УХВАЛА

21 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 534/160/22

провадження № 51-6944ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 22 грудня 2022 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 09 жовтня 2023 року,

встановив:

Ухвалою Верховного Суду від 20 листопада 2023 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) залишено без руху і встановлено п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, з дня отримання ним копії вказаного судового рішення. При цьому в ухвалі засудженому було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху,

в установлений строк, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

У межах наданого строку засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся до суду

з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені в ухвалі Верховного Суду

від 20 листопада 2023 року, не усунув.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Однак засуджений у касаційній скарзі, як і попереднього разу, в обґрунтування незаконності оскаржених судових рішень щодо нього посилається на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім того, засуджений у своїй скарзі, не погоджуючись з призначеним йому покаранням, лише формально посилається на його суворість, при цьому доводів щодо його явної несправедливості з огляду на приписи ст. 414 КПК знову не наводить.

Також, як убачається з прохальної частини касаційної скарги, засуджений просить

про застосування до нього положень ст. 69 КК, однак, як і попереднього разу,

на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність,

як на підставу для такої зміни, передбачену п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК, у мотивувальній частині скарги не посилається та відповідного обґрунтування зазначеної вимоги

із урахуванням положень ст. 413 цього Кодексу не наводить, чим не виправив допущені суперечності між частинами поданої скарги.

Крім того, в ухвалі Верховного Суду від 20 листопада 2023 року засудженому вказувалося на те, що його касаційна скарга подана без додержання вимог

п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК.

Так, відповідно до зазначеного пункту у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи,

яка її подає, до суду касаційної інстанції.

Разом із тим, прохальна частина повторно поданої касаційної скарги засудженого містить альтернативні вимоги про зміну або скасування оскаржених судових рішень та застосування до нього положень ст. 69 КК, що не узгоджується з положеннями

ст. 436 КПК, якою визначені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа

не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Враховуючи вказані положення КПК, колегія суддів уважає, що касаційну скаргу засудженого слід повернути особі, що її подала, з усіма доданими до неї матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 429 КПК, повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу

на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 22 грудня 2022 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 09 жовтня 2023 року щодо нього з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3