ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 308/14093/21

провадження № 51-5757км23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 18 липня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001072, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки з виконанням покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання щодо арешту майна, речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 31 липня 2021 року близько 14:47, маючи злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, прибув у відділення «Нової пошти № 1», що знаходиться на вул. Верещагіна, 1 у м. Ужгороді, де отримав поштове відправлення (посилку) за № 0166 від невстановленої досудовим розслідуванням особи, оплативши вартість доставки в розмірі 47 грн, тим самим здійснив незаконне придбання прозорого зіп-пакету, всередині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, яка згідно висновку експерта

№ СЕ-19/107-21/6579-НЗПРАП від 17 серпня 2021 року містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін, вагою 124,5023 г (у перерахунку на амфетамін основу), що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» від 01 серпня 2000 року № 188, перевищує великі розміри та становить особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу.

Окрім цього, ОСОБА_7 отримав поштове відправлення (посилку) за № 7640 від невстановленої досудовим розслідуванням особи, оплативши вартість доставки в розмірі 51 грн, тим самим здійснив незаконне придбання прозорого зіп-пакету, всередині якого знаходилася подріблена речовина рослинного походження, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/107-21/6580-НЗПРАП від 13 серпня 2021 року містить в своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений, - канабіс, вагою 478,5275 г (у перерахунку на суху речовину), що перевищує невеликі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, та, будучи усвідомленим про вміст отриманих відправлень, незаконно, не маючи на те відповідного дозволу, зберігав їх при собі без мети збуту, допоки не був зупинений близько 15:00 працівниками поліції, які виявили та належним чином вилучили з незаконного обігу наркотичні речовини.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 18 липня 2023 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2021 року стосовно ОСОБА_7 залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу апеляційного суду стосовно ОСОБА_7 через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність через м`якість. Стверджує, що, залишаючи вирок місцевого суду без зміни, апеляційний суд не в повній мірі врахував суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, що злочин пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів, що засуджений зберігав при собі особливо великі розміри психотропних речовин та особливо небезпечний наркотичний засіб. Не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про визнання обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , щирого каяття та активного сприяння у розкритті злочину. Стверджує, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності і має погашену судимість у порядку ст. 89 КК України. На переконання прокурора, суд не міг застосовувати ст. 75 КК України до засудженого, оскільки останній вчинив злочин у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, і це є обставиною, що обтяжує його покарання.

У клопотанні на адресу Верховного Суду захисник засудженого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить провести розгляд кримінального провадження без участі її і засудженого ОСОБА_7 , у задоволенні касаційної скарги першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 18 липня 2023 року просить відмовити.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 підтримала касаційну скаргу прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позицію учасника судового провадження - прокурора ОСОБА_5 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ст. 433 Кримінального процесуального Кодексу України (далі - КПК України) суд касаційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у межах касаційної скарги.

У статті 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями ч. 2 ст. 418, ст. 419 КПК України встановлено, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. Ухвала суду апеляційної інстанції, окрім іншого, має містити короткий зміст доводів особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, а також викладаються докази, що спростовують її доводи.

Ухвала апеляційного суду - це рішення суду вищого рівня стосовно законності, обґрунтованості та вмотивованості рішення суду першої інстанції, що перевіряється в апеляційному порядку, тому, безумовно, повинна відповідати вимогам ст. 370 КПК України.

Тобто суд апеляційної інстанції має перевірити і проаналізувати всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, зіставити їх із наявними у справі матеріалами та дати на кожен доречний і важливий аргумент сторони вичерпну відповідь у своєму рішенні.

Апеляційний суд фактично виступає останньою інстанцією, яка зобов`язана перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції, і це покладає на нього певний обов`язок щодо дослідження обставин й оцінки доказів з урахуванням особливостей, передбачених ст. 404 КПК України.

Як убачається з касаційної скарги, доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, та кваліфікація його дій у скарзі прокурора не оспорюються.

Доводи сторони обвинувачення про те, що призначене засудженому ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України є м`яким, колегія суддів Верховного суду не може взяти до уваги як обґрунтовані з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Як убачається з вироку, місцевий суд, вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_7 , врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, пов`язаним із незаконним обігом наркотичних засобів, ставлення ОСОБА_7 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, особу винного (молодий вік, відсутність судимості, має постійне місце проживання, під наглядом у КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» Закарпатської обласної ради не перебуває). Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України судом було визнано його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 ,. суд визнав вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

При цьому, враховуючи, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, свою вину у вчиненому визнав повністю, як під час досудового розслідування та під час судового розгляду, усвідомив суспільну небезпеку своїх дій, суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, вважав за можливе застосувати до нього положення ст. 75 КК України і звільнив його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок за апеляційною скаргою прокурора з підстави неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення ОСОБА_7 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок необґрунтованого застосування ст. 75 КК України, залишив вирок місцевого суду без зміни.

Перевіривши доводи касаційної скарги прокурора, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій в частині призначеного засудженому ОСОБА_7 покарання, виходячи з наступного.

Питання призначення покарання врегульовані розділом ХІ КК України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Водночас відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Таким чином, законодавцем визначено, що явно несправедливим через м`якість або суворість покарання може бути саме за видом чи розміром.

Проте у своїй касаційній скарзі прокурор, зазначаючи, що судами в повній мірі не враховано суспільну небезпеку вчиненого засудженим злочину, не наводить доводів щодо незаконності висновків судів першої та апеляційної інстанцій в частині призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. З урахуванням зазначеного, доводи касаційної скарги у цій частині є необґрунтованими.

Зі змісту положень, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, вбачається, що саме при призначенні покарання суд серед іншого враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд апеляційної інстанції перевірив та не погодився з доводами прокурора про відсутність такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, та зазначив таке.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль щодо вчиненого та бажання виправити ситуацію, яка склалася. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести відповідальність за вчинене, а також ця обставина повинна знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, погодився з кваліфікацією своїх дій, засудив свою поведінку, запевнив, що став на шлях виправлення.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав обставиною, яка пом`якшує покарання, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 на досудовому розслідуванні добровільно розказував та показував, яким чином він придбав наркотичний засіб. Ця обставина зазначена в обвинувальному акті як така, що пом`якшує покарання.

Тому колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність обставин, які пом`якшують покарання, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України.

Що ж стосується доводів прокурора про безпідставність застосування до засудженого ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Питання щодо звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням врегульовано розділом ХІІ КК України.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином законодавцем чітко визначено, що за наявності вищевказаних підстав, при вирішенні питання щодо застосування положень ст. 75 КК України, судом враховується: тяжкість кримінального правопорушення, особа винного та інші обставини справи.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок за апеляційною скаргою прокурора, погодився з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування покарання і звільнення його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки на підставі ст. 75 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального провадження, а також те, що обвинувачений ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, свою вину у вчиненому визнав повністю, як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду, та усвідомив суспільну небезпеку своїх дій, не судимий, молодий за віком, має постійне місце проживання, на обліку в лікаря нарколога не перебуває.

Довід прокурора про те, що суд не міг звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, оскільки останній вчинив злочин у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів і це є обставиною, що обтяжує його покарання, не є слушним, оскільки ця обставинами врахована місцевим судом при призначенні покарання.

З таким висновком суду апеляційної інстанції погоджується і колегія суддів Верховного Суду.

Отже, ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були би підставами для скасування або зміни ухвали апеляційного суду, в провадженні не встановлено.

За таких обставин касаційна скарга першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 18 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3