Справа 688/455/22
№ 1-кп/688/20/23
Ухвала

іменем України

03 жовтня 2023 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

його захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000925 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Урицк Урицького району Кустанайської області Республіки Казахстан, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , не судимого відповідно до ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Шепетівки Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

встановив:

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подав письмові клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , строком на 60 днів. Клопотання обґрунтовує тим, що 07 жовтня 2023 року закінчується, встановлений судом строк тримання обвинувачених під вартою, з об`єктивних причин справа не може бути розглянута у вказаний строк, ризики, визначені ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання обвинуваченим запобіжного заходу, не зменшились, у зв`язку із чим виникла необхідність у його продовженні. Вважає, що обвинувачені обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів та в разі визнання винуватості у їх вчиненні їм загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності, вони можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою зміни їхніх показань в сторону покращення свого становища, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення. Вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти таким ризикам, належним чином не гарантуватимуть належної поведінки обвинувачених. Зазначив, що копії клопотань вручено обвинуваченим в установленому порядку.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у судове засідання не з`явилися, подали заяви про проведення судового засідання у їхній відсутності, представник потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 підтримав клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_6 подав письмове клопотання, яке підтримав захисник ОСОБА_12 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який домашній арешт, посилаючись на те, що через тривалий судовий розгляд із порушенням розумних строків, він безпідставно утримується під вартою, внаслідок чого погіршується його фізичне та психологічне здоров`я. Зазначає, що з плином часу при нормальному розвитку подій ризики у кримінальному провадженні зменшуються. З моменту першого вирішення питання щодо обрання відносно нього запобіжного заходу пройшло достатньо часу, а тому ризики, на які посилається сторона обвинувачення відпали. Зазначає, що немає наміру переховуватися від суду, ніколи не був у розшуку, зацікавлений у встановленні істини у справі. Просить застосувати додаткові засоби, які забезпечать його перебування під домашнім арештом, зобов`язуючись носити електронний браслет. Враховуючи принцип презумпції невинуватості, вважає, що доводи сторони обвинувачення з приводу доцільності продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою є абстрактними та не мають жодних реальних підтверджень. Крім того, зазначає, що має військову професію: гранатометник РПГ 7-В, ЗКБМ навідник-оператор БМП-2, старший стрілець, досконало володіє всією зброєю піхоти, а тому може бути корисним державі та народу України під час воєнного стану. Вважає, що на його утримання під вартою державою безпідставно витрачаються кошти, а він несе страждання. В разі застосування цілодобового домашнього арешту зобов`язується носити електронний браслет та виконувати покладені на нього обов`язки.

Захисник ОСОБА_9 у судовому засіданні заявив усне клопотання, підтримане обвинуваченим ОСОБА_8 , у якому просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи своє клопотання необґрунтованістю ризиків, зазначених прокурором, а також невірною кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_8 , які йому інкримінуються.

Прокурор проти задоволення клопотань сторони захисту про зміну запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт заперечив, з підстав викладених у клопотанні про продовження строку тримання під вартою.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченим на більш м`який.

Застосоване законодавство.

Відповідно до ч.3 ст. 383 КПК України усі питання, пов`язані з судовим розглядом, крім питання, передбаченого частиною третьою статті 331 КПК України, судді і присяжні вирішують спільно.

За змістом частини 3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.

Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оцінка та мотиви суду

Вислухавши позицію та аргументи учасників судового провадження щодо заявлених клопотань, суд дійшов наступних висновків.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор у клопотанні про продовження строку тримання під вартою та позицію захисту щодо їх недоведеності, суд враховує наступне.

Прокурор зазначає, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 можуть переховуватися від суду, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, можуть незаконно впливати на потерпілих та свідків, шляхом висловлення погроз, застосування фізичного насильства, схиляння їх до неправдивих показань, можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, а також можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Щодо доводів сторони обвинувачення про можливе перешкоджання кримінальному провадженню та впливу на потерпілих та свідків, суд враховує, що потерпіла ОСОБА_4 та свідки обвинувачення судом допитані. Разом з тим, потерпіла ОСОБА_11 з об`єктивних причин (хвороба, заміна присяжних, у зв`язку з втратою повноважень) судом не допитана. Суд також зауважує, що на стадії досудового розслідування вказана потерпіла в порядку статті 225 КПК не допитувалась. Отже, при встановленні наявності ризику впливу на потерпілих, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань, що після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - потерпіла допитується безпосередньо в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

За таких обставин, суд вважає, що ризик впливу на потерпілу ОСОБА_11 не можна повністю виключити на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілої та дослідження їх судом.

Також суд зазначає, що судом не закінчено дослідження доказів, обвинувачені показань не надавали, потерпіла ОСОБА_11 не допитана, тому враховуючи стадію судового розгляду, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду даного клопотання, суд вважає, що підозра є обґрунтованою у розумінні ч.1 ст.194 КПК України.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжних заходів відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.1,3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Волосюк проти України», «Ілійков проти Болгарії») сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Обставини, що враховувалися судом під час обрання та під час продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим на час розгляду клопотання не змінилися, а тому підстав для застосування щодо них більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, немає.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених, оскільки вони можуть порушити покладені на них Законом процесуальні обов`язки та переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілу та перешкоджати кримінальному провадженню, а також не виключається вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово судимий, має не зняту та непогашену судимість, а обвинувачений ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Суд зауважує, що документального підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_6 за станом здоров`я не може перебувати під вартою в умовах СІЗО, матеріали справи не містять.

При оцінці можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушать покладені на них процесуальні обов`язки чи здійснять одну із спроб, що передбачена п.п. 1-5 ч.1 ст.177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

Враховуючи викладене, зметою досягнення дієвості цього кримінального провадження, забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, , а також те, що в строк до 07 жовтня 2023 року неможливо закінчити судове провадження, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим на 60 днів, тобто до 01 грудня 2023 року та у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді тримання під вартою більш м`яким відмовити.

Керуючись ст.ст.9, 177, 178, 183, 197, 372,395 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 задовольнити.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 01 грудня 2023 року включно.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у

вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 01 грудня 2023 року включно.

Розгляд справи відкласти на 10 годину 11, 13, 19 жовтня 2023 року.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченим може бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом 5 днів із дня її оголошення.

В решті ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Головуюча суддя: Неоніла БЕРЕЗЮК