1-кс/205/1602/23
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001721 від 10.11.2023 стосовно підозрюваного

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Південне, Нікопольського району, Дніпропетровської області, громадянина України, має повну загальну середню освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, не має на утриманні малолітніх або непрацездатних осіб, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 30.06.2023 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до обмеження волі строком на 1 рік 2 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4

в режимі відеоконференції:

підозрюваного ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

28 листопада 2023 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий посилався на те, що в провадженні СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001721 від 10.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для відбуття покарання призначеного вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2023 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді обмеження волі на строк 1 рік 2 місяці, 04.09.2023 прибув до державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)», що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Данила Галицького, 1А.

Цього ж дня ОСОБА_5 під підпис був ознайомлений з межами адміністративної території вказаної установи, порядком відбування покарання у виді обмеження волі, обов`язками встановленими правилами внутрішнього розпорядку установи, а також попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України у разі ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі. Після цього ОСОБА_5 був розміщений до дільниці тримання осіб засуджених до обмеження волі.

У подальшому, 09.11.2023, приблизно о 19 год. 27 хв., засуджений ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі, шляхом подолання неконтрольованої ділянки території установи, самовільно залишив місце відбування покарання - територію державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» та втік у невідомому напрямку.

10.11.2023, приблизно о 17 год. 00 хв., працівниками СКП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області за співпраці з працівниками УКР ГУНП в Дніпропетровській області, на території м. Лозова Харківської області було встановлено місцезнаходження засудженого ОСОБА_5 та доставлено до Лозівського РВП ГУНП в Харківського області, про що було повідомлено працівникам державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)», (вказаний факт було зареєстровано в ЄО №10537 від 10.11.2023) та в подальшому переданий працівникам установи.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які виразились у самовільному залишенні місця обмеження волі, кваліфікуються за ч. 1 ст. 390 КК України.

27 листопада 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вченні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК (а.к. 85-89).

Прокурор у судовому засіданні вказане клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Вважає обґрунтованими підстави необхідності застосування запобіжного заходу, що викладені у клопотанні, та просив слідчого суддю обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 з підстав наявності ризиків, передбачених п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) та неможливості їм запобігти інакше, ніж шляхом застосування саме такого запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення вказаного клопотання щодо обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечував.

Заслухавши клопотання слідчого та прокурора, вислухавши думку самого підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання і кримінального провадження, слідчий суддя доходить наступних висновків.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 132 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ч. 3 ст. 177 КПК України найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК, в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Перевіривши матеріали клопотання слідчого та вислухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на таке.

Щодо обґрунтованості підозри.

Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК за обставин, викладених в повідомленні про підозру, є достатньо обґрунтованими і такими, що підтверджуються сукупністю матеріалів, доданих до клопотання слідчого і з такими висновками погоджується слідчий суддя.

У зв`язку з тим, що чинними нормами кримінального процесуального законодавства не визначено ані поняття «обґрунтована підозра», ані єдиних критеріїв підходу до визначення її наявності у кримінальному провадженні, в оцінці цього питання суд користується практикою Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ, є джерелом права.

Так, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтована підозра» є нижчим стандартом доведення, ніж доведеність «поза розумним сумнівом», та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. У рішеннях ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК за ознаками самовільного залишення місця обмеження волі.

З наданих матеріалів слідує, що наведені в клопотанні слідчого дані та долучені документи свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується, зокрема протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення; протоколом огляду місця події а саме дільниці соціальної реабілітації ДУ «ДВК (№89) за адресою: м. Дніпро, вул. Данила Галицького, буд. 1А; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; постановою про визнання речових доказів та визначення місце зберігання; протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію відеозапису, а саме камер відеоспостереження що розташовані в ДУ «ДВК (№89)» за адресою: м. Дніпро, вул. Данила Галицького, буд. 1А; постановою про визнання речових доказів та визначення місце зберігання; протоколом огляду відеозаписів з камер відеоспостереження що розташовані в ДУ «ДВК (№89)» за адресою: м. Дніпро, вул. Данила Галицького, буд. 1А; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, встановлення в діях особи складу кримінального правопорушення, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, відповідно до ст. 198 КПК, слідчий суддя зауважує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Стосовно доведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Санкція ч. 1 ст. 390 КК, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, що дає матеріально-правові підстави для застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання піл вартою.

Слідчий суддя погоджується з доводами клопотання прокурора про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки ОСОБА_5 , будучи засуджений до покарання у виді обмеження волі, обґрунтовано підозрюється у самовільному залишенні місця відбування покарання, що, в свою чергу вказує на ту обставину, що у разі застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, останній може перейти на легальне становище та переховуватись від органу досудового розслідування, слідчого судді та/або суду.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слідчий суддя враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом, а тому вказаний ризик є доведеним, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні лише розпочато, досудовим слідством не встановлено усіх свідків або очевидців події, а тому ОСОБА_5 потенційно може впливати на вже встановлених свідків у справі, з метою схилити їх до зміни показів на його користь, або здійснювати такий вплив на осіб, які наразі невстановлені органом досудового розслідування.

Погоджується слідчий суддя й з доводами клопотання прокурора про наявність ризику того, що підозрюваний ОСОБА_5 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, тобто про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК. До таких висновків слідчих суддя доходить з тієї обставини, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, відбував покарання в місцях обмеження та позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став та, відбуваючи покарання за попереднім вироком, обґрунтовано підозрюється у вчиненні нового нетяжкого злочину, що у своїй сукупності, свідчить про його схильність до протиправної поведінки та, відповідно, про доведення прокурором вказаного ризику.

Слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК враховує, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, має постійне місце реєстрації, не має стійких соціальних зв`язків.

Отже, приймаючи рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, повно та об`єктивно дослідивши усі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахує ступінь тяжкості інкримінованого підозрюваного кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК, дані про особу підозрюваного, та вважає, що саме такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам.

Щодо розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У даному випадку, слідчий суддя враховуючи фактичні обставини даного кримінального провадження, особу підозрюваного ОСОБА_5 доходить обґрунтованого висновку, про визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка хоча і є значною, однак під ризиком її втрати, вона у повному обсязі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 32, 110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001721 від 10.11.2023 стосовно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, в межах строку досудового розслідування, тобто до 25 січня 2024 року включно.

Визначити, що у разі внесення підозрюваним або іншою фізичною або юридичною особою застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 гривень, підозрюваний ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення підозрюваного з-під варти, покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК, а саме:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та/або суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без письмового дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та/або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю та/або суд про зміну свого місця перебування;

- не спілкуватися зі свідками у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та/або суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1