Справа № 645/6119/23
Провадження № 1-кп/645/135/24

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальну справу за кримінальним провадженням № 0001375 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, із середньою освітою, працюючого не офіційно, не одруженого, раніше судимого вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.12.2011 року за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі, 06.10.2016 року умовно-достроково звільнений з Диканівської ВК Харківської області №12 за постановою Червонозаводського суду м. Харкова з не відбутим строком покарання 1 рік 7 місяців 21 день; вироком Київського районного суду м. Полтави від 13.01.2023 року за ч. 2 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (штраф сплачено 10.04.2023 р.), зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами), в Україні з 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан.

ОСОБА_4 будучи раніше засудженим за вчинення умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та знов вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 25.08.2023 приблизно о 12:00 год., більш точний час під час досудового розслідування та судового розгляду встановити не вдалося можливим, ОСОБА_4 знаходився за адресою: АДРЕСА_2 в гостях у ОСОБА_5 , також, в гостях у ОСОБА_5 перебувала ОСОБА_6 .

У ході розмови ОСОБА_6 надала ОСОБА_4 свій мобільний телефон для проведення технічних операції по закриттю кредитного ліміту на банківській картці АТ КБ «Приватбанк», тому ОСОБА_4 побачив в телефоні ОСОБА_6 , що на її банківській картці містяться грошові кошти в сумі 10000,00 гривень, після чого у нього виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення грошових коштів.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, що належить ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи вільний доступ до мобільного телефону, який надала йому ОСОБА_6 , перевів грошові кошти у розмірі 9785,00 гривень з банківської картки № НОМЕР_1 , відкритої у АТ КБ «Приватбанк», яка належить ОСОБА_6 , на банківську карту своє матері ОСОБА_7 № НОМЕР_2 , відкритої у АТ КБ «Приватбанк», та якою користувався ОСОБА_4 .

У подальшому, ОСОБА_4 , викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 9785,00 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину свою у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення визнав в повному обсязі та пояснив, що дійсно при обставинах викладених в обвинувальному акті у серпні 2023 року він знаходився за адресою: АДРЕСА_2 в гостях у ОСОБА_5 , де також в гостях перебувала ОСОБА_6 . Через тяжкий матеріальний стан, обумовлений наявністю судимості та відсутністю роботи, діючи з корисливим мотивом, ОСОБА_4 таємно, за допомогою телефону потерпілої, який вона йому сама і надала, перевів грошові кошти у розмірі 9785,00 гривень з банківської картки, відкритої у АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_6 , на банківську карту своєї матері. В подальшому гроші витратив на власний розсуд. Збитки потерпілій не відшкодовано.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони викладені вище, підтвердивши свою позицію в судовому засіданні, а також те, що ним та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, вказані в обвинувальному акті, вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд, переконавшись в добровільності позиції зазначених осіб, з урахуванням думки учасників процесу вважав, що дослідження доказів на підтвердження вини обвинуваченого, отриманих під час досудового провадження в судовому засіданні не є доцільним.

Таким чином, суд вважав за можливе з урахуванням положень частини 3 статті 349 КПК України, допитати обвинуваченого та дослідити матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченого, письмові докази щодо розміру судових витрат та речових доказів.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Вину ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення суд вважає доведеною, а вказану кваліфікацію дій обвинуваченого - правильною та такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до положень ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки обвинувачений визнав свою провину, висловлював жаль з приводу вчиненого.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашені судимості за вчинення корисливих злочинів, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Останній раз засуджений вироком Московського районного суду м.Харкова від 12.04.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, ст. 75 КК України 3 роки.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинене, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, які, відповідно до положень ст. 12 КК України, є тяжким злочином, умисну форму вини, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який, маючи ряд непогашених судимостей, у тому числі і за вчинення тяжких злочинів, вчинив нове кримінальне правопорушення, пом`якшуючу покарання обставину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого і його позицію щодо визнання вини.

Наведені дані, на думку суду, свідчать про відверте небажання обвинуваченого ОСОБА_4 стати на шлях виправлення та неефективність застосування до нього покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Таким чином, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді позбавлення волі.

Зважаючи на те, що інкриміноване кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив після постановлення вирокуМосковського районного суду м.Харкова від 12.04.2023 року, але до повного відбуття покарання, призначеного даним вироком, остаточне покарання призначається ОСОБА_4 за сукупністю вироків на підставі положень ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання за новим вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Підстав для застосування запобіжного заходу суд не вбачає.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м.Харкова від 12 квітня 2023 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази:

СD-R диск вх. 9192721-ВБ після набрання вироком законної сили залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження № 0001375.

Згідно з ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1