ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3292/23 Справа № 182/2800/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

28.11.2023р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в режимі відеоконференції з ДУ «Дніпровська УВП № 4» Дніпропетровської області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.07.2023р., яким обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та до затримання фактично мешкав в АДРЕСА_1

визнано винуватим за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на десять років

за участю захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_9

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним вироком обвинуваченого визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк десять років.

Вирок суду оскаржено захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого, який не оскаржуючи фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності його винуватості, кваліфікації дій не погодився із призначеним йому покаранням, вважаючи його надто суворим;

- вважає, що суд першої інстанції належним чином не врахував обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме його сталі родинні зв`язки, перебування у шлюбі та виховання доньки 2014р., проходив службу в ЗСУ за мобілізацією з квітня по листопад 2022р., вперше притягається до кримінальної відповідальності, характеризується задовільно, щиросердно розкаявся, сприяв розкриттю злочину, надавав правдиві послідовні показання, позицію потерпілого, який вважав, що покарання не повинно перевищувати десяти років позбавлення волі, та що потерпіла в день події вживала алкогольні напої та сама спровокувала обвинуваченого на вчинення вбивства;

- прохає оскаржуваний вирок змінити, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на сім років.

Потерпілий належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду у судове засідання не прибув, його відсутність не є перешкодою розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та прохали її задовольнити, позицію прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, прохав вирок суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення за таких підстав.

Оскаржуваним вироком обвинувачений визнаний винуватим у тому, що він будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період у військовій частині НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді номеру обслуги 2 гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону, у військовому званні «солдат», 16.04.2023р. близько 15 години, перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , під час сварки, яка виникла між ним та його матір`ю потерпілою ОСОБА_10 , долонею руки наніс два удари в область правого вуха потерпілої, від чого вона впала на ліжко, впершись об стіну своєю спиною. Після чого, маючи умисел на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті потерпілій бажаючи їх настання, він умисно, витяг зі спортивних штанів, які були одягнені на ньому, шнурок, який визначив як знаряддя скоєння злочину та склавши шнурок удвоє, зробивши із нього петлю, накинув в область шиї потерпілої.

Далі, обвинувачений продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи умисно, затягнувши петлю на шиї потерпілої, утримуючи кінці петлі у своїй правій руці, лівою рукою натиснувши в область грудної клітини потерпілої, став тягнути кінці петлі на себе, таким чином стискаючи органи дихання до того моменту, поки потерпіла не перестала подавати ознаки життя. Внаслідок чого обвинувачений спричинив потерпілій одиночну, горизонтальну, високо розташовану, замкнуту, м`яку, прижиттєву странгуляційну борозну на шиї, крововиливи у м`яз кореня язика і м`які тканини органокомплексу шиї, багрово-фіолетові рясні трупні плями, ціаноз обличчя, крововиливи в шкіряні покриви обличчя, в склери очей в слизову оболонку ротової порожнини, під плевру легень і епікард, рідкий стан крові, повнокров`я внутрішніх органів, емфізема і набряк легень. Странгуляційна борозна на шиї і подальший розвиток механічної асфіксії є наслідком прижиттєвого стиснення шиї потерпілої при удавленні петлею, яке було здійснене незадовго до настання смерті.

Стиснення органів шиї при удавленні петлею супроводжувалось розвитком механічної асфіксії, яка є небезпечним для життя станом і, стосовно живих осіб, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень 16.04.2023р., перебуваючи за місцем свого проживання потерпіла померла на місці.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Вирок оскаржений захисником в інтересах обвинуваченого в частині призначення покарання, фактичні обставини справи, кваліфікація вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, доведеність його винуватості в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому вирок відповідно до вимог ст. 404 КПК України переглядається в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції із дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України належним чином врахував, фактичні обставини кримінального правопорушення, а саме, що обвинуваченим вчинено умисний особливо тяжкий злочин проти життя особи, яке є невід`ємним правом людини відповідно до ст. 3 та ст. 27 Конституції України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме сукупність всіх обставин, що його характеризують, а саме велику ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, наслідком яких є позбавлення життя потерпілої, яка була матір`ю обвинуваченого.

Суд першої інстанції при призначенні покарання також врахував відомості про особу обвинуваченого, його репутацію, який мав сталі родинні зв`язки, перебував у шлюбі, виховував доньку 2014р.н., був мобілізований і з квітня по листопад 2022р. проходи вис службу в лавах ЗСУ, проте, самовільно залишив місце несення служби через сімейні проблеми в родині, вперше притягається до кримінальної відповідальності і задовільно характеризуються за місцем свого постійного місця проживання. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд першої інстанції визнав щиросердне каяття, яке полягає в тому, що обвинувачений давав послідовні правдиві покази, які викривають його злочинні дії, активно сприяв своїми діями органам досудового слідства у розкритті вчиненого злочину, вказавши обставини злочину та зазначивши механізм спричинення тілесних ушкоджень, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено. Також суд першої інстанції прийняв до уваги позицію потерпілого, який втратив і матір і брата одночасно, і сподівається на справедливе призначенням покарання обвинуваченому, яке на його думку не повинне перевищувати десяти років позбавлення волі, та вважав за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції відповідної частини статті КК України, яке буде достатнім для виправлення його та попередження вчинення ним та іншими особами нових злочинів.

Суд апеляційної інстанції вважає зазначені висновки суду правильними, а саме що вид покарання, призначеного обвинуваченому, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Що стосується розміру призначеного обвинуваченого покарання то він, на думку суду апеляційної інстанції, також відповідає вимогам ст. 65 КК України. Так санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років. Судом першої інстанції призначено обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на десять років, тобто середню міру покарання санкції цієї статті, з урахуванням фактичних обставин справи, відомостей про обвинуваченого та потерпілу, які є рідними сином та матір`ю, їх попередні взаємовідносини, вчинення злочину під час самовільного залишення обвинуваченим військової служби, фізичну перевагу обвинуваченого над потерпілою, спосіб вчинення злочину, а саме нанесення ударів в область голови, від яких потерпіла впала, тим самим обвинувачений обмежив її можливість рухатись та уникнути подальших злочинних дій обвинуваченого, спосіб удушення, а саме утворення із шнурка петлі, яку обвинувачений одною рукою накинув на шию потерпілої та тягнув, а іншою рукою створив упор у тулуб потерпілої, чим збільшив ефективність своїх злочинних дій, та унеможливив розпутування знаряддя злочину з шиї потерпілої шнурка, поведінку обвинуваченого до, під час та після події кримінального правопорушення. При призначенні такого розміру покарання обвинуваченому судом також врахована позиція потерпілого, який при призначенні покарання бажав справедливого покарання, яке буде не менше десяти років позбавлення волі.

Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги захисника, що призначене судом покарання є надто суворим, є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим судовим рішенням, підстави для його зміни в частині призначеного покарання судом апеляційної інстанції не встановлені.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407. 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.07.2023р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на десять років залишити без задоволення.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.07.2023р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на десять років залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді