Справа № 461/8597/23
Провадження № 1-кп/461/738/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.10.2023 м.Львів
Колегія суддів Галицького районного суду міста Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Макіївка Донецької області, одруженого, має на утримання одну дитину, працюючого на Макіївському металургійному комбінаті, з середньою технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.2 ст.111, ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_6 , будучи громадянином України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, перебуваючи на тимчасово окупованій території у м. Макіївка Донецької області та беручи з 24.02.2022 участь в діяльності незаконного збройного формування «Народної міліції» терористичної організації «ДНР», на підставі наказів військового командування збройних сил російської федерації у межах загального плану захоплення території України у складі збройних сил російської федерації, керуючись ідеологічним мотивом, маючи на меті завдати шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, виконував завдання, пов`язані із веденням бойових дій проти Збройних Сил України, а також застосовував стрілецьку зброю (АК-47) та виконував обов`язки із забезпечення різних видів та форм бою.
У такий спосіб ОСОБА_6 , ігноруючи свій громадянський обов`язок, передбачений Конституцією України, щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, діючи добровільно з усвідомленням негативних наслідків своїх дій та на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, 24.02.2022, перебуваючи у м. Макіївка Донецької області, перейшов на бік ворога у умовах воєнного стану, чим вчинив державну зраду.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані як вчинення державної зради, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, а саме перехід на бік ворога в умовах воєнного стану, тобто скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001 зі змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VІІ від 08.04.2014, № 1689-VІІ від 07.10.2014).
Окрім того, ОСОБА_6 , будучи громадянином України, беручи з 24.02.2022 участь в діяльності незаконного збройного формування «Народної міліції» терористичної організації «ДНР» та пройшовши військову підготовку у збройних підрозділах російської федерації, у ході якої набув навичок користування стрілецькою зброєю, опанував тактику ведення бою, здійснення штурму, наступу та відступу, з метою забезпечення бойових дій рф проти України, діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, керуючись ідеологічним мотивом, з кінця липня 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) до 09.07.2023, в умовах воєнного стану, перебуваючи на окупованих військовими формуваннями російської федерації територіях Донецької області (смт. Бетманово, с. Красногорівка, с. Новоселівка Друга Покровського району, м. Ясинувата), надавав іноземній державі російській федерації та її представникам військовослужбовцям збройних сил російської федерації та контрольованих нею представникам терористичної організації «ДНР» допомогу у проведенні підривної діяльності проти України, виконуючи завдання, пов`язані із веденням бойових дій проти Збройних Сил України, та обов`язки із забезпечення різних видів та форм бою, чим вчинив державну зраду.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані як вчинення державної зради, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, а саме надання іноземній державі та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинені в умовах воєнного стану, тобто скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001 зі змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014, № 2113-IX від 03.03.2022).
Також, ОСОБА_6 , будучи громадянином України, достовірно знаючи з розповсюджених повідомлень у засобах масової інформації та мережі Інтернет про проведення на території Донецької області України антитерористичної операції проти терористичної організації «ДНР», усвідомлюючи, що діяльність даної терористичної організації та її підрозділів є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, діючи умисно, з ідеологічних мотивів, 24.02.2022, перебуваючи на тимчасово окупованій території у м. Макіївка Донецької області, отримав повістку та добровільно прибув до пункту збору мобілізованих терористичної організації «ДНР» у м. Макіївка Донецької області, вступив до її лав, отримав військове обмундирування, стрілецьку зброю і боєприпаси до неї, та з цього часу до 09.07.2023 брав участь у діяльності вказаної терористичної організації, виконуючи завдання, пов`язані із веденням бойових дій проти Збройних Сил України та забезпеченням різних видів та форм бою.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані як участь у терористичній організації,
тобто скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.
Окрім того, ОСОБА_6 , будучи громадянином України, достовірно знаючи з розповсюджених повідомлень у засобах масової інформації та мережі Інтернет про проведення на території Донецької області України антитерористичної операції проти терористичної організації «ДНР», усвідомлюючи, що діяльність даної терористичної організації та її підрозділів є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, діючи умисно, з ідеологічних мотивів, 24.02.2022, перебуваючи на тимчасово окупованій території у м. Макіївка Донецької області, добровільно прибув до пункту збору мобілізованих «ДНР» у м. Макіївка Донецької області, де вступив до її лав у складі не передбаченого законом збройного формування «Народної міліції» терористичної організації «ДНР», та з цього часу, перебуваючи на посаді водія 3 батальйону 105 полку та на посаді стрільця 2 роти 9 полку, до 09.07.2023 брав участь у діяльності вказаного не передбаченого законом збройного формування терористичної організації.
При цьому, ОСОБА_6 , вступаючи до вказаного не передбаченого законом збройного формування терористичної організації «ДНР», був достовірно обізнаний, що воно належить до збройних формувань, а саме - має організаційну структуру військового типу (поділяється на структурні підрозділи (групи, пости) з визначенням особового складу кожного з них, які носять формений одяг військового типу), характеризується наявністю єдиноначальності та субординації (невстановленими органами досудового розслідування особами здійснюється єдине керівництво зазначеними збройними формуваннями), використанням знаків розрізнення (нарукавних шевронів та інших предметів), має воєнізований характер завдань та методів здійснення з використанням вогнепальної зброї та військової техніки збройного опору підрозділам Збройних Сил України та інших військових формувань України, задіяних у протистоянні збройній агресії російської федерації та керованих нею терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», та ставить перед собою специфічні завдання.
Крім того, ОСОБА_6 усвідомлював, що зазначене незаконне збройне формування терористичної організації «ЛНР» не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу безпеки України», «Про Національну поліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про Національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими визначено створення та функціонування збройних формувань України.
ОСОБА_6 , беручи участь у вищевказаному не передбаченому законом збройному формуванні, відповідно до покладених на нього завдань, із закріпленою стрілецькою зброю (АК-74) та боєкомплектом до неї, керуючись статутами збройних сил російської федерації та терористичної організації «ДНР», у період часу з 24.02.2022 до 09.07.2023 виконував обов`язки «водія» та «стрільця» в різних видах бою та формах його забезпечення проти Збройних Сил України, а також забезпечував безпеку місць перебування збройних сил російської федерації та терористичної організації «ДНР» в населених пунктах Луганської та Донецької областей, які ними захоплені та окуповані під час збройної агресії.
Злочинна діяльність ОСОБА_6 припинена 09.07.2023 військовослужбовцями Збройних Сил України під час бойових дій неподалік с. Красногорівка Донецької області, де останнього захоплено у полон.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані як участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування, тобто скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю. Надав покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Вказав, що у обвинувальному акті вірно відображені обставини вчинення ним інкримінованих злочинів. Зокрема, обвинувачений вказав, що дійсно він, будучи громадянином України, 24.02.2022, перебуваючи на тимчасово окупованій території у м. Макіївка Донецької області, добровільно прибув до пункту збору мобілізованих «ДНР», брав участь у діяльності формування «Народної міліції ДНР», виконував завдання, пов`язані із веденням бойових дій проти Збройних Сил України, а також застосовував стрілецьку зброю (АК-47) та виконував обов`язки із забезпечення різних видів та форм бою. Пояснив, що події відбувались у період часу, у спосіб, за обставин, які зазначені в обвинувальному акті. Мотиви і мета вчинення ним злочинів, а також спосіб вчинення злочинів у обвинувальному акті відображені вірно. У вчиненому розкаюється, засуджує свою поведінку, покази суду надає добровільно.
Оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони є послідовними, об`єктивно і повно відображають обставини вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, надані обвинуваченим в судовому засіданні, в присутності захисника, обставин, які б ставили під сумнів добровільність позиції обвинуваченого, колегією суддів не встановлено.
Крім того, вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена наступними доказами:
-власноруч написаною заявою обвинуваченого від 16.08.2023 (щире каяття), зі змісту якої вбачається, що він повідомляє про обставини вчинення ним злочинів. Зокрема, обвинувачений наводить дані про підрозділ до складу якого він входив, його посаду, а також вказує, що він добровільно звернувся до військкомату так званої «ДНР», отримав спорядження, поїхав на полігон, отримав зброю автомат АК-47 та набої до нього і висунувся з підрозділом до місця дислокації. Також, обвинувачений вказує населені пункти, де приймав участь у військових діях та завдання які він виконував, а також обставини його затримання. Вказує, що у вчиненому щиро кається, а зізнання написане ним добровільно;
-протоколом про проведення пред`явлення для впізнання від 23.08.2023, згідно якого свідок ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_6 , як особу з яким він знайомий ще до мобілізації, так як останній також проживає в м.Макіївка;
-протоколом про проведення пред`явлення для впізнання від 23.08.2023, згідно якого свідок ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_6 , як особу з яким він знайомий ще до мобілізації, так як останній також проживає в м.Макіївка;
-окремою справою військовополоненого ОСОБА_6 , яка містить документи, що засвідчують особу обвинуваченого, надання йому статусу військовополоненого та відомості про обставини потрапляння у полон.
Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, колегія суддів вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив:
державну зраду діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, а саме перехід на бік ворога в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001 зі змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VІІ від 08.04.2014, №1689-VІІ від 07.10.2014);
державну зраду діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, а саме надання іноземній державі та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001 зі змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014, № 2113-IX від 03.03.2022);
участь у терористичній організації, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 258-3 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001, згідно із Законом № 170-V від 21.09.2006, із змінами, внесеними згідно із Законами № 2258-VI від 18.05.2010, № 1689-VII від 07.10.2014);
участь в діяльності не передбачених законом збройних формувань, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 260 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001, із змінами, внесеними згідно із Законом № 1689-VII від 07.10.2014).
В ході судового розгляду колегією суддів детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 після вчинення злочинів, наслідки суспільно-небезпечного діяння останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, ймовірність вчинення ним нових злочинів, зважено на усі обставини кримінального провадження в їх сукупності.
Призначаючи покарання обвинуваченому, колегія суддів враховує положення ст. 65 КК України, відповідно до яких, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Також, колегія суддів враховує, що згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.
Положення Кримінального кодексу України наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.
Таким чином, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, колегія суддів бере до уваги характер та тяжкість вчинених ОСОБА_6 злочинів, форму вини, спосіб вчинення злочинів, стадію злочинів, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, відношення обвинуваченого до скоєного.
Також, колегія суддів враховує фактичні обставини справи і тяжкість заподіяних злочинами наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, згідно характеристики державної установи «Табір для тримання військовополонених «Захід 1» характеризується посередньо.
Колегія суддів визнає такими, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 обставинами сприяння розкриттю злочину та розкаяння у вчиненому. Так, зокрема в ході судового розгляду обвинувачений надав в судовому засіданні визнавальні покази та засудив свою протиправну поведінку у присутності учасників процесу, добровільно повідомив суду та органу досудового розслідування про обставини вчинення ним злочинів.
Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_6 за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 258-3 та ч. 2 ст. 260 КК України, є вчинення таких з використанням умов воєнного стану.
Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
При цьому, колегія суддів враховує положення ч.ч.1,2 ст.50 КК України, згідно яких, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Визначаючи вид та розмір покарання, колегія суддів виходить з того, що каральна функція, тобто акт покарання від імені держави, як засіб запобігання нових правопорушень, що є уособленням негативної реакції держави на скоєне правопорушення, не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.
Отже, покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки особи.
Беручи до уваги вказані обставини, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна в межах санкцій статей, за якими кваліфіковано його дії.
Враховуючи усі обставини даної справи, відповідно до правил ст. 70 КК України, на думку колегії суддів, при визначенні остаточного покарання, слід застосувати спосіб поглинення менш суворого покарання більш суворим.
За висновком колегії суддів, таке покарання для засудженого відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності. Таке покарання, також перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.
Речові докази та судові витрати по справі відсутні.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Керуючись ст.12, 50, 65, 67, 70, 111, 253, 260 КК України, ст.95, 101, 107, 328, 368, 370, 374, 376, 392-393 КПК України, колегія суддів
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.2 ст.111, ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України.
Призначити ОСОБА_6 покарання:
за ч. 1 ст. 111 Кримінального кодексу України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001 зі змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VІІ від 08.04.2014, №1689-VІІ від 07.10.2014) - 13 (тринадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна;
за ч. 2 ст.111 Кримінального кодексу України (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001 зі змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014, № 2113-IX від 03.03.2022) - 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна;
за ч. 1 ст. 258-3 Кримінального кодексу України (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001, згідно із Законом № 170-V від 21.09.2006, із змінами, внесеними згідно із Законами № 2258-VI від 18.05.2010, № 1689-VII від 07.10.2014) - 10 (десять) років позбавлення волі з конфіскацією майна;
за ч. 2 ст. 260 Кримінального кодексу України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001, із змінами, внесеними згідно із Законом № 1689-VII від 07.10.2014) - 5 (п`ять) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Згідно ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 09.07.2023.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3