Справа №:755/9674/23
Провадження №: 1-кс/755/3000/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про арешт майна у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 березня 2023 року за № 0000061 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив:

І. СУТЬ КЛОПОТАННЯ

До слідчого судді цього місцевого суду надійшло вказане клопотання прокурора про арешт майна у межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР 14 березня 2023 року за № 0000061 у порядку ст. 170 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України.

У клопотанні вказується, що здійснюється досудове розслідування цього кримінального провадження у ході якого встановлено, що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що державним реєстратором - приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 , прийнято рішення (з відкриттям розділу) від 16 грудня 2021 року, індексний номер 62333042, про реєстрацію за ОСОБА_6 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0006 площею 0,0695 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120.

Підставою для прийняття рішення про реєстрацію за ОСОБА_6 права власності на вказану земельну ділянку стало рішення шістдесят п`ятої позачергової сесії сьомого скликання Васильківської міської ради Київської області від 09 червня 2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 ».

Згідно вказаного рішення, ОСОБА_6 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 та передано безоплатно у приватну власність вказану земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Однак, у дійсності 09 червня 2020 року Васильківською міською радою прийняте лише рішення «Про звернення до Президента України, Голови Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Київської обласної державної адміністрації, депутата Верховної Ради України ОСОБА_7 щодо залишення місту Васильків статусу адміністративного центру Васильківського району».

Крім того, відповідно до інформації Васильківської міської ради Київської області № 410/01-23 від 29 червня 2023 року у «Центрі надання адміністративних послуг» Васильківської міської ради та загального відділу секретаріату Васильківської міської ради від ОСОБА_6 , або уповноваженої ним особи, письмових заяв про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність або в оренду по вул. Тракторна, в м. Васильків, Київської області не зареєстровано.

В той же час, враховуючи положення ст. 9, 12, 83, 116, 118 Земельного кодексу України, єдиною підставою для громадян та юридичних осіб набуття права власності на земельну ділянку із земель державної або комунальної власності є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом України. При цьому, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності із фактом його державної реєстрації (див. постанови ВС від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 950/728/18).

Таким чином, сама по собі державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна не може підтверджувати набуття права власності на них.

Нині є постановою старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 від 03 липня 2023 року дана земельна ділянка визнана речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, з метою збереження речового доказу виникла необхідність у накладенні арешту на земельну ділянку у порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

ІІ. ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Прокурор групи прокурорів прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 подане клопотання підтримав, з наведених у ньому передумов.

В свою чергу, враховуючи норми ч. 2 ст. 172 КПК України, цей судовий розгляд здійснювався без повідомлення власника майна, бо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

ІІІ. КРИМІНАЛЬНЕ ПРОЦЕСУАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 170. Накладення арешту на майно

1. Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, […].

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

10. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

11. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

ІV. ОЦІНКА СЛІДЧОГО СУДДІ

Вирішуючи питання про арешт майна з метою збереження речових доказів, слідчий суддя повинен встановити, чи є достатні підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Дана стаття КПК (ст. 98) регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1). Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

При цьому, слушним буде зауважити, що кожна річ може бути, у порядку ст. 110 КПК, визнана речовим доказом, якщо має значення, на переконання слідчого або прокурора, для кримінального провадження, однак визнання компетентною особою того чи іншого предмета речовим доказом не визначає його як річ, що відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, для цілей передбачених ч. 3 ст. 170 КПК, а лише вказує на його речове походження.

Питання відповідності майна критеріям ст. 98 КПК, для цілей визначених п. 1 ч. 2 ,ч. 3 ст. 170 КПК, аналізується під час розгляду клопотання про арешт такого майна у порядку ст. 94 КПК слідчим суддею виходячи з фактичних обставин справи та суті вчинюваного кримінального правопорушення.

В цьому випадку, наведене майно, згідно постанови слідчого від 03 липня 2023 року, визнано речовим доказом, у порядку ст. 98 КПК, з наведеним відповідних мотивів такого визнання.

В свою чергу, слідчим суддею шляхом дослідженні матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК встановлено, що це майно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, котре розслідується у межах кримінального провадження.

Відповідність критеріям ст. 98 КПК слідує і з встановленої нині моделі вчинення кримінальних правопорушень за ч. 1, 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК, позаяк цей матеріальний об`єкт містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі був об`єктом кримінально протиправних дій.

На слушність цього висновку прямо вказує те, що на П`ятдесят третій сесії сьомого скликання № 05.215-53-VII рішення Васильківської міської ради Київської області «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 » не приймалося, хоча саме воно стало передумовою вчинення реєстраційних дій в інтересах ОСОБА_6 .

Обставини передбачені абз. 2 ч. 3 ст. 170 КПК також є дійсними, враховуючи аргументи, як у клопотанні, так і пояснення в суді прокурора щодо мети арешту.

Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

У судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

V. ВИСНОВОК СЛІДЧОГО СУДДІ

Отже, є дійсними обставини регламентовані п. 1 ч. 2, абз. 2 ч. 3 ст. 170 КПК України.

Вказане у клопотанні майно відповідає критеріям вказаним в ч. 10 ст. 170 КПК України.

З огляду на зазначене, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, Суд постановив:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0006 площею 0,0695 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120), право власності на яку, на даний час зареєстровано за ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,шляхом позбавлення права розпорядження.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.

В силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурорів Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_9