Провадження № 1-кс/638/3328/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року слідча суддя Дзержинський районний суд міста Харкова у складі ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0003019, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

встановив:

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про арешт майна.

У клопотанні прокурор зазначає, що 13.10.2023 близько 08 год. 30 хв. за адресою: м. Харків, вул. Бакуліна, 12 невстановлена особа, під час дії воєнного стану на території України, здійснила крадіжку мобільного телефону марки "Nokia C21", IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , чим спричинила ОСОБА_4 матеріальної шкоду.

11.12.2023 у період часу з 16 год. 04 хв. до 16 год. 40 хв., слідчим за адресою: вул. Котельниківська, 3 у м. Харкові, у ході складання протоколу огляду, у присутності понятих, громадянка ОСОБА_5 добровільно видала мобільний телефон марки «Nokia», моделі «С21», без наявної сім-карки, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 .

Постановою слідчого від 11.12.2023 вищевказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні за № 0003019 від 11.12.2023.

На думку прокурора, повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, та встановлення усього кола осіб, причетних до скоєння вказаного кримінального правопорушення, оскільки у разі повернення зазначеного майна, можуть бути вжиті заходи та вчинені дії, направленні на його знищення, що може значно ускладнити або взагалі унеможливити встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а також проведення необхідних слідчих дій.

Прокурор у судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила розглянути клопотання у її відсутності, клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд дійшов наступного.

За ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

За п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

За ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, є речовими доказами по справі.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Враховуючи, що повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, оскільки у разі повернення зазначених речей можуть бути вжиті заходи та вчинені дії направленні на їх знищення, що може значно ускладнити або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а також призначення та проведення необхідних судових експертиз, суд приходить до висновку, що за вищевказаних підстав можливо задовольнити клопотання прокурора про арешт майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 309, КПК України, слідча суддя, -

постановила:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 11.12.2023 слідчим СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 за адресою: вул. Котельниківська, 3 у м. Харкові, у ході складання протоколу огляду, у присутності понятих, громадянка ОСОБА_5 добровільно видала мобільний телефон марки «Nokia», моделі «С21», без наявної сім-карки, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , шляхом позбавлення права на розпорядження володільцем майна.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_7 .