справа № 361/8299/23
провадження № 1-кп/361/1127/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0002311 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження №0002311 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Броварському міськрайонному суду Київської області.

Крім цього, в підготовчому судовому засіданні прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження дії запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів, оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 09 жовтня 2023 р. та на переконання прокурора, підстави для застосування до обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали, оскільки наявні визначені ст. 177 КПК України ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою вказаної статті.

Потерпілий ОСОБА_6 при вирішення даного клопотання прокурора покладається на розсуд суду.

Обвинувачений та його захисник заперечували щодо клопотання прокурора та звернулися до суду з письмовим клопотання, в якому прохають суд застосувати до обвинуваченого більш м`який вид запобіжного заходу домашній арешт, посилаючись на те, що підстав для клопотання прокурора немає, оскільки відсутні ризики, на які вказує прокурор. Намірів у обвинуваченого впливати на потерпілого та свідків, а також ухилятися від суду немає.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження суд вважає, що прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Положенням статті 178 КПК України закріплено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію обвинуваченого; 7) майновий стан обвинуваченого; 8) наявність судимостей у обвинуваченого; 9) дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, що може переконати об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатнім, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Оцінюючи наявність ризиків, на які посилається у своєму клопотанні прокурор, суд враховує наступне.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Аналізуючи ризик переховуванням від органів досудового розслідування та суду в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити,що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку.

Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).

Тому, аналізуючи даний ризик, слідчий суддя звертає увагу, що обвинувачений має визначене, постійне місце проживання, раніше не судимий, не залишив місце скоєння злочину, а відтак прокурором даний ризик не доведено.

Щодо ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема впливу на потерпілого та свідків, які проживають з обвинуваченим в одному населеному пункті, та може помститися за свідчення, які надали потерпілий та свідки, суд вважає даний ризик не доведеним прокурором.

Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р. №511-550/0/4-13 вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:

- враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ);

- зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Суд вважає, що в судовому засіданні прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_5 не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому вважає за можливе застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, враховуючи тяжкість та обставини кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_5 , а також його особу, який раніше не судимий, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно працює в ТОВ «ФЛАЙ СОФТ», має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 , 2008 р.н., наміру ухилятися від суду обвинувачений не має, а також думку потерпілого ОСОБА_6 , який не наполягав на утриманні обвинуваченого під вартою, тому суд вважає обґрунтованим застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час, а саме з 22 год 00 хв. до 05 год. 00 хв., строком на 60 діб, з одночасним покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 194, 314-316 КПК України, суд

постановив:

Підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0002311 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, закінчити.

Призначити кримінальне провадження №0002311 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 11 годин 00 хвилин 10 жовтня 2023 року в приміщенні Броварського міськрайонного суду Київської області (каб. 309).

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому задовільнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у вияді домашнього арешту без застосування заходів електронного контролю, строком дії на 60 днів, тобто з 04.10.2023 р. по 02.12.2023 року (включно) із забороною обвинуваченому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду в період часу з 22:00 години до 05:00 години.

В порядку ч.1 ст.181, п.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця реєстрації.

Контроль за виконанням ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченого ОСОБА_5 покласти на органи внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого.

Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого зобов`язань.

Строк дії ухвали вважати два місця з дати її постановлення, а саме по 02.12.2023 року (включно).

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена в частині зміни запобіжного заходу безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1