Справа № 466/6047/20
пр.№ 1-в/464/155/23
У Х В А Л А

21 грудня 2023 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Сихівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_3 , призваного на військову службу,

у с т а н о в и в:

Фахівець Сихівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 , звернулася до суду з клопотанням, погодженим начальником відділу ОСОБА_5 , в якому просить звільнити від покарання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки такий призваний на військову службу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду клопотання у відповідності до з ч.5 ст.539 КПК України, подали заяви про розгляд подання у їх відсутності, таке підтримують та просять задоволити.

Дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 539 КПК України регламентовано, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п.14 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви та протиріччя, що виникають при виконанні вироку. Наведений перелік питань про будь-які сумніви і суперечності, недоліки, допущені судом при ухваленні вироків, а також питань, що виникають в процесі виконання вироків, які належить вирішувати суду під час виконання вироків, не є вичерпним.

Вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 08 вересня 2020 року, залишеним без змін Апеляційним судом Львівської області від 16 лютого 2021 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді 3 роки.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 25 травня 2022 року замінено засудженому ОСОБА_3 невідбуту частину основного покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 08 вересня 2020 року у виді позбавлення волі на виправні роботи з відрахуванням 20% заробітку в дохід держави строком на 1 рік 10 місяців 17 днів.

Як убачається з матеріалів особової справи, за період перебування на обліку ОСОБА_3 працював у ФОП « ОСОБА_6 », де на виконання судового рішення із суми заробітної плати засудженого протягом липня 2022 року по жовтень 2023 року здійснювалися відповідні відрахування.

Відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 від 07 жовтня 2023 року солдата ОСОБА_3 прийнятий на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, з 06 жовтня 2023 року у вказану військову частину (наказ командира в/ч НОМЕР_1 № 291).

За вимогами ч.2 ст.57 КК України виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, приватних виконавців, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовцями є особи, які проходять військову службу.

З огляду на викладене кримінальний закон містить пряму імперативну норму про заборону застосовування виправних робіт до військовослужбовців. Подальше відбування такого покарання однозначно та безумовно суперечитиме КК України, водночас вирішення питання подальшого відбування такого покарання на законодавчому рівні не унормовано.

Підсумовуючи наведене у своїй сукупності, суддя вважає за доцільне звільнити засудженого, який є військовослужбовцем, від подальшого відбування покарання у виді виправних робіт. Іншим чином вирішити дане питання неможливо. Указаний висновок суду узгоджується із завданням кримінального провадження, визначеним ст.2 КПК України та відповідатиме принципу верховенства права (ст.8 КПК України).

Відтак подання пробації є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.532, 537, 539, 369-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Подання задоволити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 08 вересня 2020 року, з урахуванням ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 25 травня 2022 року, у виді виправних робіт з відрахуванням 20% заробітку в дохід держави строком на 1 рік 10 місяців 17 днів.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом семи днів з дня її оголошення. При обчисленні строку днями не береться до уваги той день, від якого починається строк (ч.5 ст.115 КПК України).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1