Справа №621/1408/21
Провадження №1-кп/621/114/24
УХВАЛА

Іменем України

10 січня 2024 року. м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000023 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Лиман Зміївського району Харківської області, є громадянином України, має неповну середню освіту, одружений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 125, частиною 2 статті 15 частини 1 статті 115 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в :

Згідно обвинувального акту № 0000023 від 28.03.2021 ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 125, частиною 2 статті 15 частини 1 статті 115 Кримінального кодексу України, тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та закінченому замаху на вбивство, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявила письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .

На обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого зазначила, що продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином вважала, що інший більш м`який запобіжний захід не може забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 , процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, та заявили клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. На обґрунтування заперечень проти клопотання прокурора та клопотання про зміну запобіжного заходу посилались на необґрунтованість обвинувачення, незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, наявності на утримання матері, яка є особою з інвалідністю, відсутність ризиків на які посилається у клопотанні прокурор, наявність постійного місця проживання та реєстрації.

Вислухавши думки учасників судового провадження, суд дійшов наступного:

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Зміївського суду Харківської області від 30.03.2021 відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначенням застави, який в подальшому неодноразово було продовжено, востаннє ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду від 14.11.2023 до вирішення питання щодо запобіжного заходу в суді першої інстанції, але не більше як на 60 днів.

Враховуючи, що в межах строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , судове провадження не буде завершене, суду належить розглянути питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Під час судового засідання сторонами не надано будь-яких доказів того, що зменшилися ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, або змінилися обставини, передбачені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, які існували під час застосування запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого.

Під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ "Харківській слідчий ізолятор" у відношенні ОСОБА_6 , було враховано ризики: переховування обвинуваченого від суду; незаконного впливу на свідків та потерпілих; вчинення іншого кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 , обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушеннь, одне з яких віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, проти життя і здоров`я особи, за який, у разі визнання винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, вказує на наявність ризику переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення. Крім того, на цей час судом не допитані усі свідки та потерпілі, що підтверджує існування ризику незаконного впливу на останніх.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд також враховував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, не працює, що вказує на відсутність таких соціальних зв`язків, які реально гарантують належну поведінку обвинуваченого.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу.

Доводи сторони захисту щодо наявності на утриманні у ОСОБА_6 матері похилого віку, яка є особою з інвалідністю та потребує стороннього догляду, суд до уваги не приймає оскільки на підтвердження вказаних доволів доказів не надано.

Посилання сторони захисту на незадовільний стан здоров`я ОСОБА_6 також не підтверджені належними відомостями, а тому не приймаються судом до уваги.

Факт наявності постійного місця реєстрації та проживання також не вказує на можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_6 , так як з огляду на відомості про особу обвинуваченого та встановлені ризики не гарантує його належну процесуальну поведінку.

Застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вище викладене, клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Підстав для задоволення клопотання сторони захисту суд не вбачає.

З підстав, передбачених пунктом 2 частини 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, розмір застави не визначається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 31, 177, 181, 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу - задовольнити.

2. Продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" на строк до 09 березня 2024, включно.

3. У задоволенні клопотання сторони захисту відмовити.

4. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у цей же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3