Справа № 127/9802/22
Провадження №11-кп/801/172/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000053 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 09.11.2023, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього майна належного на праві власності засудженому.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 постановлено обчислювати з дати його затримання на виконання вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 , у травні 2014 року, діючи умисно, вступив та став активним учасником терористичної організації, поняття якої визначено ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», під назвою «Донецька народна республіка» (у подальшому - «ДНР») - тобто стійкого об`єднання невизначеної кількості осіб (більше трьох), що створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, та в якому її структурні підрозділи здійснюють терористичну діяльність з відома керівників (керівних органів) усієї організації.

Терористичну організацію «ДНР» утворено на початку квітня 2014 року на території Донецької області, одним із основних завдань якої є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України. На території України учасники вказаної терористично організації займаються вчиненням терористичних актів, залякуванням населення, захопленням адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, збройне протистояння правоохоронним органам і Збройним силам України, фізичним знищенням їх особового складу та інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.

Вказана терористична організація є стійкою, має чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, а також розподілу ролей між її учасниками. Зокрема, на учасників силового блоку терористичної організації «ДНР» покладаються наступні обов`язки:

- організація та ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджанню виконання службових обов`язків працівниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції;

- вербування нових учасників до складу силового блоку «ДНР» та керівництва їх діями;

- захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області;

- скоєння терактів та диверсій на території України;

- захоплення зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки, транспортних засобів та будівництва укріплень, з метою протидії діяльності осіб задіяних у проведенні антитерористичної операції та забезпечення власної злочинної діяльності;

- викрадення осіб, з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу владу в Україні;

- організація поставок зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації «ДНР».

Вказане свідчить про те, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» «ДНР» є терористичною організацією, яка здійснює цілеспрямовану суспільно небезпечну діяльність.

Усвідомлюючи всі вказані обставини, діючи умисно, з метою участі у терористичній організації «ДНР», ОСОБА_8 вступив у змову з невстановленими особами з числа активних учасників так званої «ДНР» та приєднався до складу терористичної організації «ДНР», а саме незаконного воєнізованого збройного формування «батальйон «восьма рота» як «командир окремої роти « ОСОБА_10 », у складі якого здійснював терористичну діяльність у м. Донецьк, м. Слов`янськ, Шахтарському, Марийському районах Донецької області.

У зв`язку зі вступом до вказаного угруповання ОСОБА_8 отримав характерну для учасників терористичної організації «ДНР» військову форму одягу з відповідними знаками розрізнення, вогнепальну зброю, звання «майор» та обрав собі позивний «ОСОБА_10».

У подальшому, у листопаді 2014 року, діючи умисно, з метою продовження участі у діяльності терористичної організації «ДНР» ОСОБА_8 вступив у підрозділ «військова поліція 1 армійського корпусу міністерства оборони» у складі терористичної організації «ДНР», що розміщений у м. Донецьку, як «заступник начальника», отримавши звання «підполковника».

Зазначені протиправні дії ОСОБА_8 вказують на його умисну активну участь у терористичній організації «ДНР» та веденні її злочинної діяльності проти військових підрозділів Збройних Сил України і інших військових формувань України, які беруть участь у проведенні антитерористичної операції та Операції об`єднаних сил на території Донецької області.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 258-3 КК України за ознаками участь у терористичній організації.

ОСОБА_8 , будучи обізнаним, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження, винесено повідомлення про підозру, обвинувальний акт спрямовано до суду, у судові засідання не з`явився неодноразово без поважної причини, тому Вінницький міський суд на підставі ухвали від 13.03.2023 здійснював спеціальне судове провадження, що відповідає вимогам ст. 323 КПК України.

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 09.11.2023, яким засуджено ОСОБА_8 та закрити провадження щодо ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Захисник вважає, що оскаржуваний вирок суду є таким, що містить невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, має істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та в ньому неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність. Рішення суду постановлене без врахування Конвенції та рішень Європейського суду, а саме обвинувачення ґрунтується на припущеннях. Сукупність доказів у справі є недостатньою для постановлення обвинувального вироку. Суд помилково взяв за основу підтвердження вини ОСОБА_8 неналежні та недопустимі докази. Вирок постановлений судом за відсутності ОСОБА_8 , що порушує його право на захист та унеможливлює реалізацію ним його процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти задоволення апеляційних вимог захисника, вивчивши та перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апелянта, колегія суддів прийшла до висновку, що в задоволенні поданої апеляційної скарги слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Необхідність застосування належної правової процедури, чого вимагають завдання кримінального провадження, зазначені у ст. 2 КПК України в частині охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, якими, зокрема, є підозрюваний, обвинувачений, безумовно, повинні дотримуватися і при здійсненні спеціального досудового розслідування та спеціального судового розгляду (ч. 1 ст. 297-1, ч. 3 ст. 323 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що вказані вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції дотримані.

Судовий розгляд кримінального провадження як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції щодо ОСОБА_8 проведено у відсутності обвинуваченого, оскільки провадження за його обвинуваченням здійснено в порядку спеціального судового провадження (in absentia), з дотриманням вимог КПК України про належне повідомлення його про час та місце судового розгляду шляхом опублікування судового виклику у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження - «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Судової влади.

Інститут спеціального кримінального провадження повністю узгоджується з нормами міжнародного права та практикою Європейського суду з прав людини.

Зокрема, серед положень Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків, ратифіковану Україною 26.09.2002, питанню виконання вироків, винесених у відсутність обвинуваченого присвячений окремий розділ.

Так, ч. 1 ст. 21 Розділу 3 Частини II цієї Конвенції встановлено, що якщо Конвенція не передбачає іншого, виконання вироків, винесених у відсутність обвинуваченого, та постанов у кримінальних справах здійснюється за тими самими правилами, що й інших вироків.

До цього ж, Резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи № (75)11 від 19.01.1973 встановлено, що процедура заочного розгляду (trial in absentia) не порушує права обвинуваченого як на справедливий розгляд, так і на присутність i при розгляді його справи. У ній сформульовані умови та мінімальний перелік правил заочного розгляду, якими повинні користуватися держави-члени Ради Європи при розгляді справи за відсутності підсудного.

3 цього приводу Комітетом Міністрів Ради Європи також надано Рекомендації № R (87) 18 від 17.09.1987 «Про спрощення кримінального судочинства», згідно ч. 3 п. б розділу III яких держави-члени повинні розглянути питання про надання своїм судам можливості, хоча б у випадках нетяжких злочинів та з урахуванням можливої міри покарання, слухати справи та виносити за ними рішення за відсутності обвинуваченого за умови, що його було належним чином поінформовано про дату слухань та про його право мати адвоката чи іншу особу, яка представляє його інтереси.

Сформована практика Європейського суду з прав людини з даного питання вказує: «Той факт, що судове засідання проводиться за відсутності підсудного не є саме по собі порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому відмова в доступі до правосуддя має місце, коли особа, засуджена заочно, не має можливості в подальшому досягти нового судового рішення стосовно обґрунтованості обвинувачення за фактичними та юридичними підставами після того, як воно було заслухано, якщо не встановлено, що вказана особа відмовилась від права на захист та на явку в суд, чи мав місце намір ухилитись від правосуддя». Відповідні позиції Суду викладені, зокрема, у справах «Да Лус Домінгеш Ферейра проти Бельгії» (№ 50049/99, п. 54), «Меденіца проти Швейцарії» (№ 20491/92, п. 54-55) «Кромбах проти Франції» (№ 29773/96), «Колоцца проти Італії» (№ 9024/80 п. 30).

При цьому, інститут спеціального кримінального провадження, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, передбачає можливість подання обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, апеляційної скарги поза межами загальних процесуальних строків, за умови надання обвинуваченим підтвердження поважності причин неприбуття на виклик, передбачених ст. 138 цього Кодексу (ч. 3 ст. 400 КПК України).

Враховуючи викладене, доводи сторони захисту щодо недотримання гарантованих Конвенцією основоположних прав у зв`язку із проведенням судового розгляду без участі обвинуваченого, колегія суддів вважає необґрунтованими, беручи до уваги наявність ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 13.03.2023 щодо здійснення кримінального провадження за відсутності ОСОБА_8 в порядку спеціального судового провадження (а.п. 97), що передбачено ч. 3 ст.323 КПК України.

Повідомлення обвинуваченого ОСОБА_8 про судовий розгляд здійснено через друковані засоби масової інформації та на офіційних веб-сайтах Судової влади, що відповідає положенням ч. 3 ст. 323 КПК України та свідчить про належне повідомлення останнього про час та місце судового розгляду даного провадження.

Отже, зважаючи на специфіку судового провадження (in absentia), колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були вжиті прямо передбачені кримінальним процесуальним законом заходи щодо інформування обвинуваченої особи про здійснення кримінального провадження шляхом публікації відповідної інформації в ЗМІ та мережі Інтернет, однак забезпечити явку обвинуваченого до суду вжитими заходами не вдалося. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження обвинувачений ОСОБА_8 вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Крім того, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, а саме в участі у терористичній організації, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст.94 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини кримінальних правопорушень підтверджуються наведеними у вироку даними, зокрема:

-поясненнями свідка ОСОБА_9 , який суду першої інстанції повідомив обставини за яких при виконанні своїх службових обов`язків пересікався з обвинуваченим ОСОБА_8 на окупованій території Донецької області. Вказав, що ОСОБА_8 займав посаду заступника начальника військової поліції «ДНР», носив військову форму, зразка «ДНР», мав при собі автомат, пістолет, мав позивний « ОСОБА_10 ». ОСОБА_8 за кожного полоненого, померлого та пораненого напряму з їх родичів вимагав гроші, за їх повернення на Україну.

-повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення від 03.09.2020 №53/2/57-165 на ім`я начальника слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області, згідно якого відділом контррозвідки Управління отримано дані щодо вчинення громадянином України ОСОБА_8 злочинів, відповідальність, за які передбачена ч. 1 ст. 111 КК України та ч. 1 ст. 258-3 КК України. Встановлено, що ОСОБА_8 умисно, виконуючи завдання представника іноземної держави полковника ФСБ рф ОСОБА_11 з метою вчинення дій, спрямованих на завдання шкоди державній безпеці України, вступив до лав терористичної організації «ДНР», де обійняв посаду заступника начальника військової поліції 1 АК МО квазіутворення та здійснював терористичну діяльність до весни 2015 року.

-протоколом огляду від 12.08.2020 та фотознімками екрану ноутбуку, відповідно до якого оперуповноваженим УСБУ у Вінницькій області лейтенантом ОСОБА_12 , в ході контррозвідувальної діяльності в приміщенні адмінбудівлі УСБУ у Вінницькій області здійснено пошук та огляд у мережі інтернет публічно доступної інформації стосовно громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк з використанням ПЕОМ та підключення мережі Інтернет (за допомогою браузера «GOOGLE» (google.com.ua)» здійснено огляд публічно доступних ресурсів мережі Інтернет, що розташовані за електронними адресами (посилання - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та (посилання - ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Під час огляду (посилання - ІНФОРМАЦІЯ_6 за результатами пошуку в автоматизованій іформаційній системі «Миротворця» було виявлено відео яке розміщене на онлайн відео-хостингу «YouTube» на якому було викладено відеозапис (посилання - ІНФОРМАЦІЯ_7 ) зі зверненням дружини ОСОБА_8 ( ОСОБА_13 , близько 30 років, громадянка України, уродженка м. Донецьк) до так званої самопроголошеної влади «ДНР». На відео вона стверджує що ОСОБА_8 брав учать в бойових діях під Слов`янськом, в Донецькому аеропорту, Спартаку , Дебальцевому , та Вуглегірську . Водночас під час моніторингу інтернет-простору, на відео-хостингу «YouTube» було виявлено відео тривалістю (9 хв 57 с) де дружина ОСОБА_8 . ОСОБА_13 дає інтерв`ю представнику пропагандистського каналу « ОСОБА_16 » (посилання - ІНФОРМАЦІЯ_5 ) Також, під час огляду (ІНФОРМАЦІЯ_6 ) за результатамипошуку в автоматизованій інформаційній системі «Миротворця» розміщено відео тривалістю (2 хв 37 с) на онлайн відео-хостингу « YouTube » яке підтверджує протиправну діяльність ОСОБА_8 (посилання - (ІНФОРМАЦІЯ_5 ) на якому ОСОБА_8 веде розмову з українськими військовими;

-протоколом огляду веб-сторінки інтернет-ресурсу «Миротворець» від 11.09.2020 та додатками до нього - фотокартками, відповідно до якого на сторінці розміщено 17 фото, які надруковано та додано до протоколу (Додаток № 1). При цьому на фото № 1, 3 - 7, 15 вказаного додатку зображений ОСОБА_8 у військовій формі одягу, на фото № 1, 5 на формі, у яку він одягнений наявні знаки розрізнення у вигляді прапорів так званої «ДНР» та «Новоросії», а також шеврон «військової поліції МО ДНР» із літерою «К» в центрі; на фото №8, 16 зображена прикріплена до одягу перепустка із текстом: «Пропуск № 73 на право прохода на территорию в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_17 Подпись (підпис) Действителен до: 31.12.2015» та відтиском круглої печатки із тестом «МИНИСТЕРСТВО ОБОРОНЫ ДНР В/Ч НОМЕР_1» та зображенням у центрі; на фото № 7 ОСОБА_8 тримає вдягненим за ремінь на плечі предмет, ззовні схожий на вогнепальну зброю - автомат Калашникова приєднаним магазином.

Веб-сторінка за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_8 » у наведеному вище тексті оглянутої сторінки містить статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_25» від « ІНФОРМАЦІЯ_9 ».

Веб-сторінка за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_10 » у тексті оглянутої сторінки містить статтю під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_11 » від ІНФОРМАЦІЯ_10 , 12:50.

Веб-сторінка за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_12 » у тексті оглянутої сторінки містить опублікований ІНФОРМАЦІЯ_18 відеозапис (відеозапис № 2) під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_13 » Зміст цього відеозапису аналогічний зміст відеозапису № 1.

Веб-сторінка за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_15 » у тексті оглянутої сторінки містить опублікований ІНФОРМАЦІЯ_18 відеозапис під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_16 » із описом «11.02.2015 г. ОСОБА_17 , заместитель начальника военной полиции самопровозглашенной ДНР был арестован МГБ ДЕІР. Дальнейшая судьба неизвестна. На видео ОСОБА_19 подробно рассказывает с «боевом пути» ОСОБА_20 .» (відеозапис № 3).

Веб-сторінка за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_17 » у тексті оглянутої сторінки містить опублікований ІНФОРМАЦІЯ_18 відеозапис під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_26» із описом « ІНФОРМАЦІЯ_27» (відеозапис № 4).

Веб-сторінка за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_19 » у тексті оглянутої сторінки містить опублікований ІНФОРМАЦІЯ_18 відеозапис під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_20 » (відеозапис № 5).

Веб-сторінка за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_21 » у тексті оглянутої сторінки містить опублікований ІНФОРМАЦІЯ_18 відеозапис під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_22» із описом «Опубликовано: ІНФОРМАЦІЯ_28 ІНФОРМАЦІЯ_29 » (відеозапис №6). Відповідно до змісту відеозапису, його опубліковано «17 каналом». При огляді вказаного відеозапису встановлено, що на ньому відображено зокрема ОСОБА_8 у військовій формі одягу;

- протоколами огляду від 17.09.2020, відповідно до якого предметом огляду є веб-ресурс під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_30».

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.09.2020, оглянутого в судовому засіданні під час допиту свідка ОСОБА_9 , відповідно до якого свідок ОСОБА_9 на запитання старшого слідчого-криміналіста слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області, чи впізнає він когось із зображених на фотознімках осіб, заявив, що впевнено впізнає на фото №2 ОСОБА_8 за ознаками: характерна лисина, сукупність рис обличчя, форма та розташування вух та загалом сукупність ознак зовнішності, оскільки вона добре відома свідку;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.11.2020, відповідно до якого свідок ОСОБА_22 на запитання старшого слідчого-криміналіста слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області, чи впізнає він когось із зображених на фотознімках осіб, заявив, що впевнено впізнає на фото №2 ОСОБА_8 , позивний « ОСОБА_10 », за ознаками: характерні складки навколо губ та форма губ, лисина, обличчя загалом;

- листом першого заступника начальника УСБУ в Чернівецькій області від 11.01.2021 на адресу начальника слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області про те, що Управлінням в ході виконання доручення за №53/6/7-2672нт від 08.12.2020 проведено необхідні слідчі (розшукові) дії, зокрема допитано в якості свідка громадянку України, колишнього учасника НЗФ так званої «ДНР» ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_24 за обставинами вчинення громадянином України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 злочину, встановлено час, місце та спосіб його вчинення, отримано характеризуючи дані на підозрюваного, а також здійснено зізнання особи ОСОБА_8 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.01.2021, відповідно до якого свідок ОСОБА_23 на запитання т.в.о. начальника головного відділу контррозвідки Управління СБУ в Чернівецькій області, чи впізнає вона когось із зображених на фотознімках осіб, заявила, що впізнає на фото №1 ОСОБА_8 , за ознаками: високий зріст (185-190 см.), спортивна статура, значні залисини, незначний шрам на правій щоці, ямка на підборідді.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника щодо не надання стороною обвинувачення жодного доказу, який би беззаперечно вказував на факти, викладені в обвинувальному акті, не знайшли свого підтвердження та повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.

При цьому, всі фактичні дані у цьому провадженні, що досліджені судом, отримані стороною обвинувачення в цілому із застосуванням належної правової процедури, позаяк, виходять із належних процесуальних джерел, зібрані уповноваженими суб`єктами і у належному процесуальному порядку за наявності на те правових підстав.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Зазначені вимоги закону, на переконання апеляційного суду, стороною обвинувачення було дотримано.

Всі досліджені у цьому провадженні докази, як кожен окремо, так і у їх сукупність, підтверджують обставини, що регламентовані ст. 91 КПК України щодо події кримінального правопорушення (його часу, місця, способу, обставин його вчинення), причетності обвинуваченого до учинення інкримінованих йому діянь, його винуватості, форми вини, та водночас дають повне уявлення щодо усіх елементів і ознак інкримінованого ОСОБА_8 в даному провадженні кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочині, передбаченому ч. 1 ст. 258-3 КК України, на думку апеляційного суду, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Коробов проти України» від 21.10.2011, «Веренцов проти України» від 11.07.2013), підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_24 за обставин, викладених ним у апеляційний скарзі, відсутні.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 09.11.2023 щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення, набуває законної сили з моменту оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4