Справа № 308/1073/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

у складі учасників справи:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

кримінальне провадження 1-кс/308/624/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Ужгороді клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000099, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ужгород, Закарпатської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,-

встановив:

01 лютого 2024 року слідчий СВ Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням погодженим прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000099, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з корисливих мотивів, виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Так, ОСОБА_4 , розробив злочинну схему, відповідно до якої він підводить до встановленого місця, що знаходиться в польовій місцевості, в межах м. Ужгорода, Закарпатської області, біля державного кордону України з Словацькою Республікою, особу або осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон та за обумовлену грошову винагороду. В подальшому, після прибуття спільно з особами, які мають намір нелегально перетнути кордон, надаючи вказівки за для виконання свого злочинного умислу, зокрема, вказуючи точний напрямок руху, через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, та які приладдя із собою взяти, задля пошкодження інженерного загородження (паркану), а також надаючи поради як поводити себе, особам, за для того щоб не бути поміченими працівниками правоохоронних органів, уникаючи поля зору працівників правоохоронних органів, які здійснюють заходи щодо протидії незаконного переправлення чоловіків через державний кордон України, в межах зазначеного населеного пункту Закарпатської області, особисто проводить їх до місця перетинання державного кордону України з Словацькою Республікою, що розташоване в польовій місцевості, на околицях м. Ужгород, Закарпатської області.

На виконання вказаної схеми ОСОБА_4 , діючи умисно, у невстановлений органом досудового розслідування час, перебуваючи за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, по вулиці Тельмана (ромське поселення), зустрівся з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та повідомив останнім, що організує незаконне переправлення їх через державний кордон України, поза межами пунктів пропуску до Словацької Республіки, при цьому достовірно знаючи, що вказаним особам обмежений виїзд закордон. За вказані дії ОСОБА_4 висунув вимогу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про надання йому грошової винагороди у розмірі 5000 гривень з кожного. При тому, в ході розмови, надав вказівку ОСОБА_8 , яка полягала у тому, що свідок мав взяти із собою приладдя, що допоможе їм пошкодити цілісність інженерного паркану, що розташований вздовж державного кордону України, та легко подолати перешкоду. Після чого надав наступну вказівку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про зустріч на тому ж самому місці у визначений час, а саме 14.01.2024 о 06 години 00 хвилин.

У подальшому, 14.01.2024 о 06 години 00 хвилин ОСОБА_4 , діючи умисно, використовуючи транспортний засіб марки «Chevrolet», більш точної інформації органом досудового розслідування на даний час не встановлено, під керуванням невстановленої органом досудового розслідування особи на ім`я ОСОБА_10 , якого ОСОБА_4 представив свідками як водія таксі, прибув до заздалегідь обумовленого місця, а саме за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, по вулиці Тельмана (ромське поселення), де запросив до автомобіля ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яким в салоні автомобіля ОСОБА_4 висунув вимогу підготувати обумовлену суму грошових коштів, а саме по 5000 гривень, за організацію незаконного переправлення їх через державний кордон України, після чого автомобіль почав свій рух в межах міста Ужгорода, Закарпатської області.

Цього ж дня, через незначний проміжок часу, ОСОБА_4 , на вищевказаному автомобілі доставив свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до адреси: Закарпатська область, м. Ужгород вул. Собранецька, 160, де неподалік супермаркету «АТБ», автомобіль зупинив свій рух, ОСОБА_4 наказав ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вийти з автомобіля, оскільки надалі рух в сторону державного кордону України вони розпочнуть вже пішки. Разом з вказаними особами, ОСОБА_4 вийшов із салону автомобіля та надав чіткий напрямок руху, а транспортний засіб під керуванням невстановленої особи на ім`я ОСОБА_10 , поїхав у невідомому напрямку.

Продовжуючи виконання протиправного умислу, спрямованого на незаконне переправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 через державний кордон України, ОСОБА_4 , наказав їм рухатись за ним виключно позаду нього, тим самим визначивши їм маршрут незаконного переправлення через державний кордон України в Словацьку Республіку та поводитись безшумно. Провівши їх до польової місцевості, ОСОБА_4 висловив вимогу свідкам ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надати йому заздалегідь узгоджену грошову суму, на що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , надали ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 10000 гривень, тобто по 5000 гривень з кожного.

Після цього, близько 10 години 00 хвилин, 14.01.2024, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, яка розташована за адресою: Закарпатська область м. Ужгород, координати згідно додатку «Google maps» 48.6378495, НОМЕР_1 , безпосередньо біля загороджувального паркану, що побудований вздовж державного кордону України з Словацькою Республікою, під час спроби його пошкодження, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було виявлено та затримано працівниками Державної прикордонної служби України.

За таких обставин ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, а саме організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинений щодо кількох осіб, з корисливих мотивів.

29 січня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, обґрунтовується такими доказами, як:

1) документи:

? протоколами огляду місця події від 14.01.2024;

? протоколами огляду предметів від 14.01.2024;

? протоколами огляду предметів від 15.01.2024;

? протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.01.2024;

? протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.01.2024.

2) показання:

? показання свідка ОСОБА_9 від 15.01.2024;

? показання свідка ОСОБА_8 15.01.2024;

? показання свідка ОСОБА_11 18.01.2024;

? показання свідка ОСОБА_12 18.01.2024.

Згідно п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому в сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, постійного місця роботи не має, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме встановлено, що:

- ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду,

- ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжувати вчиняти правопорушення у якому підозрюється;

- ОСОБА_4 може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Приймаючи до уваги вищевикладене та те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, є достатньо підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, з метою запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжувати вчиняти правопорушення у якому підозрюється, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вважає, що будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з домашнім арештом, не буде достатнім для забезпечення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити таке з наведених у ньому підстав.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не заперечував.

Підозрюваний ОСОБА_4 проти задоволення клопотання не заперечував

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризиків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені першою ст.177 КПК.

29 січня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий стосується питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У Рішенні Нечипорук і Йонкало проти України(п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства).

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При дослідженні доданих до клопотання доказів, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, зокрема: протоколами огляду місця події від 14.01.2024; протоколами огляду предметів від 14.01.2024; протоколами огляду предметів від 15.01.2024;

протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.01.2024; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.01.2024, показами свідка ОСОБА_9 від 15.01.2024; показами свідка ОСОБА_8 15.01.2024; показами свідка ОСОБА_11 18.01.2024; показами свідка ОСОБА_12 18.01.2024.

Відповідно до частин 1, 2 статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запропонований запобіжний захід (домашній арешт) пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що домашній арешт вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення Великої Палати у справі Buzadji проти Республіки Молдова від 5 липня 2016 року, заява № 23755/07, параграф 104). Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Основними ризикам, на які посилається сторона обвинувачення у даному клопотанні є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя врахував наявність ризиків, передбачених пунктами п.п. 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування, суду, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжувати вчиняти правопорушення у якому підозрюється, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , особу підозрюваного, наявність постійного місця проживання, вік, відсутність судимостей, а також той факт, що остання ніде офіційно не працює.

На підставі наведеного, зважаючи на необхідність дотримання цілей та загальних засад кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до переконання, що мета застосування запобіжного заходу буде досягнута шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а тому клопотання слідчого, погоджене прокурором, про обрання запобіжного заходу слід задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.176, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці до 28 березня 2024 року включно.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

- утриматись від спілкування із свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали про перебування під домашнім арештом та строк дії обов`язків визначити - до 28 березня 2024 року включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 09 лютого 2024 року о 16 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1