печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1908/24-к
У Х В А Л А

15 січня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві клопотання старшого слідчого 3-го відділу (документування злочинів проти миру, людяності та ознак геноциду) управління документування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 , на про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001671 від 07.09.2023 стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1

В С Т А Н О В И В :

Слідча ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 297-1, 297-2, 297-3, 297-4 КПК України, про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001671 від 07.09.2023 стосовно ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Як зазначається у клопотанні, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора розслідується кримінальне провадження № 0001671 від 07.09.2023 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438, КК України, за підозрою ОСОБА_6 .

Прокурор у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги клопотання.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та дослідивши надані сторонами матеріали, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора розслідується кримінальне провадження № 0001671 від 07.09.2023 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438, КК України, за підозрою ОСОБА_6 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що з 19 лютого 2014 року представниками Російської Федерації (далі - РФ) розпочато збройне вторгнення збройних сил РФ (далі - ЗС РФ), приховане твердженням керівників РФ про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту РФ та іншими підрозділами ЗС РФ здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечивши військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя. 18 березня 2014 року РФ оголосила про офіційне включення Криму до її території.

Одночасно із цим, протягом березня та на початку квітня 2014 року, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та ЗС РФ представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, взяли під контроль будівлі, в яких знаходилися органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України.

07 квітня 2014 року в м. Донецьку створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі за текстом - «ДНР»), а 27 квітня 2014 року в м. Луганську - терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі за текстом - «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і по теперішній час.

Внаслідок військових дій у період з травня по серпень 2015 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII.

24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції». Після цього, близько четвертої години ранку того ж дня, ЗС РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку РФ, Білорусі та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

З того моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї лінії фронту.

Факт широкомасштабного збройного вторгнення на територію України 24.02.2022 не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 Наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього" (Україна проти РФ) та ін.)».

Відповідно до ст. 2 спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 р. ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

З 19 лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії на території України законів та звичаїв війни (норм міжнародного гуманітарного права).

ЗС РФ та інші військові формування РФ із території Республіки Білорусь здійснили перетин державного кордону України поза пунктами пропуску та, переслідуючи мету окупації українських населених пунктів, почали рух у напрямку міста Києва.

27.02.2022 ЗС РФ та інші військові формування РФ, продовжуючи рух у напрямку міста Києва, зайняли позиції на території Вишгородського району Київської області, зокрема, в селі Козаровичі Димерської територіальної громади.

Одним з військових підрозділів ЗС РФ, які окупували село Козаровичі Димерської територіальної громади, АДРЕСА_1 була четверта десантно-штурмова рота другого батальйону ІНФОРМАЦІЯ_8 (військова частина № НОМЕР_2 ).

Згідно із положеннями Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» від 12.08.1949, до серйозних порушень міжнародного права, відносяться умисне вбивство, тортури або нелюдяне поводження та інше визначене цією Конвенцією.

Стаття 27 Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» від 12.08.1949, визначає, що особи, які перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин, на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.

Сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, відповідає за поводження своїх представників із цими особами, причому це не знімає особистої відповідальності з таких представників (стаття 29 Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» від 12.08.1949).

Також, згідно статті 32 вказаної Конвенції, забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою.

Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Згідно статті 147 Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» від 12.08.1949, заборонено вбивство, тортури або нелюдяне поводження.

Крім того, відповідно до ст. ст. 50, 51 Додаткового протоколу до Женевської конвенції від 12 серпня 1949 року, що застосовується до захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І), від 08.06.1977 цивільне населення складається з усіх осіб, які є цивільними особами. Цивільне населення й окремі цивільні особи користуються загальним захистом від небезпек, що виникають у зв`язку з воєнними операціями. Цивільне населення як таке, а також окремі цивільні особи, не повинні бути об`єктом нападів. Заборонено акти насильства чи загрози насильства, що мають головною метою тероризувати цивільне населення.

Відповідно до ст. 57 Додаткового протоколу до Женевської конвенції від 12 серпня 1949 року, що застосовується до захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І), від 08.06.1977 при проведенні воєнних операцій повинна постійно виявлятися турбота про те, щоб оберігати цивільне населення, цивільних осіб і цивільні об`єкти. Щодо нападів вживаються такі запобіжні заходи: a) ті, хто планує напад або приймає рішення про його здійснення: a.1) роблять все практично можливе, щоб пересвідчитися в тому, що об`єкти нападу не є ні цивільними особами, ні цивільними об`єктами й не підлягають особливому захисту, а є воєнними об`єктами у значенні пункту 2 статті 52, і що згідно з положенням цього Протоколу напад на них не заборонено; a.2) вживають усіх практично можливих запобіжних заходів при виборі засобів і методів нападу з тим, щоб уникнути випадкових втрат життя серед цивільного населення, поранення цивільних осіб і випадкової шкоди цивільним об`єктам і, в усякому випадку, звести їх до мінімуму; a.3) утримуються від прийняття рішень про здійснення будь-якого нападу, який, як можна очікувати, викличе випадкові втрати життя серед цивільного населення, поранення цивільних осіб і завдасть випадкової шкоди цивільним об`єктам або те й інше разом, що було б надмірним щодо конкретної і прямої воєнної переваги, яку передбачається одержати.

Також, згідно ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І), від 08.06.1977, встановлено, що заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів: a) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема: 1) вбивство; 2) катування всіх видів - фізичні чи психічні; 3) тілесні покарання; 4) каліцтво.

Окрім того, згідно з п. а) ч. 3 ст. 85 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І), від 08.06.1977 перетворення цивільного населення або окремих цивільних осіб на об`єкт нападу розглядаються як серйозні порушення цього Протоколу, коли вони вчиняються навмисне на порушення відповідних положень цього Протоколу і є причиною смерті або серйозного тілесного пошкодження чи шкоди здоров`ю.

Громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем ЗС РФ, а саме четвертої десантно-штурмової роти другого батальйону ІНФОРМАЦІЯ_8 (військова частина № НОМЕР_2 ), приймав безпосередню участь у актах збройної агресії на території АДРЕСА_1 у період з 24.02.2022 по 31.03.2022, а тому відповідно до ст. 43 Додаткового протоколу до Женевської конвенції від 12 серпня 1949 року, що застосовується до захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І) від 08.06.1977, мав статус комбатанта.

08 березня 2022 року в другій половині дня, (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 , разом з військовослужбовцем четвертої десантно-штурмової роти другого батальйону ІНФОРМАЦІЯ_9 (військова частина № НОМЕР_2 ) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи на території села Козаровичі Вишгородського району Київської області, на виконання наказу (команди) тимчасово виконувач обов`язків командира четвертої десантно-штурмової роти другого батальйону ІНФОРМАЦІЯ_9 (військова частина № НОМЕР_2 ), заступили на патрулювання території, прилеглої до АДРЕСА_1 , біля території господарських приміщень. Перед відпрацюванням маршруту розподілили зони контролю територій, відповідно до якого ОСОБА_6 відпрацьовував праву сторону, на якій знаходились господарські приміщення, ОСОБА_8 ліву сторону від ферми по АДРЕСА_1 .

8 березня 2022 року в другій половині дня, (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючи та виконуючи господарські роботи по догляду за тваринами на господарській території що розташована біля АДРЕСА_1 , вийшов з приміщення ферми, без вогнепальної зброї, у цивільному одязі, при цьому не вчиняючи жодних дій, які могли би свідчити про його участь у збройному конфлікті.

В цей час в ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є військовослужбовцем ЗС РФ, а саме другого батальйону четвертої десантно-штурмової роти ІНФОРМАЦІЯ_8 (військова частина № НОМЕР_2 ) виник умисел на жорстоке поводження з громадянами України з числа цивільного населення, що не брали участі у бойових діях, та будучи обізнаним із законами та звичаями війни, передбаченими та закріпленими в договірних положеннях міжнародного гуманітарного права, побачив цивільного громадянина України - ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , без попередження, не повідомляючи про свій намір, направлений на жорстоке поводження з громадянами України з числа цивільного населення іншому військовослужбовцю, який одночасно здійснював з ним патрулювання - ОСОБА_8 , в порушення норм міжнародного гуманітарного права, а саме вимог ст. ст. 27, 31, 32, 147 Женевської Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» від 12.08.1949, ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І), від 08.06.1977, без будь-якого попередження, застосував вогнепальну автоматичну зброю АК-74СУ калібру 5*45 мм, а саме здійснив постріл у потерпілого ОСОБА_9 , чим завдав останньому тілесні ушкодження у вигляді наскрізного вогнепального поранення стегна правої ноги.

ОСОБА_9 перемістився до середини ферми з вогнепальним пораненням, при цьому ОСОБА_6 залишив у небезпеці ОСОБА_9 , не надавши йому медичну допомогу.

21.12.2023 ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України та вручена у спосіб, передбачений для вручення повідомлення.

04.01.2024 підозрюваного ОСОБА_6 , оголошено у державний розшук. Здійснення розшуку підозрюваного ОСОБА_6 , доручено співробітникам Департаменту карного розшуку Національної поліції.

ОСОБА_6 , умисно переховується від слідства на території Російської Федерації, визнаної Верховною Радою України державою-агресором з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 438 КК України. Притягнути ОСОБА_6 , до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законодавством, неможливо.

Ідентифіковані (підтверджені) контакти, факсимільного зв`язку, номеру телефону і телеграмного зв`язку ОСОБА_6 , відсутні.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 , та повістки про його виклик у відповідності до ч. 8 ст. 135 КПК України 21.12.2023 опубліковані на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора (https://www.gp.gov.ua/ua/posts/povidomlennya-pro-pidozru-ta-povistka-pro-viklik-lyasenka-oa-na-2022) та ІНФОРМАЦІЯ_5 в газеті «Урядовий кур`єр» (https://ukurier.gov.ua/media/newspaper/adv/2022-06-30/143_7264r.pdf), яка згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1425-р «Про друкований засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому у 2023 році розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості» є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в якому у 2023 році розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості а також направлено на електронні адреси ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_7

У відповідності до вимог ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави, на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочинів передбачених частинами другою - п`ятою статті 191 КК України стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.

Згідно з ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Водночас, положеннями ст. 297-5 КПК України передбачено, що повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційних веб-сайтах органів, що здійснюють досудове розслідування. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Відповідно до п.201 Перехідних положень КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо певної категорії злочинів стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук, чи який понад шість місяців переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або стосовно якого наявні фактичні дані, що він перебуває за межами України, на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, поряд з положеннями ч. 2 ст. 297-4 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини у відповідності до якої «обґрунтована підозра» про яку йдеться у ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, означає наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин.

Разом з тим, слідчий суддя не наділений повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, позбавлений можливості оцінки доказам. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Такі обставини прямо та беззаперечно свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим оголошена в розшук.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав, визначених ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, для задоволення клопотання сторони обвинувачення про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001671 від 07.09.2023 стосовно ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 297-1, 297-3, 297-4 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого 3-го відділу (документування злочинів проти миру, людяності та ознак геноциду) управління документування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001671 від 07.09.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, місце народження Приморський край, Хорольський район, с. Хороль, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її проголошення.

Ухвала оскарження не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1