УХВАЛА

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

24 листопада 2023 року м.Рівне

Слідча суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в м.Рівне, клопотання старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 (далі слідчий), яке погоджене прокурором Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 (далі прокурор), в рамках кримінального провадження № 0000085 від 08.07.2022 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИЛА:

За обґрунтованою версією органу досудового розслідування вбачається, що на початку квітня 2022 року (більш точний час і дату не вдалося встановити), перебуваючи на території с. Бараниківка Біловодського району Луганської області, ОСОБА_6 , будучи громадянином України та поліцейським інспектором з особистої безпеки ТЦ ГУНП в Луганській області, порушуючи вимоги ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності й територіальної цілісності України, з особистих мотивів, у порушення вимог нормативно-правових актів України, не дотримуючись присяги поліцейського, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів військової агресії рф проти України, з власної ініціативи, добровільно перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану та співпрацював з представниками збройних формувань рф, які здійснили окупацію смт. Новоайдар Щастинського району Луганської області, забезпечивши становлення і зміцнення окупаційної влади рф шляхом вступу до лав підконтрольного їй «новоайдарского РОВД МВД ЛНР», тим самим надаючи їм безпосередню допомогу на шкоду Україні.

Так, 08.10.2023 ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчиненні такого злочину (10.11.2023 в газеті «Урядовий Кур`єр» розміщено повідомлення про виклик ОСОБА_6 для вручення йому повідомлення про підозру. Крім цього, аналогічні повідомлення про виклик та саме повідомлення про підозру ОСОБА_6 опубліковані 21.11.2023 на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора України).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, а саме: повідомленням ДВКР СБУ про виявлення факту вчинення злочину ОСОБА_6 ; повідомленням Луганського управління ДВБ НП про виявлення факту вчинення злочину ОСОБА_6 ; протоколами допиту свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; протоколами огляду інтернет-ресурсів, на яких відображено обставини протиправної діяльності ОСОБА_6 , за участі таких свідків: ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; протоколами пред`явлення особи для впізнання за участі свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; протоколом огляду інтернет ресурсу за участі спеціаліста від 13.07.2022; матеріалами виконаних доручень слідчого оперативними підрозділами, зокрема Луганського управління ДВБ НП; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Слідчий доводить, що стосовно ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики передбачені у п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України. Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацію майна, тому він у зв`язку із покаранням, яке загрожує за вчинення кримінального правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати, або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставини кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілих; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

До встановлення судом фактичної істини у ньому, сукупність зазначених матеріалів є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, відповідає критеріям, сформованих в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, позиції у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», якою відзначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення; а також позиції у рішенні від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», якою відзначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Як вказує зміст Постанов Верховного суду (у тому числі об`єднаної палати), зміст диспозиції статті 111 КК України був достатньо ясним і передбачуваним для особи, тобто ОСОБА_6 , який, як працівник правоохоронного органу, не міг не усвідомлювати, що вчинені за фабулою провадження дії є суспільно небезпечними кримінально караними діяннями.

Відповідно до вимог ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінальних правопорушень, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваних, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують їх покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Незважаючи на те, що підозрюваному ОСОБА_6 вручене повідомлення про підозру у вчиненні такого кримінального правопорушення, на вказаній стадії досудового слідства у матеріалах кримінального провадження наявні відомості, які дають підстави вважати, що є реальна необхідність у дослідженні всіх обставин вчинення ним як вказаного так і інших злочинів, у тому числі за участі інших осіб, які, будучи обізнані про притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення такого злочину та його перебування на волі, можуть отримувати відомості про хід розслідування цього провадження.

Як вбачається з вищевикладеного, на цій стадії слідства здобуто відомості, які мають істотне значення для оцінки всіх раніше здобутих доказів, зокрема стосовно обставин вчинення у латентній формі вищевказаного злочину, ймовірно з попередньою підготовкою, з особливою зухвалістю та цинізмом, в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту, із застосуванням численних заходів конспірації, із залученням до вказаної протиправної діяльності інших співробітників правоохоронних органів та інших осіб, основною метою якого є завдання шкоди зовнішній безпеці України, її суверенітету, територіальній цілісності і недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці, що є предметом дослідження цього кримінального провадження, у зв`язку з чим є необхідність у їх перевірці на предмет достовірності, належності, наданні їм належної правової оцінки та прийняття за їх результатом кінцевого процесуального рішення.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Бараниківка Кремінського району Луганської області, українець, громадянин України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення злочину перебував на посаді інспектора з особистої безпеки тренінгового центру Головного управління Національної поліції в Луганській області, у спеціальному званні «сержант поліції» обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину проти основ національної безпеки, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацію майна.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 неодноразово викликався у порядку ст.ст. 133, 135 КПК України для проведення процесуальних дій на 15.11.2023, 16.11.2023, 17.11.2023.

Підозрюваний ОСОБА_6 , чітко ігноруючи законні вимоги слідчого, у порушення покладених на неї цим Кодексом обов`язків, не тільки не з`явився на виклик слідчого, а й не повідомив сторону обвинувачення про причину неможливості прибуття у визначений час і дату.

Слідчий у клопотанні вказав, що аналіз поведінки підозрюваного ОСОБА_6 та інших фігурантів провадження свідчить про стійкий намір запобігати встановленню органом досудового розслідування всіх фактичних обставин вчинюваних протиправних дій та таким чином перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема такі факти мають місце, оскільки останній без поважних на те причин не з`являвся на виклики до органу досудового розслідування, тобто вчиняв заходи, які б унеможливили притягнення її та інших осіб до кримінальної відповідальності.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам та гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід тримання під вартою.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

08.10.2023 ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчиненні такого злочину (10.11.2023 в газеті «Урядовий Кур`єр» розміщено повідомлення про виклик ОСОБА_6 для вручення йому повідомлення про підозру. Крім цього, аналогічні повідомлення про виклик та саме повідомлення про підозру ОСОБА_6 опубліковані 21.11.2023 на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора України).

Вище наведені у клопотанні докази в сукупності вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні останнім інкримінованих кримінальних правопорушень.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідча суддя вважає такі дії вірогідними, з огляду на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, передбачено безальтернативне понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацію майна, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати, або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставини кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілих; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Вказані ризики існують та є актуальними, оскільки на цей час у зазначеному провадженні не встановлено всіх фактичних обставин та інших осіб, причетних до вчинення зазначеного особливо тяжкого кримінального правопорушення, зокрема з використанням службового становища, із залученням значної кількості осіб, оскільки такі злочини характеризуються латентністю їх організації та подальшої реалізації, у зв`язку з чим необхідний тривалий період часу для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду та притягнення їх до кримінальної відповідальності. Водночас, перебування підозрюваного на волі призведе до неможливості повного та об`єктивного досудового розслідування з вищенаведених причин, оскільки ОСОБА_6 як особисто так і шляхом інструктажу інших осіб може перешкоджати досудовому розслідуванню шляхом знищення документів та речей, які ще не відшукані стороною обвинувачення та можуть мати значення для кримінального провадження, впливати на свідків та інших осіб з метою приховування вказаної протиправної діяльності шляхом схиляння останніх (підкупу, погроз, тощо) до надання органу досудового розслідування неправдивих показань, повідомлення інших осіб, які причетні до вчинення зазначених злочинів, про факти які йому стали відомі у ході слідства, що може вкрай негативно вплинути на його хід та кінцеві результати, а також впливати іншим чином.

Також, вартує уваги факт проходження ОСОБА_6 служби у Національній поліції, наявність в останнього численних зв`язків серед співробітників правоохоронних органів та підконтрольних окупаційній владі різного роду незаконних, у тому числі збройних формувань, які за проханням чи вказівками як його та інших фігурантів провадження, які на даний час невідомі органу досудового розслідування, можуть сприяти в уникненні від кримінальної відповідальності у різноманітних формах. Загальновідомим є той факт, що саме на НП України, у якому проходив службу ОСОБА_6 та інші фігуранти кримінального провадження, відповідно до норм Закону України «Про Національну поліцію», покладено повноваження: проводити гласні і негласні оперативні заходи у порядку, визначеному Законом України "Про оперативно-розшукову діяльність"; складати протоколи про адміністративні правопорушення, віднесені законом до компетенції НП України, проводити особистий огляд, огляд речей, вилучення речей і документів, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні та кримінальні правопорушення, а тому останні можуть, у протиправний спосіб шляхом зловживання службовим становищем, використовувати на підставі створених штучних підстав наданий їм такий інструментарій як спосіб впливу на свідків. Відповідно, як ОСОБА_6 так й інші залучені до такої протиправної діяльності, мають широке коло знайомств серед співробітників різних державних установ, підприємств, експертних установ, правоохоронних органів, осіб з числа представників кримінального середовища, як на території України так і тимчасово окупованих територіях.

При цьому, поліцейський ОСОБА_6 , маючи значний досвід правоохоронної діяльності, володіючи спеціальними навичками та вміннями, пов`язаними з виявленням протиправної діяльності, з метою уникнення виявлення факту здійснюваної ним спільно з іншими учасниками такої групи протиправної діяльності, переслідуючи єдину протиправну мету щодо вчинення протиправних дій проти основ національної безпеки обрала латентну форму реалізації таких намірів, тобто поетапно, оскільки він та учасники групи правильно оцінювали і розуміли зміст, характер і значення своїх протиправних дій та не виключали ймовірність їх виявлення.

А тому, є достатні підстави вважати, що як особисто, так і через інших осіб, які перебувають на різних територіях, може вживати дії, пов`язані із здійсненням заходів, у тому числі у латентній формі, основною ціллю яких є запобігання здійснення кримінального судочинства у цілому, зокрема проведення повного та об`єктивного досудового розслідування та судового розгляду.

У такий спосіб, ОСОБА_6 як особисто, такі і через інших осіб, будучи обізнаною із колом осіб, котрим відомо або може бути відомо згадані обставини, шляхом умовлянь, чиненням тиску, погрозами, застосування вогнепальної та іншої зброї та/або будь-яким іншим чином може вплинути на цих осіб з метою серед іншого зміни показань про обставини провадження, або взагалі відмови, як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

Наведене підтверджує той факт, що за ініціативою та сприяння поліцейського ОСОБА_6 , було ймовірно втягнуто і наявні спроби у подальшому втягнути значну кількість осіб з числі інших осіб, а тому його перебування на волі після вчинення злочину і під час досудового розслідування може викликати страх перед іншими особами, у тому числі свідками, адже є явний факт підриву авторитету такого правоохоронного органу внаслідок протиправних дій низки осіб, однак яка після вчинення злочину все ж таки, користуючись своїм статусом серед населення, зв`язками серед окупаційної влади РФ та правоохоронних органів, буде впливати на свідків. Якщо припустити той факт, що до ОСОБА_6 буде обраний інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, остання за вказаних обставин зможе як особисто в усній формі, так і за допомогою різноманітних засобів зв`язку здійснювати тиск у вищевказаний спосіб.

Саме тому перебування на волі підозрюваного дасть можливість йому спілкуватися з цими особами, а також іншими особами, які можуть бути причетні до вчинення таких злочинів, які мають значний суспільний резонанс, що також може негативно вплинути на хід досудового розслідування.

Також, ОСОБА_6 , може знищити, спотворити документи та речі, у яких міститься інформація про причетність її та інших осіб до такого кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги існування ризиків передбачені п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , який відповідно до ст.12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, обставини його вчинення, та дані про особу підозрюваного є необхідним застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою без визначення розміру застави.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України має право не визначати розмір застави під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Також, згідно з приписами ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Водночас, відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Крім того, згідно з приписами ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Керуючись ст. 176-178, 182, 183, 309 КПК України слідча суддя, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 без визначення розміру застави - задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Бараниківка Кремінського району Луганської області, українцю, громадянину України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави та без визначення строку дії такої ухвали.

Визначити місцем утримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» за алресою: м. Рівне, вул. Дворецька, 116.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідча суддя Рівненського міського суду Оксана КРИЖОВА