Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 302/2026/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.12.2023смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в особі суддя ОСОБА_1 ,

з участю : секретар судового засідання ОСОБА_2 , прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинувальним актом в кримінальному провадженні ЄРДР № 0000173 від 07.11.2023 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , гр.України, із загальною професійно-технічною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, військовозобов`язаного, не працюючого, утриманців не має,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.4 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 15.09.2023, біля 08.05 години, знаходячись на вулиці Дружби, в с. Колочава, Хустського району Закарпатської області, біля будинку №215 «б», під час бійки із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканцем АДРЕСА_2 , побачивши лежачий на землі мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J4 16 Gb», вартість якого у відповідності до висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/107-23/9235-ТВ від 22.09.2023 року становить 1635,00 гривень, який знаходився в чохлі синього кольору вартість якого у відповідності до висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/107-23/9235-ТВ від 22.09.2023 року становить 81,60 гривень з картою мобільного оператора «Київстар» з нульовим рахунком, вартість якої у відповідності до довідки від 10.11.2023 року становить 100,00 гривень, що належить ОСОБА_5 умисно, таємно, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану підняв, та поклала його до кишені своєї куртки та в подальшому зберігав про місцю проживання. Чим саме, своїми умисними протиправними діями заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1816 гривень 60 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Колочава Міжгірського району Закарпатської області та мешканець АДРЕСА_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного cтану.

Обвинувачений ОСОБА_4 встановлені обставини, які повністю відповідають змісту формулювання обвинувачення за обвинувальним актом, а також вину у вчиненні злочину, передбаченого статтею 185 ч.4 КК України, - визнав повністю, розкаявся у вчиненому, просить суворо не карати.

Обвинувачений свої дії пояснив тим, що після конфлікту з потерпілим він помітив, що в потерпілого випав з кишені мобільний телефон і вирішив ним заволодіти. Через кілька днів на пропозицію поліцейських він видав телефон. Обвинувачений запевнив, що не допустить подібного в майбутньому.

Потерпілий ОСОБА_5 повідомив, що цивільного позову не буде подавати, бо шкода, завдана злочином відшкодована повністю, викрадений телефон йому повернуто, тому не має претензій до обвинуваченого, міру покарання обвинуваченому просить призначити обвинуваченому, яка запропонована прокурором .

Згідно з ч.3 статті 349 КПК України суд за згодою сторін кримінального провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо встановлених обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого, роз`яснивши наслідки застосування цієї процесуальної норми.

Оцінивши встановлені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 є винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.4 КК України, яке мало місце за такими кваліфікуючими ознаками : таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

За вчинений злочин обвинувачений підлягає покаранню.

Обираючи вид і розмір покарання за санкцією статті 185 ч.4 КК України, суд зважає на таке.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, в справі не має.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Суд бере до уваги особу обвинуваченого, який вперше вчинив кримінальне правопорушення, характеризується з місця проживання Колочавською сільською радою винятково позитивно, раніше не судився і не вчиняв адміністративних правопорушень. Обвинувачений має постійне місце проживання, займається домашнім селянським господарством. Це підтверджено довідками і характеристикою з сільської ради, а також довідками органу поліції та з медичної установи.

Суд зважає також на характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який згідно з статтею 12 КК України, віднесений до тяжких злочинів і характеризується умисною формою вини. Натомість наслідки злочину усунуто, шкода є відшкодованою, потерпіла особа претензій не має.

Згідно із змістом досудової доповіді, складеної органом пробації, вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та його суспільна небезпека оцінені як середній ризик. Цей же орган надав висновок про можливе виправлення обвинуваченого без позбавлення волі , тобто у громаді за умови здійснення постійного нагляду та застосування соціально-виховних заходів з огляду на те, що особа обвинуваченого не становить високої небезпеки для суспільства та окремих осіб.

Отже, обставини справи, відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність пом`якшуючих покарання обставин, позитивність особи обвинуваченого, а також те, що він вперше вчинив кримінальне правопорушення, має міцні соціальні зв`язки, займається суспільно корисною працею, дають підстави суду дійти висновку, що обвинуваченого не слід карати позбавленням волі реально, бо це покарання є надмірним. Суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства. Суд вважає, що достатнім, співмірним покаранням, яке заслуговує обвинувачений, є позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією статті 185 ч.4 КК України із застосуванням статті 75 КК України і звільненням від відбування цього покарання особи з випробуванням протягом іспитового строку. Цей строк суд установлює мінімальним відповідно до положень статті 75 КК України. Суд вважає , що такий іспитовий строк є доцільним для контролю за обвинуваченим та для його виправлення.

Суд також бере до уваги те, що прокурор і потерпілий запропонували суду призначити покарання із застосуванням положень статті 75 КК України

Обов`язки, передбачені статтею 76 ч.1 і ч.3 п.2 КК України є достатніми для здійснення контролю за обвинуваченим під час відбування покарання з випробуванням протягом призначеного за цим вироком іспитового строку і належного виправлення особи, а також зайнятості цієї особи, та є корисними як для самої особи , так і для суспільства.

Цивільного позову не заявлено.

Речовий доказ у виді викраденого обвинуваченим телефону повернутий потерпілому на досудовому розслідування, а тому не потребує вирішення. Про це зазначено в обвинувальному акті і підтверджено потерпілим у суді.

Запобіжний захід не обирався і питання про обрання такого до набрання вироком законної сили не порушено стороною обвинувачення під час судового розгляду.

Судові витрати у виді понесених витрат на залучення експерта та проведення судової експертизи, які зазначені в обвинувальному акті з покликанням на висновок № СЕ-19/107-23/9235-ТВ від 22.09.2023, на суму 1434 грн , підлягають стягненню з обвинуваченого в користь держави відповідно до положень статті 118 ч.1 п.3, 124 ч.2 КПК України.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України , суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.4 Кримінального кодексу України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на п`ять років.

Згідно з статтею 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку одного року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з статтею 76 Кримінального кодексу України, під час відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави судові витрати у виді вартості судової криміналістичної товарознавчої експертизи в сумі 1434 грн (код ЄДРПОУ-37975895, банк -ГУДКСУ в Закарпатській області, р/р-UA0007493).

Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Оскарження вироку з питань не дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались згідно з ч.3 статті 349 КПК України не допускається.

Вирок набирає законної сили після спливу строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після винесення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Суддя ОСОБА_1