Справа №705/38/24
1-кп/705/725/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нове Місто Монастирищенського району Черкаської області, українця, громадянина України, освіта середньо - технічна, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей з інвалідністю, на момент вчинення злочину військовослужбовця призваного на військову службу за мобілізацією (навідника 1 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат»), учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 04.08.2023 о 10.50 год. в м. Умань Черкаської області, керуючи автомобілем «Mazda-323F», д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по вулиці Незалежності, зі сторони вулиці Небесної Сотні в напрямку вулиці Гайдамацька, наближався до нерегульованого пішохідного переходу, та в цей час на вулиці Незалежності по нерегульованому пішохідному переході у темпі спокійної ходи розпочав рух пішохід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зліва направо відносно напрямку руху автомобіля «Mazda-323F», д.н.з. НОМЕР_2 , перетинаючи проїжджу частину прямолінійно в напрямку краю проїжджої частини. Подальшим рухом ОСОБА_4 , будучи неуважним, не слідкував за дорожньою обстановкою та відповідно не реагуючи на її зміну, перед нерегульованим пішохідним переходом, не вжив заходів до зменшення швидкості транспортного засобу, не надавши дорогу пішоходу ОСОБА_5 та продовжив свій рух, чим грубо порушив п.п.2.3 б), 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306. В результаті зазначених дій, ОСОБА_4 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого гвинтоподібного перелому середньої третини правого стегна зі зміщенням уламків, які відповідно до висновку експерта № 05-7-01/594 від 24.11.2023 відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Mazda-323F», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , а саме вимог п.п.2.3 б), 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанні наслідків у вигляді спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, що підтверджується висновком експерта Миколаївського відділення ОНДІСЕ № 23-6206 від 15.12.2023.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до пред`явленого йому обвинувачення, визнав повністю, погодився надати покази.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час допиту в суді показав, що 4.08.2023 він керував автомобілем по вул.. Незалежності в м. Умань в середній полосі, не побачив пішохода та здійснив на нього наїзд. Викликав працівників поліції та швидку медичну допомогу.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, а також враховуючи думку прокурора, обвинуваченого, потерпілого, представника потерпілого за відсутності заперечень з їх сторони та за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів обвинувачення щодо тих обставин, які ніким не оспорюються: часу, місця, способу, предмету, наслідків вчинення кримінального правопорушення, зазначених у обвинувальному акті, та обмежив обсяг доказів, що підлягають дослідженню під час судового розгляду, допитом обвинуваченого, документами, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд з`ясував, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, та роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У суду не виникло сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченого, оцінивши фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що у судовому засіданні доведена винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем служби характеризується позитивно, на обліку в лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває.

Обставиною, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття у вчиненому.

Обставин, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, характер та мотиви допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху, ставлення обвинуваченого до цих порушень, наслідки, що настали від ДТП, дані про особу обвинуваченого, раніше не судимий, характеризується позитивно, вину визнав повністю, щиро розкаявся, з урахуванням думки потерпілого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах, встановлених у санкції ч.1 ст. 286 КК України, без додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, та дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ч. 1 ст. 75 КК України з іспитовим строком, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, але в умовах контролю за його поведінкою під час іспитового строку.

Згідно до п. п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

На думку суду, обвинуваченому ОСОБА_4 недоцільно призначати додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобами виходячи із обставин вчинення злочину, його ставлення до вчиненого ним злочину, щире каяття, а також враховуючи позитивну характеристику, матеріальний стан та те, що що на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей з інвалідністю.

Під час досудового розслідування запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався. Під час судового розгляду учасники судового провадження клопотань про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявляли, тому суд не вбачає підстав для самостійного застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов потерпілими не заявлявся.

На підставі наведеного вище, керуючись статтями 369-371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі без позбавлення прав керувати транспортними засобами.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного йому основного покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, який відраховувати з моменту проголошення вироку.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення експертиз в сумі 4543,68 грн. стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави.

Речовий доказ: «Mazda-323F», д.н.з. НОМЕР_2 , який переданий на зберігання ОСОБА_4 залишити йому за належністю.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду від 10.08.2023 на автомобіль «Mazda-323F», д.н.з. НОМЕР_2 , - скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення встановленого строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

В іншій частині вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1