У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у місті Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місти Львові, ОСОБА_8 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Кременчуг Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , співробітника-військовослужбовця, який перебуває на посаді начальника 4 відділу (з дислокацією у м. Мукачево) 6 управління (з дислокацією у м. Рівне) Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України, у військовому званні «полковник», одруженого, має на утриманні 4 малолітніх дітей, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, у кримінальному провадженні № 0000269, відомості про яке 23.06.2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Шостого слідчого відділу (з дислокацією у місті Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, у кримінальному провадженні № 0000269, відомості про яке 23.06.2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що 23.06.2023 ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , будучи представниками держави, діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті примусити потерпілого ОСОБА_10 вчинити дії, що суперечили його волі, а саме: отримати зізнання, що останній є нібито угорським агентом та отримати інформацію про осіб, з якими нібито співпрацює потерпілий ОСОБА_10 та завдання, яке останній виконує на території України, упродовж тривалого часу неодноразово застосовували до нього фізичне та психологічне насильство, а також вчинили викрадення потерпілого ОСОБА_10 . Зокрема, 23.06.2023 у період часу з 16:25 год по 16:43 год ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , з метою реалізації свого злочинного умислу, перебуваючи неподалік готельно-ресторанного комплексу «Три Туза», у с. Велика Добронь Ужгородського району Закарпатської області, почергово нанесли численні удари руками та ногами в область голови, тулуба та кінцівок ОСОБА_10 . Надалі, того ж дня близько 16:43 год ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб, насильно помістили ОСОБА_10 у службовий автомобіль марки «Renault Duster», р.н.з. НОМЕР_1 , де незаконно проти його волі утримували та при слідуванні у напрямку м. Ужгорода у період часу приблизно з 16:44 год по 17:24 год застосовували до нього фізичне та психологічне насильство, яке супроводжувалось одяганням на голову ОСОБА_10 картонної коробки та нанесенням численних ударів кулаками рук в область голови і тулуба.

23.06.2023 близько 17:32 год., після прибуття на подвір`я будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 , діючи групою осіб за попередньою змовою з ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, наніс ОСОБА_10 декілька ударів кулаками рук в область черевної порожнини, після чого останнього доставлено в м. Чоп Ужгородського району Закарпатської області, де близько 18:00 год. відпущено.

30.06.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 127 КК України, а саме: катування, тобто будь-яке умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю та морального страждання, вчинене з метою примусити її вчинити дії, що суперечать її волі, у тому числі отримати інформацію, зізнання, та з метою залякування її, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене представником влади, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а саме: викрадення людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням викраденій людині фізичних страждань.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.07.2023 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.08.2023 включно без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.08.2023 строк дії запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою продовжено до 30.09.2023 включно без визначення розміру застави. Строк запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 завершується 30.09.2023.

Слідчий зазначає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, зокрема це підтверджується тим, що він вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади, займатися певною діяльністю на строк до трьох років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. ОСОБА_4 тривалий час перебуває на керівній посаді у 4 відділі 6 управління Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України та в силу виконання своїх службових обов`язків має широке коло знайомих та обізнаний із особливостями роботи правоохоронних органів, в тому числі органів Державної прикордонної служби України. Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з Республікою Польщею, Угорщиною, Румунією, Словаччиною, дають підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальну можливість покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України, так і поза межами таких, а також переховуватись на території України. Відповідно до заяви від 26.06.2023 потерпілого ОСОБА_10 26.06.2023 о 12 год. 20 хв. в Ужгородську міську лікарню, у якій перебував останній на лікуванні, прибули ОСОБА_4 та ОСОБА_9 . У подальшому, ОСОБА_4 зайшов у палату №20, де перебував потерпілий ОСОБА_10 , та почав погрожувати останньому фізичною розправою. Крім цього, ОСОБА_4 , з урахуванням відомих обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із учасниками кримінального провадження, в тому числі із службовими особами СБУ, іншими особами та схиляти їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від надання показів стороні обвинувачення. Аналогічним чином ОСОБА_4 зможе впливати на недопитаних по обставинах кримінального провадження свідків, а також на понятих, експертів та спеціалістів, які були та будуть залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань або відмови від надання таких. Знаходячись на волі, ОСОБА_4 може використати свої зв`язки для незаконного впливу на понятих, свідків, спеціалістів, експертів, які брали участь у першочергових слідчих діях, чи іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

На думку слідчого, вказані обставини свідчать про неможливість застосування щодо ОСОБА_4 інших більш м`яких видів запобіжних заходів не будуть та являються недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно з запобіжним заходом у виді тримання під вартою.

Також продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зумовлене особливою складністю провадження, необхідністю проведення значної кількості судових експертиз та проведення низки слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на збір доказів з метою повного, всебічного і неупередженого з`ясування всіх обставин вчиненого правопорушення, а саме: отримати та долучити до матеріалів цього кримінального провадження висновки судових молекулярно-генетичних експертиз, які на даний час перебувають на виконанні у експертній установі (орієнтовний строк виконання листопад-грудень 2023 року); отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновок додаткової судово-медичної експертизи щодо потерпілого ОСОБА_10 ; провести слідчі експерименти із потерпілим, свідками у кримінальному провадженні; у разі наявності підстав, відповідно до ст. 279 КПК України, скласти та вручити підозрюваним ОСОБА_4 та ОСОБА_9 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри з викладенням фактичних обставин в кінцевій редакції; виконати інші слідчі дії, необхідність в яких може виникнути в ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню; скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування та відповідно до ст. 293 КПК України вручити їх підозрюваним й захисникам. Обставинами, які перешкоджали завершити вказані слідчі (розшукові) та процесуальні дії у тримісячній строк, є особлива складність кримінального провадження, а також тривале проведення судових молекулярно-генетичних експертиз, та необхідність проведення значної кількості слідчих дій.

На підставі наведеного, слідчий просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 60 діб, до 30.11.2023.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у клопотанні, зауваживши на наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду, впливати свідків, та інших підозрюваних, можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання з підстав, викладених у письмових запереченнях. Вважає, що необхідності у продовженні дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, оскільки попередні ризики, передбачені ст.177 КПК України, про які прокурор та слідчий зазначали під час обрання запобіжного заходу відсутні, про існування нових ризиків прокурор та слідчий у своєму клопотанні не зазначають, крім того такий запобіжний захід є занадто суворим та до підозрюваного ОСОБА_4 слід було б застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Вказує, що зі змісту тексту повідомлення про підозру не вбачається та не встановлено, які саме тілесні ушкодження були заподіяні потерпілому ОСОБА_10 , їх характер та локалізація, таким чином неможливо стверджувати про заподіяння останньому сильного фізичного болю та моральних страждань. Крім того, органом досудового розслідування не встановлено, які саме тілесні ушкодження міг спричинити ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_10 , а тому неможливо встановити, що саме дії ОСОБА_4 були у причинно-наслідковому зв`язку з отриманими тілесними ушкодження, які були виявленні у потерпілого ОСОБА_10 . Разом з тим, в матеріалах клопотання відсутні докази, які б підтверджували факт спричинення тілесних ушкоджень підозрюваним ОСОБА_4 відносно ОСОБА_10 , окрім самих показів останнього. Щодо долученого до клопотання висновку судово-медичної експертизи №195 від 31.07.23 року щодо виявлення у потерпілого ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, зазначає, що таку експертизу було проведено без медичного обстеження експертом, стосовно якої експертом встановлено отримання тілесних ушкоджень із визнанням ступеню тяжкості. Така проведена на підставі медичної документації, походження якої невідомо. Експертом зроблено висновок про заподіяння тілесних ушкоджень без належних документів, які підлягають дослідженню. Також експертом не досліджено рентгенівські знімки, зроблені під час перебування потерпілого на стаціонарі. Крім того, відповідно до змісту повідомленої підозри встановлено, далі по тексту «у період часу з 16.43 год. по 18.00 год. 23.06.2023 ОСОБА_4 , діючи групою осіб за попередньою змовою спільно з ОСОБА_9 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру спрямованого на викрадення людини, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, проти волі потерпілого ОСОБА_10 утримували останнього у службовому транспортному засобі Рено Дастер», білого кольору, н.з. НОМЕР_2 , та супроводжували зазначене утримання заподіянням потерпілому ОСОБА_10 фізичних страждань, а саме: наносили потерпілому ОСОБА_10 численні удари руками в область голови, тулуба останнього та погрожували йому фізичною розправою», хоча із 17.33 год. по 18.00 год. 23.06.2023 потерпілий ОСОБА_10 , перебував в салоні транспортного засобу лише з водієм ОСОБА_11 . Вказане свідчить, що прокурор та слідчий невірно описали подію інкримінованого злочину. Разом, з тим, прокурором та слідчим до клопотання не було долучено і показання самого водія ОСОБА_12 , який надав свої пояснення з приводу відомих йому обставин вказаної події. Відповідно ж до отриманої відповіді в.о. директора Закарпатського територіального центру екстреної медичної допомоги ОСОБА_13 від 21.07.2023 року за №1062-01 встановлено, що 23.06.2023 року о 16.36 год. поступив виклик на лінію «103» центральної оперативної диспетчерської КНП «ЗТЦЕМД» ЗОР за адресою Ужгородський район с. Велика Добронь вул. Малодобронська, 1 до ресторану «Три тузи» з приводу побиття громадянина Руман Ваїль 1983 р.н., викликали працівники поліції. По приїзду бригади ЕМД на виклик екстреної допомоги ніхто не потребував. Виклик - безрезультативний. На місці присутні працівники поліції. 23.06.2023 року о 18.06 год. поступив виклик на лінію «103» центральної оперативної диспетчерської КНП «ЗТЦЕМД» ЗОР від працівників ДСНС за адресою Ужгородський район, с.Соломоново, АЗС «ОККО» з приводу побиття громадянина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . По приїзду бригади ЕМД на виклик виявили громадянина ОСОБА_14 , який скаржився на головний біль, головокружіння, запаморочення, припухлість в ділянці правого ока, біль в області лівої кисті. Зі слів потерпілого - його побили. Після огляду та обстеження поставлено діагноз: ЗЧМТ? Струс головного мозку? Забійні гематоми обличчя та голови. Забій лівої кисті. Надана перша медична допомога. Від госпіталізації відмовився, мотивуючи тим, що поїде з працівниками поліції. Стосовно ризиків зазначив, що на даний час всі ризики, на які вказує сторона обвинувачення, відпали, зокрема: ОСОБА_4 не має будь-якого наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_4 , за викликом слідчого з`являвся до органу досудового розслідування, крім того був допитаний в якості свідка з приводу відомих йому обставин події, яка мала місце 23.06.2023 року, разом з тим ОСОБА_4 , було проведено хірургічне втручання, на даний час він продовжує хворіти та потребує постійного та належного догляду від лікарів, у зв`язку з його негативним станом здоров`я. Утримуючись в Закарпатській УВП №9 ОСОБА_4 не отримує належний нагляд та реабілітацію, як особи, яка перенесла нейрохірургічні операції, потребує тривалу реабілітацію та постійний нагляд з боку лікарів-травматологів, лікарів-реабілітологів, лікарів-нейрохірургів, які в установі відсутні. Посилання прокурора та слідчого щодо тяжкості інкримінованого ОСОБА_4 злочину, за який можливе призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років. Окрім того щодо посилання прокурора та слідчого про можливість ОСОБА_4 , покинути територію України як в межах пункту пропуску через державний кордон України, так і поза межами таких, є лише їхнім припущенням. Крім того суд, в разі необхідності може покласти обов`язок на підозрюваного ОСОБА_4 щодо здачі і на зберігання до відповідних органів державної влади свого паспорту для виїзду за кордон, інших документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. По-друге, ОСОБА_4 не має потреби та наміру впливати на учасників кримінального провадження, зокрема на потерпілого, свідків, понятих, експертів та спеціалістів, з метою схиляння їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від надання показів стороні обвинувачення. Зазначений ризик також є абсолютно недоцільним та необґрунтованим з правової точки зору. Це підтверджується тим, що процесуальні учасники, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, за відмову від дачі показів, вже надали слідству необхідні відомості, які зафіксовані у передбачений законодавством спосіб і приєднані до матеріалів кримінального провадження. Посилання прокурора та слідчого щодо наявності у матеріалах кримінального провадження заяви від 26.06.2023 року від потерпілого ОСОБА_10 , в якій він зазначив, що ніби 26.06.2023 року о 12 год. 20 хв., в Ужгородську міську лікарню, прибули в палату №20 прибув ОСОБА_4 , який почав погрожувати ОСОБА_10 фізичною розправою. Вказана заява є неправдивою та не відповідає дійсності. З цього приводу ОСОБА_4 , 11.07.2023 року звернувся із заявою про вчинення злочину до ГУНП в Закарпатській області за ст.383 КК України. По-третє, ОСОБА_4 не має необхідності перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема впливати на понятих, свідків, спеціалістів, експертів, які брали участь у першочергових слідчих діях, ОСОБА_4 навпаки зацікавлений у проведенні повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування. З моменту повідомлення про підозру ОСОБА_4 пройшов місяць до його затримання, за цей час органом досудового розслідування не зафіксовано та не встановлено жодного факту, який би свідчив про те, що ОСОБА_4 чинить вплив на понятих, свідків, спеціалістів, експертів, такі докази відсутні в матеріалах клопотання. У клопотанні відсутні нові ризики. ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, дружину, чотирьох дітей, батьків пенсійного віку, які є особами з інвалідністю, вказує на наявність великої кількості заохочень. Вважає, що слідчий повинен долучити нові докази обгрунтованості підозри та ризиків. У клопотанні не обгрунтовано неможливості застосування інших запобіжних заходів.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання слідчого про продовження строку дії застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила відмовити у задоволенні такого. Вказала, що повідомлення про підозру необґрунтоване, а нові докази стороною обвинувачення не збираються, у підозрі вказаний точний час подій, а доказів його фіксування не додано. Експертний висновок №195 не є належним доказом, оскільки такий проведено без належних підстав проведення, на підставі неналежної документації, без дослідження рентгенівських знімків потерпілого, з порушенням встановлених методик проведення, неповно, є очевидно сфальсифікованим. Слідчий експеримент не проводиться за участі підозрюваного. З даного провадження виділено інше, у якому іншим учасникам інкримінуються інші статті. Будь які докази за наслідками події не досліджувались, ризики відсутні.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання слідчого про продовження строку дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказала, що клопотання слідчого необґрунтоване, а ризики відсутні. Вважає, що до підозрюваного може бути застосований інший запобіжний захід. Вказує на відсутність належних і достовірних доказів причетності підозрюваного до кримінального правопорушення, базується виключно на показах потерпілого. Позиція сторони захисту не враховується на даній стадії.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання слідчого про продовження строку дії застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказав, що підозра є необгрунтованою, насильство не вчинялось, сам потерпілий вказує в інших документах, що його побили, потерпілий під час огляду вказав, що його побили ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Зауважив, що огляд потерпілого слідчим було проведено з 01:05 по 01:40, а ОСОБА_10 в цей час рахується в лікарні, що є фальсифікацією. Зазначає, що ОСОБА_18 був допитаний як свідок при обранні запобіжного заходу ОСОБА_9 , не підтвердив події. У той день відбулося затримання, допит, свідки та фотовпізнання стосуються інших учасників, не вибивав докази як іноземного агента, бачив потерпілого вперше, на відео не зафіксовано тілесних ушкоджень. Заперечує катування, враховуючи також покази ОСОБА_19 . На прохання потерпілого такого везли до ОСОБА_20 , зупинка авто відбулася за вказівкою керівництва, у будинку були відсутні насильницькі дії. Виведений на даний час у розпорядження, впливати на колишніх колег не може. Стороною обвинувачення не вживаються дії зі всебічного розслідування, ухвала на обшук виконується місяць, вбачається у переслідуванні політична складова. Під час перебування на стаціонарному лікуванні його привезли з іншої області, а тепер у клопотанні вказується про наявність створених таким чином ризиків. Характеризуючі дані не досліджуються. Після проведення огляду не підтверджено можливість перебування в СІЗО. Попередній лист був наданий без його огляду, некомпетентними працівниками.

Крім того слідчим суддею було розглянуто заяви ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , про передачу ОСОБА_4 на особисту поруку в порядку статті 180 КПК України.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисників, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, розглянувши клопотання про особисту поруку та подані заяви, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею у судовому засіданні Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0000269, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України.

30.06.2023 у рамках даного кримінального провадження повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України.

З протоколу затримання особи, на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання від 26.07.2023 вбачається, що 26.07.2023 об 10 год. 36 хв. було затримано ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.07.2023 обрано відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з 10 год. 36 хв. 26 липня 2023 року. Встановлено строк дії ухвали до 27 серпня 2023 року, включно.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.08.2023 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Строк дії ухвали визначено в межах строку досудового розслідування, тобто до 30.09.2023.

Відповідно до постанови керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_27 від 24.28.2023 строк досудового розслідування у рамках даного кримінального провадження за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України продовжено до 3-х місяців, тобто до 30.09.2023.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.09.2023 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000269, відомості про яке 23.06.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою ОСОБА_4 , та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, до шести місяців, тобто до 23 грудня 2023 року, включно.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

П. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За правилами ч. 2 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно положень ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно Постанови №14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2014 року «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Крім іншого, під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу мають бути оцінені в сукупності всі юридично значимі обставини, визначені в ст. 178 КПК України. Слідчий суддя керується положеннями ч. 1 ст. 178 КПК України, відповідно до яких при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 127 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжкого злочину та санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину та санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Слідчий суддя бере до уваги, що Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Нечипорук і Йонкало проти України" в пункті 175 зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, що забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

У клопотанні зазначається про продовження існування таких ризиків, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду продовжує існувати, враховуючи: ОСОБА_4 тривалий час перебуває на керівній посаді у 4 відділі 6 управління Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України та в силу виконання своїх службових обов`язків має широке коло знайомих та обізнаний із особливостями роботи правоохоронних органів, в тому числі органів Державної прикордонної служби України; можливість залишення території України навіть в умовах воєнного стану; тяжкість і характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , та суворість можливого покарання і пов`язані із цим негативні наслідки. Наведені вище обставини є передумовами та можливістю для втечі підозрюваного з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі за особливо тяжкий злочин у найближчій перспективі робить цей ризик достатньо високим. Таким чином, наведені вище обставини в сукупності дають слідчому судді підстави дійти висновку щодо продовження існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Щодо ризику незаконного впливу на учасників у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків слід враховувати передбачену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими, свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 зможе вступати у поза процесуальні відносини із учасниками кримінального провадження, в тому числі із службовими особами СБУ, іншими особами та схиляти їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від надання показів стороні обвинувачення. ОСОБА_4 зможе впливати на недопитаних по обставинах кримінального провадження свідків, а також на понятих, експертів та спеціалістів, які залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз. Вказані обставини, на переконання слідчого судді, свідчать про продовження існування ризику впливу на учасників цього кримінального провадження.

Щодо ризику перешкоджання іншим чином.

Аналізуючи імовірність продовження вказаного ризику, слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний має широке коло зв`язків, для незаконного впливу на понятих, свідків, спеціалістів, експертів, які брали участь у першочергових слідчих діях, чи іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання. Враховуючи зазначене, слідчий суддя вважає, що заявлений ризик продовжує існувати.

З практики ЄСПЛ вбачаються та діють принципи конвенційного прецедентного права як підстави для відмови в звільненні особи з-під варти, а саме: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСППЛ «Штегмюллер проти Австрії» від 10.11.1969 року); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення ЄСППЛ «Вемгофф проти Німеччини» від 27.06.1968 року).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Оцінюючи наявність обставин, які перешкоджали завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя виходить з того, що слідчим доведено існування потреби у подальшому проведенні зазначених ним слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, проведення/завершення, яких є дійсно необхідним для забезпечення повного та неупередженого досудового розслідування, виявлення і дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у відповідності до вимог ч. 2 ст. 91 КПК України.

Зокрема, слідчий суддя погоджується з необхідністю отримання призначеної молекулярно-генетичної та додаткової судово-медичної експертизи, на підставі якої можливо перевірити достовірність отриманих доказів. Також слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого про необхідність проведення слідчих експериментів.

Слідчий суддя вважає, що дійсно існували об`єктивні обставини, які перешкоджали проведенню таких слідчих і процесуальних дій до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою. При цьому, слідчий суддя бере до уваги строк на проведення призначених експертиз, виконання яких може потребувати значний час.

У зв`язку з існуванням потреби у проведенні відповідних слідчих та процесуальних дій, а також наявністю об`єктивних обставин, що перешкоджали їх проведенню раніше, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 вересня 2023 року строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні було продовжено до шести місяців, тобто до 23 грудня 2023 року.

Зазначене вказує на наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, тобто до 30.09.2023.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наведені слідчим обставини дійсно об`єктивно перешкоджали завершенню досудового розслідування за період дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя не погоджується із твердженнями сторони захисту про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри, позаяк досліджені в судовому засіданні матеріали клопотання свідчать про інше.

Поряд із цим, слідчий суддя зауважує, що висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій та наявність або відсутність у його діях складу інкримінованих злочинів, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, а дослідження достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті.

Понад це, слідчий суддя також зазначає, що у відповідності до ст. ст. 36, 40 КПК України, слідчий, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно з положеннями ст. 279 КПК України, слідчий, прокурор у випадку виникнення підстав вправі повідомити особу про нову підозру або ж змінити раніше повідомлену підозру.

Таким чином, викладення змісту підозри, правової кваліфікації кримінального правопорушення та стислого викладу обставин кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями органу досудового розслідування, а тому викладаються у повідомленні про підозру у такому виді, як він вважає за необхідне. Як наслідок, ані сторона захисту чи потерпілі, ані суд не можуть вимагати від сторони обвинувачення викладення змісту підозри так, як на їх думку це має бути.

Окрім цього, сторона захисту посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_4 не може утримуватися під вартою в умовах ДУ «Закарпатська установа виконання покарань №9», так як після оперативного втручання потребує реабілітації.

Як вбачається з довідки від 27.07.2023 року в.о. завідувача Закарпатської міської медичної частини № 9 ОСОБА_28 повідомлено, що наявна можливість утримувати підозрюваного ОСОБА_4 у Закарпатській установі виконання покарань № 9, з урахуванням наявного у нього діагнозу та стану здоров`я.

За ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Крім цього, відповідно до пунктів 2.5-2.8 Розділу ІІ Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту за № 212/20525, затвердженого Наказом МОЗ України № 239/5/104 від 10.02.2012, консультування, обстеження і лікування фахівцями закладів охорони здоров`я (якщо воно можливе в умовах медичної частини СІЗО) здійснюється в медичних частинах СІЗО в присутності персоналу медичної частини. Усі висновки медичних обстежень, консультацій та дані щодо проведеного лікування в обов`язковому порядку вносяться медичним персоналом СІЗО до відповідних форм первинної облікової документації. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця. Усі висновки медичного обстеження, консультації та дані щодо проведеного лікування лікарем-фахівцем в обов`язковому порядку вносяться до відповідних форм первинної облікової документації. Відшкодування витрат, пов`язаних із залученням обраного лікаря-фахівця, здійснюється за рахунок особи, узятої під варту, якій надавалась медична допомога, або її родичів. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО.

Відповіддю на запит начальника філії Державної установи «Центр охорони здоров`я» Державної кримінально-виконавчої служби України» у Ченівецькій, Івано-Франкіській, Закараптській та Тернопільській областях ОСОБА_29 від 21.09.2023 повідомлено, що ОСОБА_4 , 1977 р.н. за чає перебування в Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» вивозився до медичного центру «Діамед» 14.09.2023. Проводилося МРТ шийного відділу хребта, надані рекомендації. Доказів погіршеня стану здоров`я не надано. Таким чином, підозрюваний ОСОБА_4 , до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та який знаходиться у Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань №9», має можливість отримати належне медичне обслуговування та пройти всі необхідні обстеження, у тому числі використовуючи з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я.

Що стосується заяви ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 про передачу ОСОБА_4 на особисту поруку, слідчий суддя вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Однак, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, а також приймаючи до уваги вищевикладені ризики, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування такого запобіжного заходу, як особиста порука, про що просять поручителі, не дасть можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та не забезпечить належного виконання ним процесуальних обов`язків.

Доводи сторони захисту зазначених висновків слідчому судді не спростовують, а матеріали провадження не містять переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою. Наявність характеризуючих даних про особу підозрюваного, на які посилається сторона захисту, а також медичної документації, згідно з якої підозрюваний потребує післяопераційної реабілітації не можуть бути безумовними підставами для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, яких ще не було допитано та потерпілого, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволені клопотання захисника, про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, або іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, особистої поруки.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

За таких обставин з огляду на те, що злочин, який інкримінуються ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 127 КК України, вчинений із застосуванням насильства слідчий суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 197, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 25 листопада 2023 року, включно.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про обрання стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, особистої поруки.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 03 жовтня 2023 року.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1