1-в/205/12/24
УХВАЛА

Іменем України

09 січня 2024 року м.Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до вимог закону України про кримінальну відповідальність,

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника ДУ «ДВК (№89)» ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до вимог закону України про кримінальну відповідальність.

У клопотанні засуджений ОСОБА_3 зазначає, що у 2015 році він був засуджений Ленінським районним судом м.Краснодара Російської Федерації за ст.228.1 Кримінального кодексу РФ до 12 років позбавлення волі. Окрім того, засуджений ОСОБА_3 у клопотанні зазначає, що в 2017 році ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області вирок приведено у відповідність з українським законодавством, проте неправомірно, оскільки він вчинив незакінчений злочин, тому строк не може перевищувати 2/3 від максимального строку, який складає 12 років.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 своє клопотання підтримав та просив задовольнити.

Захисник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав заяву свого підзахисного та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 , зазначивши, що питання, які ставить засуджений у клопотанні вже вирішені ухвалою Запорізького апеляційного суду від 04.07.2019 року, якою ухвала Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.11.2017 року залишена без змін.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши представника ДУ «Дніпровська ВК №89», думку самого засудженого, захисника, враховуючи думку прокурора, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Ленінського районного суду м.Краснодара Російської Федерації від 03.03.2016 року за ч.3 ст.30 ч.5 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до позбавлення волі строком на дванадцять років.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.11.2017 року вирок Ленінського районного суду м.Краснодара від 03.03.2016 року, яким ОСОБА_3 засуджено до покарання у вигляді 12 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 30 ч. 5, ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до покарання - приведено у відповідність із законодавством України. Визначено вважати ОСОБА_3 засудженим за ч.2 ст.15, ч.3 ст. 307 КК України до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років. Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховано з 03.03.2016 року, зарахувавши при цьому в строк відбуття покарання період тримання під вартою з 21.10.2015 р. по 03.03.2016 р.

ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.11.2017 року, в якій не оспорюючи правильність кваліфікації його дій за кримінальним кодексом України, вважав, що при вирішенні питання про строк покарання, суд помилково не застосував ч.3 ст.68 КК України, що свідчить про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. Просив змінити ухвалу суду першої інстанції, та вважати його засудженим за ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Відповідно до ухвали Запорізького апеляційного суду від 04.07.2019 року, ухвала Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.11.2017 року про приведення вироку у відповідність із законодавством України щодо ОСОБА_3 залишена без змін.

Ухвалою Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 03.10.2019 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_3 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.11.2017 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 04.07.2019 року.

Окрім того, ухвалою Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 27.09.2022 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_3 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 04.07.2019 року.

Таким чином, доводи клопотання засудженого ОСОБА_3 зводяться до переоцінки висновків та прийнятих рішень судами першої та апеляційної інстанцій за результатами вирішення питання про приведення вироку іноземної держави відносно ОСОБА_3 у відповідність до законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що питання, які ставить у своєму клопотанні засуджений ОСОБА_3 вже вирішені ухвалами Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.11.2017 року та Запорізького апеляційного суду від 04.07.2019 року, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 371, 372, 537-539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до вимог закону України про кримінальну відповідальність відмовити.

На ухвалу можуть бути подані апеляції до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1