Справа № 342/726/23
Провадження № 1-кп/342/122/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні у залі суду м. Городенка клопотання прокурора Городенківського відділу Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 у кримінальних провадженнях №0000079 від 05.06.2023, №0000083 від 17.06.2023 року, № 0000103 від 01.08.2023 року про продовження запобіжного заходу

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Городенка Івано-Франківської області, який без місця реєстрації, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, раніше судимого 09.03.2021 Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.389 КК України до покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі, 26.01.2023 звільнений по строку відбуття покарання, щодо якого 21.06.2023 направлено до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000079 від 05.06.2023 за ч.4 ст.185 КК України,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4 ст.185, ч.2 ст.389 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_4

в с т а н о в и в:

Ухвалою Городенківського районного суду від 12.09.2023 продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів з утриманням у Івано-Франківській установі виконання покарань № 12 до 10 листопада 2023 року включно.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Обґрунтовує клопотання тим, що продовжують існувати ризики, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України (переховуватись від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення), що унеможливлює обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу. Також у справі не допитані свідки, обвинувачений, не досліджено докази, а тому ризики, що стали підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не зменшились та більш м`який запобіжний захід не дасть можливість їм запобігти.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заперечив щодо заявленого прокурором клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що прокурором не обґрунтовано передбачені законом ризики, які виправдовують застосування до обвинуваченого саме такого виду запобіжного заходу. Вважає за доцільне застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, повідомлялися у встановленому законом порядку.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо клопотання прокурора, зазначає таке.

Ухвалою суду від 12.09.2023 продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 10 листопада 2023 року включно.

Згідно з ч. 3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

За змістом ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні даного клопотання суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів (ч.ч.4 ст.185 КК України), санкція за вчинення яких у разі доведеності вини, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, з урахуванням особи обвинуваченого, який не працює, та характеру висунутого обвинувачення, тяжкості покарання, що загрожує йому, реальними залишаються ризики можливого переховування обвинуваченого від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також здійснення тиску на свідків, які не допитані, при звільненні з-під варти, адже судовий розгляд триває. Ризики, які стали підставами застосування запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати, що в свою чергу виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Інші, більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Також суд враховує, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім того, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Також суд бере до уваги відсутність у обвинуваченого ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків, оскільки він не працює, не має офіційних джерел для здобуття необхідних для існування речей, неодружений.

Таким чином, продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Навіть за умови відсутності у обвинуваченого наміру ухилятися від суду, впливати на свідків чи інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також порушувати процесуальні обов`язки, обставини, за яких вчинено кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що ризики, вказані прокурором у клопотанні, продовжують мати місце, і для їх запобігання доцільним є продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо доводів захисника про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд вважає, що на даний час такий запобіжний захід неспівмірний з інкримінованими обвинуваченому кримінальними правопорушеннями, тяжкістю висунутого йому обвинувачення.

Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого, та інші, більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, на даний час, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, що не виключає можливість прийняття такого рішення судом в подальшому.

Обставин, які є перешкодою для продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не встановлено.

Частиною 3 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В той же час, зважаючи на вимоги процесуального законодавства, зокрема ст. 183 КПК України, а також злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , суд вважає можливим визначити обвинуваченому розмір застави для даної категорії кримінальних правопорушень, який, буде достатнім для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, визначених законодавством.

Відповідно до ч.4, ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи матеріальне становище обвинуваченого, тяжкість кримінальних правопорушень, у яких останній обвинувачується (ч.ч.4 ст.185 КК України), доцільно визначити розмір застави 20 розмірів прожиткового мінімуму, що зможе гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 196-198, 205, 331 КПК України,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Городенка Івано-Франківської області, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів з утриманням у Івано-Франківській установі виконання покарань № 12 до 30 грудня 2023 року включно.

Розмір застави визначити в межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКС України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 65.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у цьому кримінальному провадженні.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Попередити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого групи прокурорів в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12» для виконання.

Ухвала суду в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів.

Суддя ОСОБА_1