ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Із таким рішенням не погоджуюсь, вважаю його помилковим, прийнятим без урахування суті законодавчих вимог щодо кримінального провадження.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
При цьому, згідно з ч. 2 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня повідомлення особі про підозру становить: 1) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Тобто, ст. 219 КПК України встановлено, що загальний строк досудового розслідування, як стадії кримінального провадження, визначається такими граничними межами як: (1) момент внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР або прийняття процесуального рішення про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу (особливий виключний порядок, що пов`язаний із обставинами дії воєнного стану) та (2) день вчинення процесуальної дії або прийняття процесуального рішення, що передбачені ч. 2 ст. 283 КПК України, як форми закінчення досудового розслідування (звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або ухвалення рішення про закриття кримінального провадження).
Саме у проміжку часу, що існує між цими двома юридичними подіями (фактами), може бути здійснено досудове розслідування як певна процесуальна діяльність, що передбачена відповідним процесуальним законодавством, тобто КПК України, а строк, протягом якого воно проводиться, - є, відповідно, строком досудового розслідування.
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
Відлік такого строку слід здійснювати з дня притягнення до кримінальної відповідальності як стадії кримінального провадження, яка згідно з п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Зважаючи на викладене, переконаний, що законодавець розмежовує строки досудового розслідування у проваджені із підозрою (спеціальних) від проваджень без підозри (загальних).
Для встановлення обставин того, чи були у кримінальному провадженні дотримані вимоги імперативної норми, визначеної п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, тобто чи не закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, після повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину та чи наявні підстави для закриття кримінального провадження у порядку п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, передбачені п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, необхідно з`ясувати кілька важливих обставин і дати відповіді на кілька важливих питань щодо початкового та кінцевого моментів перебігу строку досудового розслідування, а також проаналізувати обставини, що впливають на його перебіг, тобто продовжують, зупиняють/переривають та відновлюють його.
Отже, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні повинно було закінчитися прийняттям прокурором одного з рішень, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України, протягом двох місяців із цієї дати, тобто до 24.04.2023 включно (згідно п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України (спеціальний строк)).
Акцентую увагу на тому, що стаття 217 КПК України доповнена згаданим вище положенням Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147, тим же яким до статті 284 КПК України додано Пункт 10, з метою уникнути проблем з визначенням дати початку досудового розслідування в ситуації об`єднання та/або виділення матеріалів провадження.
Разом з тим, п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України містить імперативну норму, тобто безальтернативно-обов`язкову до виконання, яка нерозривно пов`язана з положеннями, закріпленими в п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки її недотримання є підставами для закриття кримінального провадження у порядку визначеному п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України (на стадії досудового розслідування) та п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України (на стадії судового провадження).
Так, п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України чітко визначено початковий момент перебігу строку досудового розслідування, протягом і в межах перебігу якого досудове розслідування повинно бути закінченим, аби уникнути обов`язку його закриття з підстав недотримання цієї імперативної норми.
Таким моментом є юридичний факт повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, а точкою відліку двомісячного строку, протягом якого досудове розслідування повинно бути закінченим, є день безпосереднього повідомлення особі про таку підозру.
Мова йде про те, що досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Як вже зазначено вище, процесуальна норма, викладена у ч. 7 статті 217 КПК України, визначає день початку здійснення досудового розслідування об`єднаних і виділених проваджень і особливості обрахування загального строку досудового розслідування таких проваджень. Натомість жодних приписів щодо порядку вирішення питання щодо застосування положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України в таких провадженнях, відмінних від загальних положень, вказані вище норми не містять.
Разом з тим, вважаємо за необхідне наголосити, що чинний КПК України не містить імперативної норми, відповідно до якої строки, сплив яких почався після повідомлення про підозру першій особі, мають враховуватися під час прийняття процесуальних рішень стосовно особи, якій повідомлено про підозру після виділення матеріалів кримінального провадження стосовно першої особи, що також узгоджується з послідовною практикою Верховного Суду (постанови Суду у справах № 169/867/21, № 264/7347/20, 175/1370/21, 756/4855/17).
Вище викладене дає підстави до висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийнято всупереч положенням кримінального процесуального закону та призвів до помилкового застосування п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, в обставинах цього провадження.
Підсумовуючи викладене, вважаю, що апеляційна скарга прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 підлягала задоволенню, а ухвала Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 вересня 2023 року скасуванню, з призначенням нового розгляду обвинувального акту у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду.
Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_1