справа № 361/9190/21
провадження № 1-кп/361/494/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2023 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000822 від 14 травня 2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Долина Обухівського р-ну Київської області, громадянина України, працюючого водієм автобусного парку № 8 КП «Київпастранс», одруженого, зі слів на утриманні має неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2021 року близько 21 год. 45 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи автобусом «ЛАЗ 5208 NL», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Київ-Чернігів» (ділянка поблизу до с. Рудня Броварського району Київської області), в напрямку м. Київ, у порушення вимог пунктів 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, згідно з якими: «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», проявив злочинну самовпевненість, не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також порушуючи вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, згідно з яким: «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», при виникненні небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину справа наліво відносно напрямку руху автобуса.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, від яких помер в реанімаційному відділенні КНП «Броварська клінічна лікарня».

Смерть ОСОБА_6 настала від відкритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому кісток черепа та обличчя з розмізкуванням головного мозку.

Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог пунктів 2.3 б), д), 12.3 Правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_6 .

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав у повному обсязі. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у вироку обставинам вчинення злочину. Про вчинене щиро розкаявся, просив суворо його не карати, зазначив, що у той день він керував автобусом, був його водієм, віз 15 осіб з похоронів, була вечірня пора доби, темно, йшов дощ. Раптово вибіг у невстановленому місці, за 40 метрів до пішохідного переходу, чоловік, якому він посигналив, при цьому намагався уникнути наїзду. Проте не встиг, внаслідок чого відбувся наїзд на нього. Він тоді відразу викликав швидку медичну допомогу та поліцію. У руках у потерпілого була відкрита пляшка зі спиртним напоєм, тому саме з цих підстав він вважає, що потерпілий був у нетверезому стані. З родичами потерпілого намагався зв`язатися, щоб відшкодувати їм завдану шкоду, проте останні за цей час жодних вимог до нього так і не пред`явили. Суду показав, що наразі він так і продовжує працювати водієм автобусного парку, надавши відповідну довідку про таке, зазначив, що це є його єдиним джерелом доходу, просив не позбавляти його права керування транспортними засобами. Після дорожньо-транспортної пригоди і до сьогодні не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. Зрозумів, що на дорозі потрібно бути максимально уважним.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їхньої позиції немає; останнім роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи, які не досліджувалися в суді, в апеляційному порядку.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов до висновку, що вина обвинуваченого доведена «поза розумним сумнівом» у повному обсязі та суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Підстав відповідно до частини третьої статті 337 КПК України для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно з положеннями ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, зі слів на утриманні має неповнолітню дитину, раніше не судимий, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, те, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, та вчинений з необережності, думку прокурора у судовому засіданні, яка при визначенні міри покарання просила застосовувати до ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням статті 75 КК України.

Також суд бере до уваги те, що потерпіла ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, до суду жодного разу не з`явилася, цивільного позову у справі не подала, з її боку відсутні будь-які претензії до обвинуваченого майнового чи немайнового характеру.

Таким чином, суд призначає ОСОБА_4 покарання, яке відповідатиме принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дані про особу обвинуваченого, його поведінка після вчинення злочину, те, що останній самсотійно викликав швидку медичну допомогу та поліцію, щире каяття, критична оцінка своєї протиправної поведінки та готовність нести кримінальну відповідальність у своїй сукупності з тяжкістю, обставинами та наслідками вчиненого ним кримінального правопорушення, не дають підстав призначити максимально можливе покарання, передбачене за вчинення злочину, в якому обвинувачується останній, а вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, у вигляді позбавлення волі.

При цьому, зважаючи на те, що він раніше не судимий, та дорожньо-транспортну пригоду скоїв з необережності, відсутність з боку потерпілої претензій, як і думку прокурора, висловлену в судових дебатах щодо можливості призначити покарання з випробуванням, суд дійшов висновку про те, що перевиховання та виправлення винного можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України - звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 2 роки, який є достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

Крім того, суд не вбачає необхідність застосувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки згідно довідки Автобусного парку № 8 Комунального підприємства «Київпастранс» № 39 від 03 жовтня 2023 року ОСОБА_4 працює на посаді водія автотранспортних засобів з 25 серпня 2018 року по теперішній час. Дана робота є єдиним доходом обвинуваченого, що дає йому змогу утримувати себе та свою сім`ю.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у провадженні відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 судом не обирався.

Керуючись ст. ст.100, 124, 349, 368, 370, 371, 374-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до статті 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 виконання наступних обов`язків:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Процесуальні витрати у провадженні на загальну суму 3 775 (три тисячі сімсот сімдесят п`ять) гривень 64 коп. (висновок № СЕ-19/111-21/23449-ІТ від 14.06.2021 на суму 1 716,20 грн; висновок СЕ-19/111-21/46225-ІТ від 29.09.2021на суму 2 059,44 грн) стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази:

- автобус марки «ЛАЗ» моделі 5208 NL, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить комунальному підприємству «Київпастранс», - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1