріальні контори для підписання таких документів.

Таким чином, на думку потерпілого ОСОБА_4 , яка ґрунтується на відомих обставинах справи та медичних документах ОСОБА_6 , вона не могла самостійно прийняти рішення про дарування квартири ОСОБА_17 , оскільки під дією сильнодіючих лікарських препаратів, не усвідомлювала свої дії та не могла їх контролювати. Окрім того, з тих же підстав викликає великий сумнів справжність підпису ОСОБА_6 в договорі дарування, якщо такий дійсно посвідчувався приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_16 .

Переслідуючи корисливу мету, спрямовану на заволодіння правом власності на квартиру, ОСОБА_7 міг підробити підпис від імені ОСОБА_6 в договорі дарування або, скориставшись її тяжким станом і не можливістю усвідомлювати свої дії через вживання сильнодіючих лікарських препаратів, шляхом обману змусити підписати договір дарування квартири, не усвідомлюючи при цьому реальних наслідків такого правочину.

Не вступивши у спадщину, ІНФОРМАЦІЯ_5 помер син ОСОБА_6 неповнолітній ОСОБА_15 , а 24.01.2022 її матір ОСОБА_8 , які були спадкоємцями ОСОБА_6 першої черги.

Зважаючи на всі вищевикладені обставини потерпілий ОСОБА_4 , що ОСОБА_7 , діючи шляхом обману, заволодів правом власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_6 , а тому його дії повинні отримати належну правову оцінку під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000060 від 19.06.2023.

Окрім того потерпілим ОСОБА_4 заявлено клопотання про визнання вищевказаного житла речовим доказом у кримінальному провадженні та накладення на нього арешту на час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні до прийняття у ньому кінцевого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , право власності, на яку ОСОБА_7 можливо набув у протиправний спосіб, є об`єктом кримінально протиправних дій, а тому має всі ознаки речового доказу у кримінальному провадженні.

З огляду на це вищевказане клопотання потерпілого ОСОБА_4 дізнавачем задоволено і постановою від 02.10.2023 квартира за адресою: АДРЕСА_1 , визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000060 від 19.06.2023.

Зважаючи на те, що існує великий ризик того, що ОСОБА_7 за час досудового розслідування може продати цю квартиру для отримання матеріальної вигоди для себе або переоформити право власності на неї на інших осіб з метою її приховання, орган досудового розслідування вважає за доцільне вжити невідкладних заходів для накладення на неї арешту із встановленням заборони на відчуження, у тому числі шляхом продажу, обміну, поділу чи передачу в іпотеку, до моменту прийняття рішення у кримінальному провадженні.

Одночасно з цим потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні подано цивільний позов до ОСОБА_7 із вимогою скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру загальною площею 46,1 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, за ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянином Алжирської Народної Демократичної Республіки, посвідка на право постійного проживання в Україні серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , дата державної реєстрації 01.12.2020, номер відомостей про речове право 39741489, внесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_16 .

Враховуючи вищенаведене, прокурор просить клопотання задовольнити, розглянути останнє в його відсутність.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу не проводилось.

З урахуванням обставин розслідуваного злочину, слідчий суддя вважає за доцільне розглядати клопотання без виклику заінтересованих осіб.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 171 КПК України - з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до п. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З матеріалів клопотання та його змістувбачається, що у даному випадку мають місце цивільно правові відносини і наразі будь які ознаки злочину відсутні.

Слідчий суддя вважає, що сукупність підстав вважати, що майно на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, не мають місця. Вважати що майно ймовірно є об`єктом кримінально протиправних дій на даний час не представляється можливим та є передчасним, зважаючи на те, що перехід права власності на майно відбувався відповідно до процедури на підставі правочинів та реєстрації останніх, порушення та легітимність яких наразі не перевірялась і не встановлена (клопотання про призначення експертизи, висновок експерта, судове рішення).

Таким чином, з урахуванням обставин розслідуваного злочину, стадії кримінального провадження, слідчий суддя вважає не доцільним накладатиарешт на зазначене майно і вважає, що такий захід не є співрозмірним та не переслідує легітимну мету.

Керуючись ст.ст. 170, 171 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1