Справа № 357/1164/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому підготовчому засіданні, угоду про визнання винуватості, яка укладена 30 січня 2024 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 , за згодою представника потерпілого ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0005457, яке внесене до ЄРДР 21 листопада 2023 року стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецьк, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (далі - угода про визнання винуватості),

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_3 ,

потерпілий - ОСОБА_4 ,

обвинувачена - ОСОБА_5 ,

захисник - адвокат ОСОБА_6 , установив таке.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

ОСОБА_5 обвинувачувалася за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, за таких фактичних обставин.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє то теперішнього часу.

Встановлено, що 20 листопада 2023 року близько 21 години 40 хвилин ОСОБА_5 перебувала у ресторані «Завітай» ФОП « ОСОБА_7 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де святкували весілля разом з потерпілим ОСОБА_4 . В цей час ОСОБА_5 , на одному із стільців, помітила сумку належну ОСОБА_4 та у неї виник протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, користуючись тим, що за її діями ніхто не слідкував, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, діючи в умовах воєнного стану, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, зі стільця вчинила крадіжку чоловічої шкіряної сумки чорного кольору, яка не має майнової цінності для потерпілого, в кишені якої знаходились грошові кошти в сумі 13 000 гривень 00 копійок, які належать ОСОБА_4 .

Після цього, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 13 000 гривень 00 копійок.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно з угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_5 повністю відшкодувала шкоду, шляхом повернення майна.

Обвинувачена ОСОБА_5 визнала свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення і зобов`язалась беззастережно визнати винуватість у обсязі обвинувачення в судовому засіданні.

Сторони погодились на призначення ОСОБА_5 покарання, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та звільнення її від відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням та покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, потерпілий надав прокурору згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

Отже, у кримінальному провадженні № 0005457, яке внесене до ЄРДР 21 листопада 2023 року стосовно: ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.

У судовому засіданні, ОСОБА_5 беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також засвідчила, що вона цілком розуміє що: має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, що угода про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_5 кваліфіковані правильно за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Погоджене у ній покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: визнання вини та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставини, які обтяжують покарання: вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, дані про її особу, зазначені у вступній частині вироку, враховуючи, що вона медичну допомогу у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не отримує, характеризується посередньо.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що її умови не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачена ОСОБА_5 виконала взяті на себе зобов`язання, а саме повністю визнала свою винуватість.

Фактичних обставин, які свідчать про відсутність підстав для визнання винуватості, судом не установлено.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, ??у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Отже, суд призначає обвинуваченій ОСОБА_5 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, оскільки сторони угоди про визнання винуватості, узгодили обвинуваченій ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання, суд вважає за можливе застосувати до неї положення ч. 2 ст. 75 КК України та, з огляду на установлені дані про її особу, відшкодування шкоди потерпілому, суд вважає за можливе звільнити її від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та покласти на неї обов`язки, визначені у ч. 1 ст. 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно з постановою про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 29 грудня 2023 року, мобільний телефон «Samsung A12», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , чоловічу, шкіряну сумку чорного кольору та 13 000 грн, визнані речовими доказами.

Відповідно до розписки від 29 грудня 2023 року, вказані речі повернуті потерпілому.

Відповідно до постанови про залучення до матеріалів кримінального провадження матеріальних об`єктів та визнання їх документами від 29 грудня 2023 року, DVD-R диск, 120 min, об`ємом 4,7 Гб, сірого кольору, визнаний речовим доказом.

Згідно з постановою про залучення до матеріалів кримінального провадження матеріальних об`єктів та визнання їх документами від 29 грудня 2023 року, DVD-R диск, 120 min, об`ємом 4,7 Гб, сірого кольору, визнаний речовим доказом.

Відповідно до п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, вказані диски необхідно зберігати в матеріалах кримінального провадження, протягом усього строку їх зберігання.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу, судом не встановлено, оскільки у порядку ст. 331 КПК України, від прокурора клопотань про це не надходило.

Керуючись ст. 100, 177, 331, 368, 374, 392, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 30 січня 2024 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 , за згодою представника потерпілого ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0005457, яке внесене до ЄРДР 21 листопада 2023 року стосовно: ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Визнати ОСОБА_5 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Згідно із ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Установити ОСОБА_5 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 , виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питання пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з 30 січня 2024 року.

Речові докази: мобільний телефон «Samsung A12», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , чоловічу, шкіряну сумку чорного кольору та 13 000 грн., - залишити власнику; DVD-R диск, 120 min, об`ємом 4,7 Гб, сірого кольору, DVD-R диск, 120 min, об`ємом 4,7 Гб, сірого кольору, - зберігати в матеріалах кримінального провадження, протягом усього строку їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з обмеженнями передбаченими ст. 394, 424 КПК України.

Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1

Київської області