Номер провадження:1-кп/521/642/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2024 року м.Одеса
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Малиновського районного суду м.Одеси перебуває зазначене кримінальне провадження, судовий розгляд триває, судом досліджені докази у кримінальному провадженні.
Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 , посилаючись на тяжкість висунутого обвинувачення, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшилися.
Захисник та обвинувачений заперечували проти клопотання прокурора, зазначивши, що на цей час судом досліджені докази, тому ризики суттєво зменшилися, просили врахувати, що обвинувачений має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, сім`ю, просили обрати більшм`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вислухавши думки прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
Під час розгляду питання доцідльності продовження дії запобіжного заходу оцінці судом підлягають наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК. Згідно ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється - є однією з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу. Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.
Обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачуються у вчинені особливо тяжкого злочину, за вчинення якого, передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, а тому існує ризик, що обвинувачений, для якого настання вказаних наслідків є небажаним, може вдатися до спроб переховуватись від суду. Після дослідження судом наданих доказів хоча і знижуються наявні ризики, але при цьому не виключає повністю ризику можливого ухилення обвинуваченого від суду, а отже існує реальна загроза, що останній може переховуватись від суду, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом або продовжити кримінальне правопорушення. Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має родину, постійне місце проживання, працював офіційно, але наявність у обвинуваченого соціальних зв`язків не зменшує наведені ризики.
При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, отже ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Згідно вимог ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, який передбачає тримання під вартою. Та відповідно до ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.111 Кримінального кодексу України.
Виходячи з характеру та обставин інкримінованого злочину, беручи до уваги особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд приходить до висновку, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою надасть можливість запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим своїх обов`язків.
Колегія суддів оцінивши в сукупності всі наведені обставини приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та необхідності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 без визначення розміру застави, що буде співмірним з існуючими ризиками, відповідатиме особі обвинуваченого та тяжкості висунутого йому обвинувачення і зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176,177, 183, 193,194, 196, 331, 372 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб до 21 березня 2024 року включно без визначення розміру застави.
Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_8 Гарський
Суддя ОСОБА_3