Справа № 645/7220/23
Провадження № 1-кс/645/1511/23
УХВАЛА

Іменем України

26 грудня 2023 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання слідчого відділу поліції №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0001753 від 12.12.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-18.07.2012 Київським районним судом м.Харкова за ч.1 ст. 187, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 357, ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;

-27.09.2023 Московським районним судом м.Харкова за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з випробувальним терміном на 3 роки.

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідча СВ ВП № 2 Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_6 26.12.2023 звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором Немишлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0001753 від 12.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 357 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виклад змісту поданого клопотання

Слідчим відділом ВП №2 ХРУП №2 ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001753 від 12.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Невстановлена особа 12.12.2023 року близько 14:50 год., знаходячись за адресою: м.Харків, пр-т Героїв Харкова, буд. 271- А, відкрито заволоділа мобільним телефоном "Redmi 9С NFC Aurora Green", що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинила йому матеріальну шкоду. (ІТС ІПНП № 15378 від 12.12.2023)

Досудовим розслідуванням встановлено, що до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX (зі змінами), в Україні з 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, у тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за вчинення яких не знято та не погашено в передбаченому Законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову вчинив злочин аналогічного характеру при наступних встановлених фактичних обставинах.

Так, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102- IX (зі змінами), в Україні з 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , спільно з невстановленою в ході досудового розслідування особою, 12.12.2023 о 14 годин 50 хвилин, в період дії в Україні воєнного стану, перебуваючи в місті Харкові за адресою: проспект Героїв Харкова, буд. 271-А, побачили раніше невідомого їм потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який йшов додому з роботи.

В цей момент у ОСОБА_4 та невстановленої в ході досудового розслідування особою виник злочинний намір спрямований на здійснення нападу на ОСОБА_7 , групою осіб, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, що зазнала нападу, з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 під час військового стану.

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння майном в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, за попередньою змовою групою осіб, підійшли до потерпілого ОСОБА_7 , та стоячи навпроти потерпілого ОСОБА_7 на відстані витягнутої руки ОСОБА_4 наніс своєю правою рукою, а саме кулаком один удар в область верхньої та нижньої губи потерпілого ОСОБА_7 , від отриманого удару, потерпілий впав на землю та втратив свідомість та згідно висновку судово-медичної експертизи №09/716-С/2023 від 19.12.2023 отримав ушкодження у вигляді забійних ран та синців на обличчі: забійно-рвана рана верхньої та нижньої губи; Гематоми верхньої та нижньої губи; Садно виличної ділянки, які згідно висновку судово-медичної експертизи за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я тривалістю більше 6-ти днів.

Далі продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, спрямованого на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) в той момент коли потерпілий ОСОБА_7 , знаходився без свідомості та лежав на землі, ОСОБА_4 своєю рукою заліз до кишені куртки, яка була одягнута на потерпілому ОСОБА_7 , з якої витягнув мобільний телефон "Redmi 9С NFC Aurora Green" придбаний потерпілим ОСОБА_7 23.06.2023 за 3999 грн., гаманець чорного кольору, грошей в якому не було, даний гаманець не представляє матеріальної цінності для потерпілого, в якому лежали три банківських картки,а саме: банківська картка «ПриватБанк» номер картки № НОМЕР_1 , дві банківських картки «Ощадбанк», № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 та картка Харків`янина на ім`я ОСОБА_7 . Невстановлена досудовим розслідуванням особа стояла поруч з ОСОБА_4 та спостерігала за обстановкою навколишнього середовища, щоб інші особи не заважали їх злочинним діям.

Після чого, ОСОБА_4 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном потерпілого ОСОБА_7 на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними та протиправними діями, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах військового стану.

Окрім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , спільно з невстановленою в ході досудового розслідування особою, 12.12.2023 о 14 годин 50 хвилин, в період дії в Україні воєнного стану, перебуваючи в місті Харкові за адресою: АДРЕСА_3 , побачили раніше невідомого їм потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який йшов додому з роботи.

В цей момент у ОСОБА_4 та невстановленої в ході досудового розслідування особою виник злочинний намір спрямований на здійснення нападу на ОСОБА_7 , групою осіб, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, що зазнала нападу, з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 під час військового стану.

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння майном в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, за попередньою змовою групою осіб, підійшли до потерпілого ОСОБА_7 , та стоячи навпроти потерпілого ОСОБА_7 на відстані витягнутої руки ОСОБА_4 наніс своєю правою рукою, а саме кулаком один удар в область верхньої та нижньої губи потерпілого ОСОБА_7 , від отриманого удару, потерпілий впав на землю та втратив свідомість та згідно висновку судово-медичної експертизи №09/716-С/2023 від 19.12.2023 отримав ушкодження у вигляді забійних ран та синців на обличчі: забійно-рвана рана верхньої та нижньої губи; Гематоми верхньої та нижньої губи; Садно виличної ділянки, які згідно висновку судово-медичної експертизи за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я тривалістю більше 6-ти днів.

Далі продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, спрямованого на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) в той момент коли потерпілий ОСОБА_7 , знаходився без свідомості та лежав на землі, ОСОБА_4 своєю рукою заліз до кишені куртки, яка була одягнута на потерпілому ОСОБА_7 , з якої витягнув мобільний телефон "Redmi 9С NFC Aurora Green" придбаний потерпілим ОСОБА_7 23.06.2023 за 3999 грн., гаманець чорного кольору, грошей в якому не було, даний гаманець не представляє матеріальної цінності для потерпілого, в якому лежали три банківських картки,а саме: банківська картка «ПриватБанк» номер картки № НОМЕР_1 , дві банківських картки «Ощадбанк», № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 та картка Харків`янина на ім`я ОСОБА_7 та яка відповідно до примітки до статті 358 КК України, пп. 1.2.1, 2.2, 2.3 Положення про «Картку Харків`янина», затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.06.2021 року №438, є офіційним документом.

Невстановлена досудовим розслідуванням особа стояла поруч з ОСОБА_4 та спостерігала за обстановкою навколишнього середовища, щоб інші особи не заважали їх злочинним діям.

Після чого, ОСОБА_4 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном потерпілого ОСОБА_7 на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_4 та невстановлена досудовим розслідуванням особа заволоділи офіційними документами: банківськими картками та карткою Харків`янина потерпілого ОСОБА_7 , якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними та протиправними діями, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, тобто викрадення офіційних документів.

25 грудня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років.

Причетність ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами та матеріалами кримінального провадження, які в своїй сукупності підтверджують вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальних правопорушень, згідно зі змістом клопотання, повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, перелік яких доданий до клопотання.

Звернення із клопотанням слідчий обґрунтовує наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 усвідомлюючи реальну можливість та побоюючись покарання у вигляді реального позбавлення волі за скоєння особливо тяжкого злочину, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 не повідомив місцезнаходження речових доказів, може незаконно впливати на свідків, потерпілого, оскільки ОСОБА_4 під час досудового розслідування вручені копії відповідних процесуальних документів, серед яких є інформація про анкетні дані свідків, потерпілого та іншого підозрюваного, тому існує можливість того, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний зможе впливати на вказаних учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 раніше засуджений, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та умисно скоїв кримінальне правопорушення злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Позиції учасників провадження, висловлені в судовому засіданні.

Прокурор підтримав доводи клопотання та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Захисник та підозрюваний просив обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що ризики прокурором не доведені. Наміру впливати на свідків він не має. Переховуватися від органу досудового розслідування чи суду також не має.

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при вирішенні клопотання.

За результатами дослідження матеріалів клопотання та з урахуванням думки учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає необхідним зазначити наступне.

Стаття 29 Конституції України гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою.

Із вказаними положеннями Основного Закону України кореспондується стаття 12 КПК, відповідно до якої під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК, віднесені також запобіжні заходи. Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК запобіжними заходами, а тому числі, є тримання під вартою.

Частина третя ст. 176 КПК встановлює, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено частиною першою статті 178 КПК.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частина 4 цієї ж статті визначає, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Стаття 184 КПК визначає вимоги до змісту клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжних заходів. Крім цього стаття 192 КПК встановлює, що у разі подання клопотання про застосування запобіжного заходу після затримання особи без ухвали про дозвіл на затримання, до такого клопотання має бути доданий протокол затримання підозрюваного.

Згідно з положеннями статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Клопотання, подане слідчим, за погодженням з прокурором про застосування запобіжного заходу, відповідає вимогам, визначеним у ст. 184 та 192 КПК України.

Зміст клопотання містить усі необхідні відомості, що визначені ч. 1 ст. 184 КПК. Виконано вимоги ч. 2 ст. 184 КПК, а саме копію клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надано підозрюваному та його захиснику за три години до початку його розгляду. До клопотання додано документи, визначені ч. 3 ст. 184 та ч. 2 ст. 192 КПК.

Запобіжні заходи можуть застосовуватися, зокрема, до підозрюваного. Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 42 КПК).

25.12.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України.

Слідчий в клопотанні зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України.

Поняття обґрунтованої підозри та чіткі критерії її оцінки у національному законодавстві не визначені.

Проте, воно висвітлено у практиці Європейського суду з прав людини, що підлягає застосуванню українськими судами. Термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»). Обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

Цей стандарт переконання є нижчим, ніж стандарт переконання «поза розумним сумнівом», та вимагає меншої ваги доказів, ніж для вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи на стадії судового розгляду.

Таким чином, слідчому судді необхідно оцінити відповідність підозри цій правовій кваліфікації лише для встановлення її обґрунтованості (тобто, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_4 міг вчинити саме цей злочин). При цьому, остаточна оцінка та кваліфікація здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

В цьому кримінальному провадженні йдеться про можливе вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України.

Наведена в клопотанні фабула в сукупності з наданими прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України.

Слід зауважити, що на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей лише визначає, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає доведеним існування ризиків вчинення підозрюваним дій, визначених статтею 177 КПК.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

В клопотанні слідчий вказує на ризики переховування від органу досудового розслідування, знищення, схов або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є реальним з огляду на тяжкість злочину, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 суворістю можливого покарання, пов`язаними із цим негативними для особи наслідками та іншими обставинами.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 в сукупності з іншими обставинами.

В засіданні також встановлено, що існує ризик незаконного впливу на свідків.

Такий ризик, як вплив на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На даний момент підозрюваному стали відомі матеріали кримінального провадження, зокрема, протоколи допиту свідків, а тому, підозрюваному відомі зміст наданих свідками свідчень. Вказані обставини дають підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість здійснення на свідка впливу з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Ризик знищення, схову або спотворювання будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, також знайшов підтвердження в судовому засідання, оскільки ОСОБА_4 не повідомив місцезнаходження речових доказів.

В зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК, а саме - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення. Отже, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчим суддею враховуються обставини, визначені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень (злочинів); 2) тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має тяжких захворювань чи інвалідність; 4) репутацію підозрюваного; 5) особу підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 неодружений, офіційно не працюючий, раніше судимий, не має стійких соціальних зв`язків, офіційно не працює, не має сім`ї, не має на утриманні дітей та інших осіб, які потребують догляду.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, однак, з урахуванням встановлених судом обставин, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України - слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів - до 24.02.2024.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали слідчого судді.

Повний текст ухвали оголошено 26.12.2023 о 16.30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1