Справа № 304/2002/23 Провадження № 1-кп/304/230/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000130 від 18 вересня 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, непрацюючого, одруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 17 вересня 2023 року близько 02.00 год знаходячись у коридорі квартири АДРЕСА_2 , через неприязні відносини, які раптово виникли, умисно наніс долонею два удари по обличчю своїй дружині ОСОБА_4 , після чого схопив за руки та стиснув пальці, чим вчинив відносно дружини домашнє насильство та спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірних покривах чола по центру, верхньої повіки правого ока, середньої третини лівого передпліччя по передній поверхні, середньої третини лівого плеча по зовнішньо-боковій поверхні, середньої третини правого плеча, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 125 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що в цей день приїхав до жінки у м. Перечин на велосипеді, зайшов до квартири, де вони посварилися, під час чого він декілька разів вдарив її рукою. Про вказані свої дії щиро жалкує та розкаюється, допустився помилки, за яку вибачився перед дружиною. За наведених обставин заявив суду клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, тобто у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, оскільки дружина його вибачила та не має до нього будь яких претензій ні морального, ні матеріального характеру. Захисник ОСОБА_6 позицію обвинуваченого підтримала.

Потерпіла ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні вказала на достовірність показань чоловіка, дійсно вони помирилися, вона вибачила його вчинок, матеріальних та моральних претензій до чоловіка не має, через що просить закрити кримінальне провадження відносно нього, про що подала суду письмову заяву.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечив проти задоволення клопотання обвинуваченого, зазначив, що для цього є правові підстави.

Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а учасники судового розгляду правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України обмежується визнавальними показами обвинуваченого, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.

З урахуванням обсягу доказів, які досліджувалися у судовому засіданні, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про заявлене обвинуваченим ОСОБА_5 клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, суд, враховуючи позицію потерпілої ОСОБА_4 та подану нею заяву, в якій остання зазначила, що примирилася з обвинуваченим, не має до нього претензій ні морального, ні матеріального характеру, та, так само як і прокурор, не заперечила проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення виходячи з такого.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Суд встановив, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, яке згідно із ст. 12 цього Кодексу відноситься до проступку.

Також встановив, що обвинувачений вказане кримінальне правопорушення вчинив вперше, щиро розкаявся, засудив свою протиправну поведінку, примирився з потерпілою та попросив від дружини вибачення, яка у свою чергу не має до нього претензій ні морального, ні матеріального характеру, через що просить закрити кримінальне провадження відносно чоловіка.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим базується, зокрема, на принципах гуманізму та економії кримінальної репресії.

З огляду на ці принципи, саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 46 КК України.

Право на примирення у ст. 46 КК України це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя. Використання права на примирення іншими особами (в тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з особою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками.

Окрім цього, звільняючи особу від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, ураховуючи вираження волі потерпілим щодо прощення винного, відбувається своєрідне повернення потерпілого у попередній стан, який існував до вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

Вказане узгоджується з позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 439/397/17.

Як роз`яснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року, за наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ст. 46 КК України слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, закривши провадження у справі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 під час досудового розслідування не обирався, на даний час клопотань про обрання такого суду не подано, отже питання щодо нього судом не розглядається.

Речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. 46 КК України, ст. 284, 286, 288, 314, 369, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.125 КК України на підставі ст. 46 цього Кодексу звільнити у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, а кримінальне провадження закрити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6, 7 ст. 376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1