КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5782/2023 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні №0000158 - прокурор другого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчиненні у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 рока Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 31 серпня 2023 року, -

за участю:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ,

представників власника майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 31 серпня 2023 року залишено без задоволення клопотання прокурора відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000158 від 02.04.2022.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, з доповненнями в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на тимчасово вилучене 23.08.2023 майно, в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіля, а саме на :

1) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на автомобіль MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 який належить ОСОБА_10 ;

2) ключ від автомобілю MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 ;

3) автомобіль марки MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_10 , який зберігати на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ГУ НП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20Б, із забороною власнику (володільцю) користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, з доповненнями, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною.

Апелянт вказує на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення слідчий суддя визнала, що автомобіль марки MERCEDES-BENZ GLE 250 державний номер НОМЕР_2 відповідає критеріям ст. 98 та ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто є речовим доказом та знаряддям вчинення злочину.

Незважаючи на це, відмовивши у накладенні арешту на майно, слідчий суддя вказала, що на вилучений автомобіль марки MERCEDES-BENZ GLE 250 державний номер НОМЕР_2 вже був накладений арешт ухвалою слідчого судді №757/11507/23 від 28.03.2023, якою заборонено власнику майна розпоряджатись ним та відчужувати його, а також, що необґрунтована необхідність заборони користуватись транспортним засобом через необхідність проведення з ним слідчого експерименту саме з цим авто.

Апелянт звертає увагу на те, що при накладенні арешту на вказаний автомобіль в ухвалі слідчого судді №757/11507/23 від 28.03.2023 зазначено, що клопотання прокурора задоволено та заборонено розпоряджатись та відчужувати автомобіль. При цьому в клопотанні прокурор просив, зокрема й заборонити власнику користуватись вказаним транспортним засобом, оскільки в іншому разі володілець може легко його приховувати від сторони обвинувачення. Однак в ухвалі від 28.03.2023 не прийнято будь-якого рішення щодо вимог прокурора про заборону користуватись транспортним засобом. Натомість констатовано, що суд прийняв рішення про задоволення клопотання прокурора. Будь-які застереження слідчого судді щодо незадоволення вимог прокурора про заборону користування автомобілем відсутні.

Також в оскаржуваній ухвалі слідчого судді безпідставно визнано необґрунтованим необхідність проведення слідчого експерименту саме з вилученим автомобілем. Наразі автомобіль MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 може мати індивідуальні конструктивні особливості, які матимуть значення при проведенні слідчого експерименту. Однак наразі ОСОБА_11 відмовився відповідати на питання, чи виїжджав він за межі України у березні 2022 року. Таким чином, у сторони обвинувачення досі відсутня будь-яка версія від ОСОБА_11 , яким чином він, офіційно не перетинаючи державний кордон України, заїхав на цьому авто до Угорщини. Через це відсутня об`єктивна можливість провести слідчий експеримент з вказаним автомобілем для її перевірки. Відсутність цього авто у розпорядженні сторони обвинувачення унеможливить перевірку версії подій, яка може бути висунута ОСОБА_12 в подальшому.

Крім того апелянт зазначає, що вказаний автомобіль фактично використовував не його власник ОСОБА_13 , а його мати - ОСОБА_14 , яка згідно показань ОСОБА_11 , взагалі не водить автомобіль. Отже даним авто керує інша особа, яка не матиме обов`язку на його збереження у первісному вигляді у разі передачі його власнику на відповідальне зберігання.

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від нього є необхідними для експлуатації транспортного засобу для проведення слідчого експерименту.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, з наведених в ній підстав, думку представників власника майна, які заперечували щодо задоволення вказаної апеляційної скарги прокурора та вважали оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що слідчими Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000158 від 02.04.2022 за ознаками злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 332 КК України, щодо вчинення в період лютого-березня 2022 року організованою групою у складі співробітників Національної поліції України, Державної прикордонної служби України та Державної митної служби України, а також цивільних осіб, незаконного переправлення громадян через державний кордон України, поєднаного з використанням службовими особами свого службового становища, вчиненого щодо кількох осіб, повторно.

Під час досудового розслідування встановлюються обставини незаконного, без передбаченого чинним законодавством обов`язкового митного і прикордонного контролю, переправлення громадян України ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та інших осіб через державний кордон України, вчиненого службовими особами ДПСУ, ДМСУ, НПУ та окремими цивільними особами впродовж лютого-березня 2022 року в районах прикордонних пунктів пропуску «Косино» і «Лужанка» Берегівського району Закарпатської області.

Так, у ході досудового розслідування отримано докази, які свідчать про незаконний перетин 10 березня 2022 року державного кордону України громадянами України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_13 та ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_14 .

За наявними даними 10.03.2023 о 14.20 год. у прикордонному пункті пропуску «Косино» Берегівського району Закарпатської області при перетині державного кордону України в напрямку «виїзд» зареєстровано громадянку України ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , яка виїжджала до Угорщини автомобілем з номерним знаком НОМЕР_4 без пасажирів.

Також, 10.03.2023 о 14.21 год. у прикордонному пункті пропуску «Косино» Берегівського району Закарпатської області при перетині державного кордону України в напрямку «виїзд» зареєстровано громадянина України ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , який виїжджав до Угорщини автомобілем з номерним знаком НОМЕР_5 без пасажирів.

За повідомленням компетентних органів Республіки Угорщина 10.03.2022 у пункті пропуску «Барабаш» вказаної країни обліковано в`їзд зі сторони України о 18.09 год. автомобіля з номерним знаком НОМЕР_4 , в якому перебували громадяни України ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_16 та ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , а також о 18.47 год. автомобіля з номерним знаком НОМЕР_6 , в якому перебували громадяни України ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_13 та ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_14 .

Водночас, за інформацією ДПСУ громадяни України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_13 та ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_14 державний кордон України у березні 2022 року не перетинали.

Крім того, 16.03.2022 о 09.26 год. у прикордонному пункті пропуску «Косино» Берегівського району Закарпатської області при перетині державного кордону України в напрямку «виїзд» зареєстровано громадянина Угорщина ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , який виїжджав до Угорщини автомобілем з номерним знаком НОМЕР_2 разом із пасажирами ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , та ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_19 .

За повідомленням компетентних органів Республіки Угорщина 16.03.2022 у пункті пропуску «Барабаш» вказаної країни обліковано в`їзд зі сторони України автомобіля з номерним знаком НОМЕР_2 , в якому перебували громадяни України ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_18 та ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_19 .

Водночас, за інформацією ДПСУ громадянин України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , державний кордон України у березні 2022 року не перетинав.

Під час проведення допиту як свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 відмовилися надавати показання щодо факту та обставин перетину ними державного кордону України у березні 2022 року.

У ході обшуку, проведеного 23.08.2023 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/32363/23-к від 28.07.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_11 і ОСОБА_14 , та ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/32358/23-к від 28.07.2023 в автомобілі марки MERCEDES-BENZ GLE 250 з номерним знаком НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 , вилучено:

1) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на автомобіль MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 який належить ОСОБА_10 ;

2) ключ від автомобілю MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 ;

3) автомобіль марки MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_10 та після вилучення якого він направлений на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20Б.

25.08.2023 прокурор у кримінальному провадженні - прокурор другого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, тимчасово вилученого 23.08.2023 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , а саме на:

1) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на автомобіль MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 який належить ОСОБА_10 ;

2) ключ від автомобілю MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 ;

3) автомобіль марки MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_10 , який зберігати на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ГУ НП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20Б., із забороною власнику (володільцю) користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

В обґрунтування вимог даного клопотання прокурор, з урахуванням вище викладеного послався також на те, що вказаний автомобіль є речовим доказом (знаряддям вчинення злочину), оскільки за його допомогою було організовано незаконне переправлення ОСОБА_11 16.03.2022 через державний кордон України та є доказом факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим він визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні (постанова слідчого від 06.03.2023).

Тобто вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів.

При цьому ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/11507/23-к від 28.03.2023, накладено арешт із забороною власнику (володільцю) розпоряджатися та відчужувати зазначений автомобіль.

31.08.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва залишено без задоволення вказане клопотання прокурора про арешт вище зазначеного майна у кримінальному провадженні № 0000158 від 02.04.2022.

Відмовляючи у задоволенні даного клопотання прокурора в межах кримінального провадження № 0000158 від 02.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 332 КК України про арешт вище зазначеного майна, слідчий суддя виходив, з того, що 24.03.2023 прокурор у кримінальному провадженні - прокурор другого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчиненні у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звертався до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на автомобіль Mercedes-Benz GLE 250, д.н.з. НОМЕР_2 , vin-код НОМЕР_3 із забороною власнику (володільцю) користуватися, розпоряджатися та відчужувати зазначений автомобіль, який належить ОСОБА_10 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/11507/23-к від 28.03.2023, постановлено накласти арешт на автомобіль Mercedes-Benz GLE 250, д.н.з. НОМЕР_2 , vin-код НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 із забороною власнику (володільцю) розпоряджатися та відчужувати зазначений автомобіль.

Дане клопотання подано з тією ж метою, а саме - збереження речових доказів.

Поряд з цим, сторона обвинувачення просить заборонити також користуватися вказаним автомобілем, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та ключем до автомобілю MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 .

Вказане обгрунтовується можливою необхідністю під час досудового розслідуввання проведення слідчого експеременту з вказаним автомобілем.

В судовому засіданні встановлено, що автомобіль відповідає критеріям ст. 98, ст. 170 ч. 2 КПК України, а також може мати суттєве значення для встановлення істини в даному кримінальному провадженні для швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення та притягнення винних до відповідальності, враховуючи, що автомобіль може бути використаний як доказ, а також з метою збереження вказаного речового доказу у кримінальному провадженні до вирішення його по суті у суді та унеможливлення відчуження майна третім особам, тому підстав сумніватися в розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає в частині розпоряджатися та відчужувати вказане майно.

В той же час, відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/11507/23-к від 28.03.2023, на автомобіль марки MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 , vin-код НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 , вже накладено арешт із забороною власнику (володільцю) розпоряджатися та відчужувати зазначений автомобіль.

На день розгляду клопотання, вище вказаний захід забезпечення кримінального провадження не скасовувався. Доводи прокурора щодо заборони користуватися транспортним засобом через можливу необхідність у проведенні слідчого експеременту саме з цим авто є необґрунтованими.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши доводи клопотання прокурора та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов передчасного висновку, що прокурором не наведено достатніх підстав, щодо доцільності застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з огляду на приписи ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

2. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують вимоги клопотання про арешт майна, а саме: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на автомобіль MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 який належить ОСОБА_10 ; ключа від автомобіля MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 та автомобіля марки MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_10 , із забороною власнику (володільцю) користуватися та розпоряджатися вказаним майном, колегією суддів встановлено підстави для його задоволення, а саме, що прокурором доведено та матеріалами клопотання достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 332 КК України, а також, що постановою слідчого від 24.08.2023 року /а.с. 143-146/, зазначене майно визнано речовим доказом, як таке, що відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України.

При цьому, як вбачається з матеріалів клопотання та вірно зазначено прокурором, що вказаний автомобіль є речовим доказом (знаряддям вчинення злочину), оскільки за його допомогою було організовано незаконне переправлення ОСОБА_11 16.03.2022 через державний кордон України та є доказом факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому повністю підпадає під ознаки речового доказу у кримінальному провадженні, відповідно до ст. 98 КПК України, що не взято до уваги слідчим суддею.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегією суддів не встановлено невідповідності клопотання прокурора про арешт майна, вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України.

У відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, вищевказане майно підлягає арешту з тих підстав, що воно є речовими доказами у межах кримінального провадження № 0000158 від 02.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 332 КК України та відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, з урахуванням обставин кримінального провадження, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для їх арешту, як речових доказів, з метою їх збереження.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з твердженнями прокурора, що в оскаржуваній ухвалі слідчого судді безпідставно визнано необґрунтованим необхідність проведення слідчого експерименту саме з вилученим автомобілем, оскільки виходячи з обставин, які встановлюються у кримінальному провадженні № 0000158 від 02.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 332 КК України вказаний транспортний засіб має суттєве значення, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від нього є необхідними для експлуатації транспортного засобу для проведення слідчого експерименту. При цьому поза увагою слідчого судді залишилось те, що автомобіль MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 може мати індивідуальні конструктивні особливості, які матимуть значення при проведенні слідчого експерименту. Відсутність цього авто у розпорядженні сторони обвинувачення унеможливить перевірку версії подій, яка може бути висунута ОСОБА_12 в подальшому.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси, як власника майна так і володільця майном.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання прокурора, оскільки останнім в повній мірі доведено необхідність накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення його збереження, як речових доказів у кримінальному провадженні.

При цьому колегія суддів також звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу, з доповненнями прокурора другого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчиненні у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 рока Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 31 серпня 2023 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000158 від 02.04.2022, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке тимчасово вилучене 23.08.2023 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , а саме:

1) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на автомобіль MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 який належить ОСОБА_10 ;

2) ключ від автомобілю MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 ;

3) автомобіль марки MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_10 , який зберігати на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20Б, із забороною власнику (володільцю) користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4