Дата документу 21.11.2023
Провадження № 1-кс/334/3286/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ленінського райсуду м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ Запорізького РУП Головного управління Національної поліції Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, який має вищу освіту, не одруженого, який не має на утриманні малолітніх дітей, обіймає посаду стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , має військове звання солдат, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України

В С Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ Запорізького РУП Головного управління Національної поліції Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Клопотання погоджено прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи своє клопотання, слідчий зазначав, що ОСОБА_6 був призваний по мобілізації для подальшого проходження військової служби відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію».

12 листопада 2022 року ОСОБА_6 направлений до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби на посаді стрільця, відповідно до чого останній являється військовослужбовцем.

Приблизно в жовтні 2023 року ОСОБА_6 для виконання бойових завдань було видано ручні гранати «Ф-1» таким чино він придбав вказані боєприпаси, після виконання бойових завдань ОСОБА_6 не використав, а залишив собі - один корпус гранати «Ф-1» з маркуванням 10747-75-Т, підривач типу ЗРГМ з маркуванням 54УЗРГМ-2 583. При цьому, усвідомлюючи, що зазначені предмети є бойовими припасами та вибуховими пристроями, ОСОБА_6 маючи умисел на зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, залишив при собі вказані предмети, які в подальшому зберігав за адресою реєстрації та свого фактичного мешкання: АДРЕСА_1 .

Таким чином ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у зберіганні та придбанні, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

19 листопада 2023 року до ЄРДР були внесені відомості під № 0002351 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

19 листопада о 15 годині 55 хвилин ОСОБА_6 будо затримано у порядку ст. 208 КПК України, а 20 листопада 2023 року йому було повідомлено про підозру

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами: протоколом огляду від 19.11.2023, згідно якого, у ході проведення огляду у квартири ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: один корпус гранати «Ф-1» з маркуванням 10747-75-Т, підривач типу ЗРГМ з маркуванням 54УЗРГМ-2 583; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , яка пояснила, що ОСОБА_6 є її рідним братом та вони мешкають разом за адресою: АДРЕСА_1 , квартира належить свідку та її брату, він є військовослужбовцем ЗСУ в/ч НОМЕР_1 посада стрілець, перебував на бойових завданнях на Донецькому напрямку, останнім часом знаходився вдома за місцем мешкання, з приводу травм, хвороб та поранень ОСОБА_6 свідку нічого не відомо. Свідок характеризує свого брата з негативного боку, а саме зловживання алкоголем, агресивна, неадекватна поведінка, погрозами свідку фізичною розправою. ОСОБА_6 зберігає вдома зброю, боєприпаси, вибухонебезпечні предмети, він постійно їх ховає та свідок бачила їх за місцем мешкання. 19.11.2023 приблизно о 05:00 свідок та її брат знаходились вдома, ОСОБА_6 вживав горілку, між ними була сварка та стався конфлікт. Після того як її брат ліг спати, свідок викликала поліції коли побачила у брата у кімнаті предмет схожий на гранату, побоюючись за життя та здоров`я та небезпеку вибуху; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який є сусідом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який пояснив, що знає що ОСОБА_6 є військовослужбовцем ЗСУ на даний час перебуває вдома, свідок часто чує сварки між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; довідкою-відповіддю про самовільне залишення в/ч НОМЕР_1 , згідно якої 05.06.2023 військовослужбовця ОСОБА_6 направлено на лікування до в/ч НОМЕР_2 до теперішнього часу останній до в/ч НОМЕР_1 не повернувся, на зв`язок не виходить, медична документація відсутня.

Таким чином, зібраними під час досудового розслідування доказами встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Крім того, на аморальність та прямий умисел дій ОСОБА_6 вказує той факт, що злочин вчинений у період введеного на території України Указом Президента України воєнного стану, коли Українська Держава перебуває у стані війни з рф та громадяни України гинуть та дістають шкоду здоров`ю, потерпаючи від дій агресора. Натомість ОСОБА_6 не використав боєприпаси з призначенням, не здав їх добровільно належним чином, а приховав їх у себе за місцем мешкання, знаходився вдома без поважних на то причин. Незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами є суспільно небезпечним діянням, що усвідомлював підозрюваний ОСОБА_6 .

У зв`язку з чим, орган досудового слідства приходить до висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за наявністю ризику, передбаченого п.1, п.3, п.4, п.5 ч.1 ст. 177 УПК України.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали клопотання про застосування саме такого запобіжного заходу, з підстав вказаних у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_6 надав свої пояснення та готовий співпрацювати з органами досудового розслідування, але просив не застосовувати до нього найсуворіший запобіжний захід.

Також, підозрюваний запевнив суд, що він не має наміру ухилятися від слідства та суду.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 просив суд не застосовувати найсуворіший запобіжний захід, а обрати більш м`який запобіжний захід.

Стосовно обґрунтованості ризиків, на які посилається слідчий та прокурор, на думку сторони захисту, не доведені, а тому не мають бути прийнятті судом до уваги.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення слідчого та прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, встановив наступні обставини та прийшов до наступних висновків щодо наявності підстав для задоволення заявленого клопотання з наступних підстав:

В ході судового розгляду встановлено та доведено належними письмовими доказами, що ОСОБА_6 був призваний по мобілізації для подальшого проходження військової служби відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію».

12 листопада 2022 року ОСОБА_6 направлений до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби на посаді стрільця, відповідно до чого останній являється військовослужбовцем.

Приблизно в жовтні 2023 року ОСОБА_6 для виконання бойових завдань було видано ручні гранати «Ф-1» таким чино він придбав вказані боєприпаси, після виконання бойових завдань ОСОБА_6 не використав, а залишив собі - один корпус гранати «Ф-1» з маркуванням 10747-75-Т, підривач типу ЗРГМ з маркуванням 54УЗРГМ-2 583. При цьому, усвідомлюючи, що зазначені предмети є бойовими припасами та вибуховими пристроями, ОСОБА_6 маючи умисел на зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, залишив при собі вказані предмети, які в подальшому зберігав за адресою реєстрації та свого фактичного мешкання: АДРЕСА_1 .

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами: протоколом огляду від 19.11.2023, згідно якого, у ході проведення огляду у квартири ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: один корпус гранати «Ф-1» з маркуванням 10747-75-Т, підривач типу ЗРГМ з маркуванням 54УЗРГМ-2 583; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , яка пояснила, що ОСОБА_6 є її рідним братом та вони мешкають разом за адресою: АДРЕСА_1 , квартира належить свідку та її брату, він є військовослужбовцем ЗСУ в/ч НОМЕР_1 посада стрілець, перебував на бойових завданнях на Донецькому напрямку, останнім часом знаходився вдома за місцем мешкання, з приводу травм, хвороб та поранень ОСОБА_6 свідку нічого не відомо. Свідок характеризує свого брата з негативного боку, а саме зловживання алкоголем, агресивна, неадекватна поведінка, погрозами свідку фізичною розправою. ОСОБА_6 зберігає вдома зброю, боєприпаси, вибухонебезпечні предмети, він постійно їх ховає та свідок бачила їх за місцем мешкання. 19.11.2023 приблизно о 05:00 свідок та її брат знаходились вдома, ОСОБА_6 вживав горілку, між ними була сварка та стався конфлікт. Після того як її брат ліг спати, свідок викликала поліції коли побачила у брата у кімнаті предмет схожий на гранату, побоюючись за життя та здоров`я та небезпеку вибуху; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який є сусідом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який пояснив, що знає що ОСОБА_6 є військовослужбовцем ЗСУ на даний час перебуває вдома, свідок часто чує сварки між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; довідкою-відповіддю про самовільне залишення в/ч НОМЕР_1 , згідно якої 05.06.2023 військовослужбовця ОСОБА_6 направлено на лікування до в/ч НОМЕР_2 до теперішнього часу останній до в/ч НОМЕР_1 не повернувся, на зв`язок не виходить, медична документація відсутня.

Таким чином, зібраними під час досудового розслідування доказами встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Крім того, на аморальність та прямий умисел дій ОСОБА_6 вказує той факт, що злочин вчинений у період введеного на території України Указом Президента України воєнного стану, коли Українська Держава перебуває у стані війни з рф та громадяни України гинуть та дістають шкоду здоров`ю, потерпаючи від дій агресора. Натомість ОСОБА_6 не використав боєприпаси з призначенням, не здав їх добровільно належним чином, а приховав їх у себе за місцем мешкання, знаходився вдома без поважних на то причин. Незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами є суспільно небезпечним діянням, що усвідомлював підозрюваний ОСОБА_6 .

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений вст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та впливати на свідків у даному кримінальному правопорушенні.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 , згідно ст. 12 КК України, віднесено до тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років.

Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_6 може почати переховуватися, також підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків, що являється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, підозрюваний ОСОБА_6 може впливати на свідків, оскільки встановлено, що за місцем мешкання також мешкає його рідна сестра ОСОБА_7 з якою у підозрюваного постійні конфлікти, також може впливати на свідка-сусіда ОСОБА_8 , з метою зміни останнім своїх показів, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем ЗСУ який самовільно залишив військову частину, поважних причин на то не має, вчинив тяжке кримінальне правопорушення, він і в подальшому може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язаних з незаконним поводженням зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами, що являється ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання, передбачене п.1 ч.1 ст.176 КПК України, свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, при цьому, усвідомлюючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення та покарання, яке передбачене Кримінальним кодексом України за його вчинення, підозрюваний може почати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, також підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків.

До теперішнього часу не надійшли заяви від осіб, які б виявили бажання бути поручителями підозрюваного ОСОБА_6 , що виключає можливість застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, передбаченого п.2 ч.1 ст.176 КПК України.

Домашній арешт полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, або у певний період доби, враховуючи що цей запобіжний захід надає свободу пересування підозрюваному враховуючи, що ОСОБА_6 військовослужбовець ЗСУ який самовільно залишив військову частину, тяжкість вчиненого злочину, усвідомлення підозрюваним невідворотності покарання за його вчинення, існує ризик того, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування, продовжаться конфлікти зі свідком ОСОБА_7 , яка є його сестрою та володіє часткою квартири, мешкає у ній та проти сумісного мешкання з братом ОСОБА_6 , що дає підстави вважати про те, що зазначений захід не зможе бути дієвим.

Таким чином, на підставі ст. 176, ч. 2 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України, вважаю, що при застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, неможливо.

Наведені ОСОБА_6 та його захисником підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу не доведені суду.

Отже, суду не надано жодного переконливого доказу на спростування доводів сторони обвинувачення, а звідси клопотання слідчого про обрання підозрюваному, запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Запорізького РУП Головного управління Національної поліції Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто з 19 листопада 2023 року (дня затримання) до 18 січня 2024 року включно.

Для забезпечення виконання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, визначених КПК України визначити запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 200 000 гривень 00 коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: UA0001205 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, отримувач платежу - ТУ ДСА України в Запорізькій області, ЄДРПОУ 26316700. Призначення платежу: застава за підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , провадження по справі №1-кс/334/3286/23, ЄУН 334/10672/23.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не відлучатися за межі населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування зі свідками по справі.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 18 січня 2023 року.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1