Справа № 373/2092/23
Номер провадження 1-кс/373/330/23
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

13 жовтня 2023 року Слідчий суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяславі клопотання слідчого про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників судового провадження,

встановив:

Слідчий за погодженням із прокурором звернувся до суду із клопотанням і просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

В обґрунтування свого клопотання посилається на достатність зібраних досудовим розслідуванням доказів причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, можливість переховування від органу досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Обгрунтовує тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений тяжкий злочин, може намагатися уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду. Крім того, підозрюваний офіційно не працевлаштований, сім`ї, дітей чи інших осіб на утриманні не має, веде антисоціальний спосіб життя, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, тому в будь-який момент може змінити своє місце проживання. Також ОСОБА_4 , знаючи адреси місця проживання свідків та потерпілих, може чинити на них психологічний та фізичний тиск з метою схиляння до зміни їх показань на свою користь. Крім того, ОСОБА_4 раніше судимий, в тому числі й за аналогічний злочин, звільнення від відбування покарання відносно нього скасовано, на зараз в суді відносно нього розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі й за аналогічні злочини (ст. 185 КК України), матір`ю ОСОБА_4 була сплачена застава, однак після звільнення з-під варти останній знову вчинив декілька кримінальних правопорушень, що свідчить про те, що на шлях виправлення він не став.

В судовому засіданні слідча ОСОБА_3 клопотання підтримала, просила задовольнити із зазначених вище підстав. Зазначила, що після вчинення кримінального правопорушення у квітні та липні 2023 року було підготовлено клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак підозрюваний ухилявся від явки до слідчого для отримання клопотання, і навіть покинув лікувальний заклад. І тільки після вчинення останнього епізоду 08 жовтня 2023 року та після заміни 11 жовтня 2023 року раніше повідомленої підозри вдалося йому вручити клопотання. Всі ці дії в сукупності свідчать про те, що більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 підтримав подане клопотання, просить задовольнити. Зазначив, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра є обгрунтованою та підтверджується зібраними доказами. ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини, однак на шлях виправлення не став. Його процесуальна поведінка на досудовому розслідуванні свідчить про можливість ухилення від явки в подальшому до суду, оскільки він неодноразово на виклики не з`являвся, тікав від слідчих, навіть з лікарні.

Підозрюваний ОСОБА_4 зазначив, що ризики, заявлені прокурором, не доведені, він нікуди не буде тікати чи на когось впливати, його стан здоров`я поганий, потрібне постійне лікування.

Захисник ОСОБА_5 вважає клопотання не обгрунтованим, заявлені ризики недоведеними.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього законних підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На виконання вищезазначених норм КПК України встановлено наступне.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, відомості про які внесено до ЄРДР.

Кримінальному провадженню було присвоєно № 0000213.

10 жовтня 2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КПК України, а 11 жовтня 2023 року повідомлено про заміну раніше повідомленої підозри за ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, слідчими допитано потерпілих, свідків, проведено експертизи тощо.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які має вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Таким чином, не оцінюючи належність та допустимість доданих до клопотання та досліджених в судовому засіданні доказів, вважаю, що стороною обвинувачення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України надані достатні на даній стадії процесу докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Також вважаю, що доведені обставини, передбачені п. 2 ч. 1 статті 194 КПК України, та обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Санкція частини 4 ст. 185 КК України передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Доводи прокурора дають підстави вважати, що підозрюваний може вчиняти в подальшому дії з метою переховування, а співставлення можливих негативних для нього наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений особливо тяжкий злочин, може намагатися уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду.

ОСОБА_4 раніше судимий, в тому числі й за аналогічний злочин, судимість не знята та непогашена. Відносно нього на зараз в суді розглядається об`єднане кримінальне провадження за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України. В межах кримінального провадження за ч. 4 ст. 185 КК України ухвалою суду від 31 жовтня 2022 року до нього було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із можливістю внесення застави. Застава внесена 07 листопада 2022 року. На зараз ОСОБА_4 знову підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за ст. 185 КК України у квітні, липні, серпні та жовтні 2023 року.

Щодо ризику впливу на потерпілого та свідків, слід зазначити наступне. ЄСПЛ в своєму Рішенні в справі «Летельє проти Франції» зазначив, що «Суд визнає, що реальна небезпека вчинення тиску на свідків могла таки бути на початку цієї справи, але вважає, що з часом вона значно зменшилася і в решті зникла зовсім». В даному кримінальному провадженні триває досудове розслідування, а з врахуванням необхідності безпосередності дослідження доказів під час судового провадження, в тому числі й допиту свідків, вважаю, що ризик впливу на них наявний. Крім того, у даній справі ЄСПЛ також вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Такий запобіжний захід, з урахуванням його тривалості на даний час, не виходить за межі розумного строку, відповідає особі підозрюваного, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, незважаючи на запроваджений воєнний стан, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від слідства чи суду.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України, було з`ясовано, що підозрюваний ОСОБА_4 не працює, не одружений, утриманців не має, раніше неодноразово судимий, по місцю проживання характеризується негативно, до нього в межах кримінального провадження за ч. 4 ст. 185 КК України, яке на зараз розглядається судом, застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави.

Дані обставини в сукупності дають підстави стверджувати про недостатність застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Таким чином, враховуючи, що запобігання наведених ризиків становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні правопорядку та відправлення кримінального судочинства, цей інтерес має превалююче значення над принципом поваги до свободи особистості та виправдовує обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам.

В силу п. 5 ч. 2 ст. 183 цього Кодексу, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_4 раніше судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання на строк від 5 до 8 років.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, клопотання про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню в межах строку досудового розслідування, тобто по 25 жовтня 2023 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України в даному випадку, оскільки відсутні обставини, передбачені ч. 4 ст. 183 КПК України, слід визначити розмір грошової застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

За правилами пункту 2 частини 5 статті 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, враховуючи обставини кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_4 можливо визначити заставу у розмірі 35 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 93940 (дев`яносто три тисячі дев`ятсот сорок) гривень 00 коп., а також, у разі сплати застави, покласти на нього обов`язки, що передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Заставу слід сплатити за реквізитами: Отримувач: Територіальне управління ДСА України в Київській області,

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268119

Банк отримувача ДКСУ, м. Київ

Код банку отримувача (МФО) 820172

Рахунок отримувача UA0018661.

Відповідно до ч.7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Щодо заяви про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_4 , то слід зазначити наступне. Первинною ланкою організації медичного забезпечення в СІЗО є медичні частини (здоровпункти), завдання яких полягають у здійсненні медичного контролю за станом здоров`я підслідних та засуджених шляхом проведення систематичних медичних оглядів, обстежень, організації та надання кваліфікованої медичної допомоги особам, які утримуються в установах. Медичний контроль за станом здоров`я таких осіб здійснюється під час профілактичних медичних оглядів, а також у разі амбулаторних звернень до медичної частини. Особи, які взяті під варту і утримуються у слідчих ізоляторах, для подання їм термінової медичної допомоги направляються до найближчого лікувального закладу, де така медична допомога може бути надана. У разі госпіталізації такої особи до лікарні органів охорони здоров`я про це повідомляється особа або орган, у провадженні яких перебуває кримінальна справа. За неможливості надання необхідної медичної допомоги в місцях позбавлення волі залучаються сили та засоби лікувальних закладів органів Міністерства охорони здоров`я згідно з чинним законодавством. Відповідальність за організацію медико-санітарного забезпечення підслідних та засуджених на території України покладається на медичне управління Департаменту, медичні відділи (відділення, групи) управлінь Департаменту в Автономній Республіці Крим, областях.

Таким чином, особа, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має право звернутися до відповідно посадової особи СІЗО з клопотанням про проведення їй медичного обстеження чи надання іншої медичної допомоги.

Будь-яких результати медичних досліджень, довідок чи будь-яких даних щодо призначення обов`язкового лікування чи проходження ОСОБА_4 будь-якого лікування не надано.

Таким чином, на час розгляду клопотання будь-яких доказів того, що ОСОБА_4 за станом здоров`я не може утримуватися в СІЗО, слідчому судді надано не було.

Разом з тим, зважаючи на видимий для суду стан ОСОБА_4 , вважаю за доцільне проведення його медичного обстеження в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Управління Державної пенітенціарної служби України.

Враховуючи вищевикладене, згідно ст. ст. 176-178, 182, 183, 193-194, 197, 199, 309, 395 КПК України

ухвалив:

Клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 14 год. 00 хв. 13 жовтня 2023 року по 13 год. 59 хв. 25 жовтня 2023 року включно, утримуючи його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Управління Державної пенітенціарної служби України.

Визначити для ОСОБА_4 заставу у розмірі 35 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 93940 (дев`яносто три тисячі дев`ятсот сорок) гривень 00 коп..

Після внесення застави звільнити з-під варти ОСОБА_4 , якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.

Після внесення застави та звільнення з-під варти покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою в даному кримінальному провадженні;

2) не відлучатися із місця проживання без дозволу слідчого або прокурора;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування із свідками та потерпілими в даному кримінальному провадженні.

У разі внесення застави термін дії обов`язків, покладених судом на обвинуваченого ОСОБА_4 , визначити два місяці.

Доручити посадовим особам Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Управління Державної пенітенціарної служби України забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя (підпис ) ОСОБА_1