ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3642/23 Справа № 175/4503/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 серпня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0002404 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА :

За ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 серпня 2023 року клопотання прокурора Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_9 задоволено та закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002404 від 26.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, в порядку п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Мотивуючи прийняте рішення суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України, оскільки з початку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні минуло більше 5 років, однак особу, яка могла вчинити даний злочин, не встановлено. А згідно з ст. 49 КК України строк давності вказаного кримінального проступку складає 2 роки.

В апеляції:

- представник потерпілої просить ухвалу скасувати та винести нову, якою клопотання про закриття даного кримінального провадження повернути прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що оскаржена ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.

Вказує, що виклик потерпілої в судове засідання та її участь у підготовчому судовому засіданні є обов`язковим, а тому судом істотно порушені вимоги ч. 2 ст. 314 КПК України.

Зазначає, що з аналогічних підстав прокурор вже зверталась до суду, однак ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.08.2022 року у справі № 175/2215/22 це клопотання було залишено без задоволення та повернуті прокурору матеріали кримінального провадження для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.

Звертає увагу на те, що в ході здійснення досудового розслідування було встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В період з 30.08.2022 року, тобто з дати винесення ухвали суду, жодної слідчої (процесуальної дії) проведено не було і не був призначений дізнавач у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши потерпілу, її представника, які кожен окремо та разом підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги адвоката та просили її задовольнити, прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляції представника потерпілої, перевіривши та проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За приписами ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи представника потерпілої щодо необґрунтованості ухваленого оскарженого судового рішення є слушними з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність як засада кримінального провадження з огляду на ч. 2 ст. 9 КПК полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно зі ст. 25 КПК, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

За приписами пункту 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Частиною 1 ст. 125 КК встановлена відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, минуло два роки.

З мотивувальної частини оскарженої ухвали вбачається, що, закриваючи кримінальне провадження з вище наведених підстав, суд першої інстанції виходив із того, що ст. 49 КК України встановлює строк давності вказаного кримінального проступку у 2 роки, а з початку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні минуло більше 5 років, однак особу, яка могла вчинити даний злочин, не встановлено.

Проте, достатні докази, які б свідчили про вжиття вичерпних заходів для встановлення такої особи, матеріали кримінального провадження не містять, на що суд першої інстанції помилково не звернув уваги.

Так, судом першої інстанції встановлено, що в порядку ст. 40 КПК України було надано доручення про проведення слідчих (розшукових) дій від 23.08.2019 року оперативному підрозділу для виклику на допит в якості свідка ОСОБА_10 , яка мешкає в АДРЕСА_1 . в разі її відсутності допитати в якості свідків осіб, які мешкають по сусідству з метою встановлення її місцезнаходження. В ході оперативного відпрацювання встановити місцезнаходження гр. ОСОБА_10 не виявилось можливим.

Проте, матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що відповідно до цього доручення оперативному підрозділу Дніпропетровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області було доручено, в тому числі, перевірити на причетність ОСОБА_10 до вчинення злочину. Поряд із цим, наявні у матеріалам провадження рапорт свідчить лише про те, що органу досудового розслідування не вдалось встановити саме місце знаходження цієї особи. При цьому, жодних дієвих заходів, спрямованих на її розшук вжито не було.

Обґрунтовуючи клопотання про необхідність закриття провадження з підстав, передбачених п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, прокурор вказує на те, що встановити причетну до кримінального правопорушення особу проведеними слідчими діями не надалось можливим, з чим помилково погодився суд першої інстанції при ухваленні рішення.

Однак за змістом ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.08.2022 року (справа № 175/2215/22, провадження № 1-кп/175/102/22), яка наявна в реєстрі судових рішень, і на яку звернув увагу представник потерпілої, у задоволенні аналогічного клопотання прокурора ОСОБА_9 від 29.07.2022 року про закриття даного кримінального провадження за ідентичними підставами було відмовлено та прокурору повернуті матеріали для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.

Місцевим судом у вищенаведеній ухвалі встановлено, що від допиту потерпілої ОСОБА_5 26.05.2019 року та дачі доручення 23.08.2019 року, яке не було виконано в повному обсязі, минуло понад 3 роки, протягом яких не проводились будь-які слідчі дії та оперативно-розшукові заходи для встановлення місцезнаходження ОСОБА_10 .

Дана ухвала суду в матеріалах кримінального провадження відсутня і відомості чи дані, що були вжиті заходи на її виконання органом досудового розслідування також відсутні.

Окрім того, за ствердженнями потерпілої вона надавала докази і повідомляла слідчого у цьому кримінальному провадженні, що самостійно встановила особу ОСОБА_10 , на яку вказує як на особу яка вчинила проти неї кримінальний проступок за ч.1 ст. 125 КК України, та що не спростовується матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи, що матеріали провадження не містять доказів виконання вищезазначеного судового рішення, а саме прийняття заходів до встановлення місця знаходження ОСОБА_10 , за ствердженнями потерпілої, яка і є тією особою яка вчинила відносно неї кримінальний проступок за ч.1 ст. 125 КК України, і зворотне не підтверджується матеріалами кримінального провадження, тому наведені прокурором обставини не відповідають дійсності і як наслідок умовам для закриття цього кримінального провадження у відповідності до вимог п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Слід звернути увагу, що Касаційний кримінальний суд, зокрема в постановах від 25 серпня 2021 року (справа № 142/536/20, провадження № 51-1546км21), від 29 червня 2022 року (справа № 725/3569/21, провадження № 51-1061км22), від 07 червня 2023 року (справа № 545/51/22, провадження № 51-2327км23), неодноразово зазначав, що в провадженні, де потерпілий вказує на конкретну особу як на таку, що вчинила кримінальне правопорушення щодо нього, орган досудового розслідування за результатами всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження має вирішити питання про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення, а за її встановлення про наявність або відсутність ознак кримінального правопорушення в діянні конкретної особи, про достатність доказів для доведення винуватості конкретної особи в суді, про наявність/відсутність підстав до звільнення від кримінальної відповідальності конкретної особи.

При вирішенні питання про закриття кримінального провадження суд першої інстанції має враховувати чи дотримані органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК).

При цьому, підстави до закриття кримінального провадження, передбачені п. 3 і п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК, є взаємовиключними.

За таких обставин, закриття кримінального провадження, де потерпіла наполягає на вчиненні кримінального правопорушення щодо неї конкретною особою, на яку в передбачений кримінальним процесуальним Кодексом України ПК спосіб безпосередньо вказує органу досудового розслідування, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК, є безпідставним.

Зазначеним обставинам, суд першої інстанції не надав належної оцінки, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку щодо задоволення клопотання прокурора про закриття кримінального провадження за ч.1 ст. 125 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, чим допустив неповноту судового розгляду, та невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

За разом вищенаведене, апеляційна скарга представника потерпілого підлягає задоволенню, а оскаржену ухвалу слід скасувати, постановивши нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, а матеріали провадження необхідно повернути органу досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 серпня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0002404 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002404 від 26 вересня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальний проступок, закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, - відмовити.

Матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002404 від 26 вересня 2016 року, повернути органу досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4