Провадження № 1-кп/679/16/2024
Справа № 679/348/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів с/з: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин Хмельницької області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, неодружений, працює у Комунальному господарстві Філії «Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на посаді слюсаря-ремонтника, раніше не судимий у силу ст. 89 КК України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2023 року приблизно о 21:00 год. ОСОБА_6 перебував у холі приміщення піцерії «Белісімо», розташованого за адресою: Хмельницька область, м. Нетішин, просп. Незалежності, буд. 18-А, де під час розмови із ОСОБА_8 між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт. Під час цього конфлікту ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , стоячи обличчям до обличчя із ОСОБА_8 , наніс йому один удар кулаком руки у ділянку обличчя.

У подальшому ОСОБА_6 , продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , перебуваючи на вулиці поряд із приміщенням піцерії «Белісімо» за вищевказаною адресою, стоячи обличчям до обличчя із ОСОБА_8 , наніс йому ще один удар кулаком руки у ділянку обличчя останнього.

Після цього між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виникла боротьба, в результаті якої ОСОБА_6 повалив ОСОБА_8 на землю та, стоячи біля ОСОБА_8 , який у цей час лежав на землі, наніс йому щонайменше чотири удари ногою у ділянку обличчя.

Від нанесених ударів ОСОБА_8 зазнав фізичного болю та відповідно до додаткового висновку експерта Нетішинського відділення Шепетівського районного відділу Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи № 40 від 07.03.2023 отримав тілесні ушкодження у вигляді:

1) перелому кісток верхньої щелепи справа та зліва з крововиливами у верхньощелепні пазухи; забійно-рваної рани підочної ділянки обличчя справа; перелому виличної кістки зліва; параорбітальних гематом правого та лівого очей, що за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості;

2) закритого перелому кісток носу; забійної рани надбрівної ділянки справа; струсу головного мозку; контузії правого ока; крововиливу під кон`юктивальну оболонку правого ока; надриву хряща нижньої повіки лівого ока, що за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

3) забою верхньої губи зліва та сколу емалі різців верхньої щелепи, що за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково, пояснивши суду, що 09.01.2023 приблизно о 20:00 год. йому зателефонувала знайома ОСОБА_10 , яка запропонувала йому піти випити кави, а також попросила допомогти їй занести речі додому. Він погодився та з?ясував, що вона перебуває біля кафе «Беліссімо» м. Нетішин. Приблизно о 20:20 год. він прийшов до вказаного кафе та зайшов у зал. ОСОБА_11 стояла біля барної стійки, а за два метри від неї стояли двоє хлопців потерпілий ОСОБА_8 та ще якийсь хлопець. ОСОБА_6 підійшов до неї та привітався, замовив собі каву і вони почали спілкуватися. Згодом він почув, що вказані хлопці, використовуючи нецензурні слова, почали намагатися з?ясувати, хто він такий. Він запитав про них у ОСОБА_11 і вона відповіла, що не знає їх. Потім хлопці почали наближатися до них і він запропонував їм випити кави, на що ОСОБА_8 відповів, що вони п?ють пиво і що гроші в них теж є. Після цього ОСОБА_6 із ОСОБА_11 продовжили спілкуватися між собою, поки допивали каву. Згодом до них знову підійшов ОСОБА_8 та спитав в обвинуваченого, хто він такий. Той відповів, що він брат ОСОБА_11 , яка сказала потерпілому, щоб той залишив їх. ОСОБА_8 запропонував обвинуваченому вийти поговорити, після чого вони вдвох почали виходити на вулицю, при цьому потерпілий йшов позаду нього. Коли ОСОБА_6 відкрив двері кафе та проходив повз вбиральню, він відчув, що ззаду йому нанесли удар кулаком по потилиці. В обвинуваченого на голові опинилася його куртка, а потерпілий наносив йому удари по голові, паху та у живіт. Обвинувачений вважає, що удари йому наносили дві особи. ОСОБА_6 із потерпілим тягнули один одного, обвинувачений виривався і теж намагався наносити удари в основному мимо, проте пару разів він влучно завдав потерпілому удари руками, однак куди саме прийшлися ці удари він не бачив, оскільки відмахувався. За час бійки обвинувачений пару разів падав та знову підводився на ноги. Знявши куртку та вирвавшись, потерпілий стояв збоку у двох метрах і почав бігти на обвинуваченого (це відбувалося всередині кафе), який наніс ОСОБА_8 один удар лівою рукою по обличчю. Після цього ОСОБА_6 вибіг надвір, намагаючись уникнути подальшої бійки, а потерпілий вибіг слідом за ним та знову почав на нього бігти. Обвинувачений намагався заспокоїти його словесно, проте потерпілий не зупинявся. Обвинувачений наніс потерпілому ще один удар кулаком по обличчю. Вони опинилися на підлозі та боролися. Під час боротьби ОСОБА_8 опинився у положенні сидячі зверху на обвинуваченому та наніс йому більше п?яти ударів кулаками і ліктями у ділянку обличчя, потрапивши в око, а також у ділянку голови, шиї та живота. Через дві-три хвилини ОСОБА_6 скинув із себе потерпілого і наніс йому два удари кулаками у ділянку живота та плеча. Обвинувачений та потерпілий обидва лежали обезсилені. ОСОБА_6 підвівся і наніс потерпілому один удар у ділянку обличчя, після чого пішов у вбиральню кафе. Коли він виходив із кафе, до нього підійшов працівник поліції та попросив його пройти із ним. У цей момент потерпілий сидів, а поряд із ним перебувала ОСОБА_11 , яка попросила обвинуваченого відійти. ОСОБА_6 попросив викликати швидку. Також він вибачився перед потерпілим та просив його не писати заяву у поліцію, а вирішити все мирно, оскільки той вдарив його першим, проте ОСОБА_8 нічого не відповів йому на це. Згодом приїхав автомобіль швидкої допомоги, проте потерпілий від госпіталізації відмовився і сказав, що із ним все добре.

Під час судового розгляду цього кримінального провадження судом були досліджені наступні показання та документи:

- показання потерпілого ОСОБА_8 , який у судовому засіданні пояснив, що 09.01.2023 приблизно о 20 год. він перебував у гостях у свого кума ОСОБА_12 . Приблизно о 20:30 год. він пішов додому, шляхом до якого вирішив зайти у кафе «Белісімо» випити кави. Коли він зайшов туди, то побачив, що біля барної стійки була група осіб, серед яких був обвинувачений, і вони вживали спиртне. ОСОБА_8 замовив собі каву і в цей момент до нього підійшов ОСОБА_6 , який впізнав його, назвав « ОСОБА_13 » і промовив: «Ти ж футболіст», після чого запропонував випити з ним. Потерпілий спочатку відмовився, проте згодом вони все ж випили разом стопку якогось спиртного напою. У компанії обвинуваченого була дівчина, яку ОСОБА_6 представив своєю сестрою, і якийсь час вони втрьох спілкувалися. Обвинувачений був у стані сильного алкогольного сп?яніння та запропонував потерпілому поїхати на дачу, проте той відмовився. Потім обвинувачений пішов у бік вбиральні і в нього виникла суперечка із барменом щодо несплати за попередній рахунок. Коли ОСОБА_6 вийшов у коридор, там в нього сталася суперечка із дівчиною, яку він представляв потерпілому своєю сестрою. Цей конфлікт ОСОБА_8 спостерігав із місця барної стійки кафе та вирішив вийти до них, щоб з?ясувати, що сталося. Коли потерпілий у коридорі запитав про це в обвинуваченого, той відреагував агресивно, і вони почали шарпати один одного. Чи наносив потерпілий удар першим, він не пам?ятає, позаяк декілька разів під час бійки втрачав свідомість, але підстав для цього ОСОБА_8 не мав. На думку потерпілого, якби він наносив удари, то обвинувачений мав би побої. Як саме відбувалася бійка, потерпілий також не може пригадати. Коли потерпілого везли в лікарню, дівчина, яку обвинувачений представляв своєю сестрою, їхала разом із ОСОБА_8 , а до цього на місці бійки вона тримала його у себе на колінах. У цей момент до нього підходив обвинувачений і кричав йому: «Не будь терпілой!». У лікарні, де також були присутні працівники поліції, ОСОБА_8 зашили брову, після чого відпустили додому. Весь наступний день він пролежав у ліжку і зрозумів, що в нього серйозні проблеми із щелепою, тому звернувся до хірурга-стоматолога, який повідомив, що в нього перелом щелепи. Йому треба було екстрено лікуватися, однак у Хмельницькому та Рівному йому відмовили у лікуванні з огляду на складність операції, тому він домовився із Київською обласною лікарнею, куди приїхав 12 січня, а 17 січня йому зробили там операцію. 21 січня він вже був вдома, однак продовжує лікуватися до теперішнього часу. Обвинувачений жодного разу не телефонував йому і не пропонував допомоги. Дівчина, яку ОСОБА_6 представив потерпілому, як свою сестру, через два тижні після бійки зателефонувала потерпілому та запропонувала зустрітися, проте він відмовився. На думку потерпілого, обвинувачений не розкаявся у вчиненому. На даний час потерпілий втрачає зір, хоча до цього проблем із зором він не мав. Моральну шкоду в розмірі 20 тисяч гривень він вважає замалою, бо протягом тривалого часу був позбавлений можливості працювати. Також наразі ОСОБА_8 має потребу зробити операції на носі та для корегування зору;

- показання свідка ОСОБА_11 , яка у судовому засіданні пояснила, що на початку січня 2023 року приблизно о 19:20 год. вона відпочивала у кафе «Белісімо» м. Нетішин. Перед цим вона ходила по магазинах та в неї були важкі пакети, тому вона попросила свого знайомого ОСОБА_6 прийти допомоги їй. Вона сиділа сама за барною стійкою та пила пиво. Поки вона чекала на обвинуваченого, до барної стійки підійшли двоє хлопців, які почали із нею знайомитися та запропонували їй випити горілки. Хлопці були на підпитку, але спочатку будь-якої агресії не виявляли. Згодом у кафе прийшов ОСОБА_6 , якому ці хлопці також запропонували випити горілки (за знайомство та футбол). Вона замовила обвинуваченому каву і вони стояли біля барної стійки, а хлопці сиділи поруч. В якийсь момент хлопці почали грубо чіплятися до неї, у зв`язку з чим ОСОБА_6 зробив їм зауваження з приводу того, що не треба так спілкуватися з дівчиною. Коли ОСОБА_11 вже збиралася виходити, потерпілий запропонував обвинуваченому вийти чи то поговорити, чи то на перекур точно вона не розчула, бо в цей момент розраховувалася. Коли вона вдягалася, то побачила, що ОСОБА_6 йшов на вихід першим, а потерпілий, за яким одразу йшов його знайомий, ззаду наніс обвинуваченому удари кулаком по верхній частині тулуба та по голові (у ділянку потилиці). Обвинувачений намагався закриватися. Знайомий потерпілого при цьому стояв поруч у холі. Після цього обвинувачений пішов у вбиральню вмиватися, а потерпілий зі своїм знайомим вийшли з холу кафе. Згодом за ними вийшов обвинувачений і бійка продовжилася на вулиці. ОСОБА_11 вибігла на вулицю, побачила бійку, забігла назад і попросила когось у кафе викликати поліцію та швидку. Потім вона знову вийшла на вулицю та побачила ОСОБА_8 , який сидів та був у крові, і почала надавати йому першу медичну допомогу. Через деякий час приїхали поліція та швидка, потерпілого забрали. Вона на таксі поїхала у лікарню, щоб пересвідчитися, що із потерпілим все гаразд. Після огляду лікаря потерпілий сказав, що все добре і що писати заяву у поліцію він не буде. Поліція порозвозила їх додому. Пізніше вона телефонувала потерпілому, але він відмовився з нею спілкуватися. З обвинуваченим ОСОБА_11 раніше перебувала у цивільному шлюбі. Після бійки ОСОБА_6 звертався до лікаря, в нього було підбите око та синець на губі, а також він накульгував;

- показання свідка ОСОБА_14 , яка у судовому засіданні пояснила, що 09.01.2023 приблизно о 21:00 год. вона відпочивала разом із другом у кафе «Белісімо», розташованому по просп. Незалежності м. Нетішин, куди вони зайшли, щоб замовити піцу. З нею була ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та хлопець на ім`я ОСОБА_17 (а також, можливо, ОСОБА_18 ). У кафе було шумно, а у сусідньому залі відбувалися якісь розборки. Вона вийшла на вулицю покурити і в цей момент біля дитячого зала побачила бійку двох чоловіків один лежав, а інший наніс йому декілька ударів ногою по голові. Вона одразу зайшла назад у кафе та запитала у персоналу закладу, чому вони нічого не роблять, після чого викликала швидку та поліцію. ОСОБА_14 дочекалася замовлення і пішла. Коли вона виходила із кафе, на місце вже прибули швидка та поліція, при цьому потерпілий лежав, біля нього сиділа дівчина та кричала, а інший учасник бійки стояв біля потерпілого;

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000083 від 12.01.2023, згідно з яким 09.01.2023 приблизно о 21:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у холі кафе «Белісімо», розташованого за адресою: Шепетівський район, м. Нетішин, просп. Незалежності, буд. 18-А, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин наніс ОСОБА_8 один удар кулаком у ділянку обличчя. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , перебуваючи на вулиці поблизу вказаного закладу, ОСОБА_6 наніс ще один удар кулаком у ділянку обличчя потерпілого, після чого повалив його на землю та наніс ще щонайменше чотири удари ногою у ділянку обличчя, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження (а.с. 1-2 м.д.р.);

- протокол прийняття заяви ОСОБА_8 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.01.2023, відповідно до якої 09.01.2023 приблизно о 21:00 год. у приміщенні піцерії «Белісімо», розташованому по просп. Незалежності м. Нетішин, невідомий йому чоловік ОСОБА_19 наніс йому тілесні ушкодження у ділянку голови (а.с. 7 м.д.р.);

- висновок експерта № 26 за результатами проведення судово-медичної експертизи від 10.02.2023, відповідно до якого у представленій для дослідження медичній карті стаціонарного хворого ОСОБА_8 відзначені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма; струс головного мозку; забійно-рвана рана правої надбрівної ділянки; забійно-рвана рана правої підочної ділянки обличчя; травматичний перелом верхньої щелепи справа та зліва; ліній перелом виличної кістки зліва; крововилив у верхньощелепні пазухи справа та зліва; параорбітальні гематоми правого та лівого очей; крововилив під кон`юктивальну оболонку правого ока; забій верхньої губи зліва; скол емалевої поверхні різців верхньої щелепи; осколковий перелом кісток носу зі зміщенням, викривлення переділки носу; синці обличчя. Вказані тілесні ушкодження спричинені дією твердих тупих предметів, мають морфологічні властивості ударної та вираженої по силі травмуючої дії з багаторазовим прикладанням до передньої поверхні обличчя і за своїм характером та кваліфікуючим критерієм тривалого розладу здоров`я відносяться: 1) перелом кісток верхньої щелепи справа та зліва з крововиливами у верхньощелепні пазухи; забійно-рвана рана підочної ділянки обличчя справа; перелом виличної кістки зліва; параорбітальні гематоми правого та лівого очей, до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості; 2) закритий перелом кісток носу; забійна рана надбрівної ділянки справа; струс головного мозку; крововилив під кон`юктивальну оболонку правого ока, до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; 3) забій верхньої губи зліва та скол емалі різців верхньої щелепи до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості (а.с. 17-19 м.д.р.);

- висновок експерта № 40 за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи від 07.03.2023, відповідно до якого у представленій для дослідження медичній карті стаціонарного хворого Київської обласної клінічної лікарня, медичної картки офтальмологічного центру «ЗІР» ОСОБА_8 відзначені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма; струс головного мозку; забійно-рвана рана правої надбрівної ділянки; забійно-рвана рана правої підочної ділянки обличчя; травматичний перелом верхньої щелепи справа та зліва; ліній перелом виличної кістки зліва; крововилив у верхньощелепні пазухи справа та зліва; контузія правого очного яблука з надривом хряща нижньої повіки лівого ока; параорбітальні гематоми правого та лівого очей; контузія правого очного яблука середнього ступеня; крововилив під кон`юктивальну оболонку правого ока; надрив хряща нижньої повіки лівого ока; забій верхньої губи зліва; скол емалевої поверхні різців верхньої щелепи; осколковий перелом кісток носу зі зміщенням, викривлення переділки носу; синці обличчя. Вказані тілесні ушкодження спричинені дією твердих тупих предметів, мають морфологічні властивості ударної та вираженої по силі травмуючої дії з багаторазовим прикладанням до передньої поверхні обличчя і за своїм характером та кваліфікуючим критерієм тривалого розладу здоров`я відносяться: 1) перелом кісток верхньої щелепи справа та зліва з крововиливами у верхньощелепні пазухи; забійно-рвана рана підочної ділянки обличчя справа; перелом виличної кістки зліва; параорбітальні гематоми правого та лівого очей, до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості; 2) закритий перелом кісток носу; забійна рана надбрівної ділянки справа; струс головного мозку; контузія правого ока; крововилив під кон`юктивальну оболонку правого ока; надрив хряща нижньої повіки лівого ока, до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; 3) забій верхньої губи зліва та скол емалі різців верхньої щелепи до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Диференційних судово-медичних ознак травмуючого знаряддя чи предметів немає, оскільки індивідуальні метрично-конструктивні особливості у тілесних ушкодженнях не відобразилися. Характер та локалізація ушкоджень на тілі ОСОБА_8 не відповідають механізму виникнення внаслідок самопадіння з висоти власного зросту чи натисканням пальцями рук на окремі ділянки тіла та могли виникнути від дії кулаків рук, ніг (коліна) тощо. Вказані тілесні ушкодження виникли незадовго до звернення з медичною допомогою, що може відповідати часу травмування, вказаного у постанові про призначення експертизи 09.01.2023 (а.с. 22-25 м.д.р.);

- протокол огляду відео від 10.02.2023, відповідно до якого був оглянутий визнаний речовим доказом у справі компакт-диск CD-R з відеофайлом із приміщення піцерії «Белісімо», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що був отриманий на підставі ухвали слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.01.2023 згідно з протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 09.02.2023. Із вказаного відеозапису вбачається, що 09.01.2023 о 21:03 год. із входу піцерії «Білісімо» виходять дві невідомі особи, які спостерігають, що відбувається у холі піцерії, а саме біля санвузлів. О 21:04 год. із входу цієї піцерії вибігає ОСОБА_8 , який звертає ліворуч та намагається втекти від ОСОБА_6 . О 21:04 год. із входу піцерії виходить ОСОБА_6 , одягнутий у сорочку темного кольору, а за ним виходить ОСОБА_8 , одягнений у куртку та спортивні штани світлого кольору. ОСОБА_6 наносить один удар лівою рукою ОСОБА_8 по обличчю, після чого відходить ліворуч від входу за межі камери спостереження. Після цього ОСОБА_6 сам заходить до приміщення піцерії. О 21:05 год. ОСОБА_6 , одягнений у куртку темного кольору, тримаючи шапку у правій руці, виходить із приміщення піцерії та направляється у напрямку ОСОБА_8 . О 21:07 год. ОСОБА_6 має намір зайти до приміщення піцерії, однак різко розвертається та біжить у напрямку ОСОБА_8 . О 21:09 год. ОСОБА_6 заходить до приміщення піцерії, а саме до санвузла. О 21:10 год. до приміщення піцерії прибувають працівники поліції, які виявили ОСОБА_6 у приміщенні санвузла (а.с. 50-51, 52-55, 56-58, 63 м.д.р.);

- протокол огляду відео від 10.02.2023, відповідно до якого був оглянутий визнаний речовим доказом у справі компакт-диск CD-R з відеофайлами, на яких зафіксовано факт виклику 09.01.2023, зареєстрованим ЄО № 116, у приміщення піцерії «Белісімо», розташованого за адресою: м. Нетішин, просп. Незалежності, буд. 18-А, що був отриманий на підставі листа старшого слідчого СВ Шепетівського РУП ГУНП у Хмельницькій області від 07.02.2023. Із наявних на диску відеозаписів вбачається, що 09.01.2023 о 21:10 год. невідома особа, перебуваючи біля входу до піцерії «Белісімо», розташованої за адресою: м. Нетішин, просп. Незалежності, буд. 18-А, попереджає працівника поліції про те, що особа, яка нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_8 , а саме ОСОБА_6 перебуває у санвузлі вказаного закладу. О 21:10 год. працівник поліції спільно з ОСОБА_6 підходять до безпосереднього місця події, де перебуває ще один працівник поліції, двоє невідомих дівчат, які надають допомогу ОСОБА_8 та просять працівників поліції відвести ОСОБА_6 на безпечну відстань. Крім того, одна з невідомих дівчат на ім`я ОСОБА_20 повідомила працівникам поліції, що боїться фізичної розправи ОСОБА_6 . О 21:13 год. ОСОБА_6 звертається до ОСОБА_8 на ім`я та просить його не звертатися із заявою про вчинення злочину. О 21:14 год. працівники поліції намагаються забрати ОСОБА_6 із місця події, а той просить вибачення у ОСОБА_8 . О 21:15 год. ОСОБА_6 погрожує фізичною розправою невідомій на ім`я ОСОБА_20 , а згодом просить її не свідчити проти нього (а.с. 59, 60, 61-62, 63 м.д.р.).

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Винуватість підсудного у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення повністю доведена, оскільки підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення, які узгоджуються між собою та не суперечать один одному.

Так, із досліджених доказів судом було встановлено, що ОСОБА_6 під час бійки із ОСОБА_8 умисно двічі вдарив потерпілого кулаком по обличчю, а також, поваливши його внаслідок боротьби на землю та перебуваючи у положенні стоячи по відношенню до потерпілого, який продовжував лежати на землі, умисно наніс ОСОБА_8 декілька (не менше чотирьох) ударів ногою у ділянку обличчя, внаслідок чого останньому було заподіяне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Суд критично оцінює твердження обвинуваченого щодо часткового визнання винуватості, оскільки таке твердження спростовується дослідженими судом доказами, зокрема висновками експертів та показаннями свідка ОСОБА_14 , яка бачила, як обвинувачений наніс декілька ударів по голові потерпілого, коли той лежав на землі.

Обвинувачений у судовому засіданні вказав, що він щиро кається у скоєному та вибачився перед потерпілим, проте суд не вбачає підстав для врахування щирого каяття в якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому, з огляду на наступне.

Суд, виходячи з положень ч. 6 ст. 368 КПК України, враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 18.09.2019 у справі № 166/1065/2019, відповідно до якого розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Крім того, Верховний Суд у правовому висновку, викладеному у своїй постанові від 12.11.2020 у справі № 363/975/18 наголосив, що щире каяття є відвертою негативною оцінкою винуватою особою своєї злочинної поведінки, визнанням тих обставин, які їй ставляться в провину, має характеризувати її поведінку після вчинення злочину, але з позицій психологічної переорієнтації суб`єкта, який дійсно засуджує свій вчинок, визнає його антигромадський характер і готовий нести відповідальність.

Проте ОСОБА_6 визнав свою винуватість лише частково та активних дій щодо відшкодування потерпілому завданої шкоди не вчиняв, що свідчить про відсутність у нього щирого жалю з приводу скоєного та осуду своїх протиправних дій, тобто про відсутність ознак щирого каяття.

Разом із цим суд враховує положення п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003, в якому зазначається, що судам треба мати на увазі, що наведений у ч. 1 ст. 66 КК перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч. 1 цієї статті, наприклад, вчинення злочину внаслідок неправильної поведінки потерпілого.

З огляду на це при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд вважає за необхідне визнати пом`якшуючою обставиною вчинення кримінального правопорушення внаслідок неправильної поведінки потерпілого, оскільки останній під час подій, що передували вчиненню злочину, у свою чергу, також поводив себе провокативно та агресивно, накинувшись ззаду на обвинуваченого та першим завдавши йому удари, що було встановлено судом із показань обвинуваченого та свідка ОСОБА_11 .

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Як особа обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий у силу ст. 89 КК України, до адміністративної відповідальності не притягався, за місцем проживання характеризується задовільно, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, неодружений, не працевлаштований.

Із досудової доповіді, складеної за дорученням суду стосовно ОСОБА_6 вбачається, що за інформацією КП НМР «ЖКО» обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб) оцінюються органом пробації як середні. Беручи до уваги зібрані матеріали та інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його вік, спосіб життя, історію правопорушень, а також середній рівень ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення, Шепетівський РВ № 1 філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. На думку уповноваженого органу з питань пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-вихованих заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень (а.с. 65-69 т. 1).

Відповідно до ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Суд також в силу ч. 6 ст. 368 КПК України враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 570/3743/15-к, в якій зазначається, що покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Враховуючи ступінь тяжкості та характер суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є умисним нетяжким злочином, його суспільно небезпечні наслідки, особу обвинуваченого, який в цілому позитивно характеризується та не має не знятих та не погашених судимостей, наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин, а також беручи до уваги висновки досудової доповіді, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України строком на два роки зі звільненням його від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком у вигляді двох років, що суд вважає необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Суд враховує, що потерпілий наполягав на призначенні реального покарання обвинуваченому, тобто без звільнення останнього від відбування покарання з випробування. Водночас суд зазначає, що думка потерпілого стосовно питань, вирішення яких відноситься до дискреційних повноважень суду, враховується судом у сукупності з іншими обставинами та не може бути вирішальною, про що зазначається зокрема у правових висновках Верховного Суду, викладених у постановах від 21.02.2019 у справі № 742/584/18 та від 03.07.2019 у справі № 165/2070/17.

У кримінальному провадженні на стадії судового провадження до початку судового розгляду потерпілим ОСОБА_8 був заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 , в якому потерпілий просив стягнути з обвинуваченого завдану ОСОБА_8 кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в розмірі 170000 грн та моральну шкоду в розмірі 100000 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000 грн.

В обґрунтування позову зазначається, що у зв`язку із заподіяними обвинуваченим тілесними ушкодженнями потерпілому було здійснене оперативне втручання для усунення перелому кісток носу, а також здійснюється дороге лікування зубів верхньої та нижньої щелеп. При цьому лікування цивільний позивач проходить не тільки за своїм місцем проживання, але й у лікувальних закладах м. Києва, що потребує значних матеріальних витрат. Заподіяні позивачу тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я та дороге лікування, на яке були витрачені грошові кошти в розмірі 170000 грн. У той же час ОСОБА_6 не цікавився станом його здоров`я, не приносив вибачень та не надавав матеріальної допомоги, що свідчить про відсутність у нього щирого каяття.

Крім того, внаслідок зазначених обставин був порушений звичний спосіб життя потерпілого. До теперішнього часу він не має можливості у повному обсязі займатися своїми звичними справами, перебуває у пригніченому стані, часто зазнає нервових зривів. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів. Також наслідки моральної травми потерпілого призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидкої втомлюваності, пасивності, зниженого настрою, пригніченості, нервовості, дратівливості, образливості, чутливості, реакції замикання, фіксованості на негативних переживання, емоційної напруги, настороги, невпевненості у собі, тривоги з приводу майбутнього. Все це змінило уклад його життя та перспективи на майбутнє, були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів та продуктивної самореалізації. Розмір завданої моральної шкоди потерпілий оцінює у 100000 грн та вважає, що саме така сума достатня та необхідна для відновлення попереднього морального стану або, принаймні, його поліпшення (а.с. 116-121 т. 1).

У судовому засіданні потерпілий та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні.

Обвинуваченим був наданий відзив на позов, в якому він вказав, що визнає позов частково, а саме лише в частині вимог щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн.

Так, у цивільному позові відсутні обґрунтування та розрахунок необхідності понесення затрат на «дороге лікування» в розмірі 170000 грн для відновлення стану здоров`я нібито у зв`язку із заподіяними потерпілому тілесними ушкодженням. Потерпілим не зазначено належних та допустимих доказів на підтвердження відповідних вимог, в тому числі що така допомога не могла бути надана йому безкоштовно. ОСОБА_8 не надав доказів, що вказані у позові витрати понесені саме на лікування у зв`язку з отриманими травмами. До позову приєднані чеки на придбання ліків та рахунки, проте з них не вбачається, що ці ліки купувалися саме для лікування позивача і саме у зв`язку з отриманими ним тілесними ушкодженнями. Зазначені чеки не є іменними. Більше того, дві квитанції на суми 29112 грн та 40000 грн виписані на ім`я ОСОБА_21 , яка не має будь-якого відношення до цієї справи. У деяких чеках зазначається про придбання мінеральної води «Моршинська», яка ні практично, ні теоретично не може мати будь-якого відношення до лікування потерпілого. З огляду на це додані до позову документи не можуть вважатися належними доказами понесення витрат саме у зв`язку із подією інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Щодо моральної шкоди обвинувачений вказав, що позивачем також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що розмір відшкодування моральної шкоди має складати саме суму 100000 грн, у той час як відшкодування моральної шкоди не має бути засобом безпідставного збагачення та отримання доходу, а виконує виключно компенсаційну функцію відшкодування саме моральних витрат. Обґрунтування потерпілим моральної шкоди має загально-декларативний характер, що не містить конкретної інформації про спричинення моральної шкоди. Доказів щодо стресу, моральних страждань, порушення звичного способу життя потерпілим не надано. Водночас конфлікт розпочався з ініціативи та з вини потерпілого, який першим наніс удари обвинуваченому. До того ж матеріальне становище обвинуваченого не дозволяє сплатити заявлену потерпілим моральну шкоду. З огляду на вказані обставини обвинувачений вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди в сумі 20000 грн, які він згоден сплатити потерпілому.

Також обвинувачений вважає, що заявлений потерпілим розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, необхідним для їх виконання часом та обсягом наданих послуг. Реальну вартість таких послуг обвинувачений оцінює у 5000 грн (а.с. 165-171 т. 1).

У судовому засіданні обвинувачений та захисник підтримали доводи, викладені у раніше наданому відзиві на позов.

Згідно з ч. 1 ст. 129 Кримінального процесуального кодексу України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності, підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю чи частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підтвердження понесених вказаних у позові витрат на лікування потерпілим були додані до позову копії чеків (а.с. 125-154 т. 1). Разом із цим потерпілий не надав суду належні та достатні медичні документи, що підтверджували б потребу потерпілого у придбанні саме цих ліків та проведення саме цих медичних досліджень у відповідний період часу. Разом із цим більшість копій платіжних документів не є іменними, що не дозволяє зробити висновок, для якої саме особи придбавалися медикаменти, а дві квитанції на суми 29112 грн та 40000 грн (а.с. 137, 138 т. 1) виписані на ім`я ОСОБА_21 , яка не має будь-якого відношення до цієї справи, на що звертав увагу обвинувачений у своєму відзиві. Також до витрат на лікування потерпілий відносить придбання мінеральної води, яка не є лікарським засобом. З огляду на це суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог потерпілого щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в частині відшкодування витрат на лікування.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода згідно з п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України полягає зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи із встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає доведеним факт завдання моральної шкоди ОСОБА_8 , що полягає у стражданнях, яких він зазнав внаслідок ушкодженням обвинуваченим його здоров`я. В той же час, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що заявлений у цивільному позові потерпілого розмір відшкодування моральної шкоди є завищеним, тому суд вважає за необхідне задовольнити відповідні позовні вимоги частково у розмірі 30000 грн.

Щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються, у тому числі, із витрат на правову допомогу.

У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати (ч. 1 ст. 124 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Із матеріалів справи вбачається, що потерпілий 03.02.2023, тобто на стадії досудового розслідування уклав із адвокатом ОСОБА_9 договір про надання правової допомоги, повноваження якого також підтверджуються свідоцтвом про право заняття адвокатською діяльністю серії ЗР № 21/2696 та посвідченням адвоката. Крім іншого, у п. 2.3.1 вказаного договору зазначається, що клієнт зобов`язаний сплатити адвокату гонорар у розмірі та у строк, окремо погоджені між ними (а.с. 23, 24 т. 1).

Із наявного в матеріалах справи розрахунку суми гонорару (вартості послуг) за надану правничу допомогу від 03.02.2023 у справі № 679/348/23 вбачається, що потерпілим за вказаним договором були понесені витрати на професійну правничу допомогу, надану представником ОСОБА_9 , що пов`язані з розглядом зазначеного кримінального провадження, у розмірі 30000 грн, сплата яких підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 20.04.2023 (а.с. 122-123, 124 т. 1).

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд бере до уваги, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, якщо неспівмірність таких витрат буде доведена стороною, яка заявила таке клопотання (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).

Водночас у правовому висновку, викладеному у постанові Об?єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

У той же час, з урахуванням обсягу наданої потерпілому правової допомоги, категорії справи та тривалості її розгляду, а також зусиль та знань, що необхідні для складання документів та участі у справі, суд вважає, що неспівмірність таких витрат у даному випадку стороною захисту не доведена.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позову (30000 грн х 100% / 270000 грн), суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого суму понесених останнім судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3333 грн пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог (30000 грн х 11,11% / 100%).

При цьому суд бере до уваги правовий висновок, викладений у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 187/291/17, відповідно до якого при вирішенні у межах кримінального провадження цивільного позову стягнення судового збору з обвинуваченого (засудженого), який несе цивільну відповідальність, не допускається, адже таке стягнення суперечить закріпленим у ст.ст. 2, 7, 9 КПК України завданням кримінального провадження, засаді законності, не відповідає приписам ч. 5 ст. 128, ст.ст. 118, 119, 370 цього Кодексу та істотно порушує гарантоване особі право на розгляд справи щодо неї з додержанням вимог зазначеного провадження, передбачених указаним Кодексом.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження (в тому числі запобіжні заходи) не застосовуються.

Питання про долю речових доказів підлягають вирішенню відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України наступним чином: цифрові носії із камер спостереження піцерії «Белісімо» та нагрудних реєстраторів працівників ВПД № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області залишити в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 84-89, 91-94, 100, 118, 119, 124, 128, 129, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком у вигляді 2 (двох) років, поклавши на нього наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження здоровя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ) моральну шкоду, заподіяну внаслідок ушкодження здоровя, у розмірі 30000 (тридцяти тисяч) гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження здоровя відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3333 (трьох тисяч трьохсот тридцяти трьох) гривень.

Речові докази, а саме цифрові носії із камер спостереження піцерії «Белісімо» та нагрудних реєстраторів працівників ВПД № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1