Справа638/7687/22
Провадження № 1-кп/638/8/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду кримінальне провадження № 0001283 від 26.12.2022 року стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста м. Вовчанськ Харківської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, на момент вчинення правопорушення: військовослужбовець військової служби за контрактом, інспектор прикордонної служби 2 категорії гранатометник 2 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Державної прикордонної служби України, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІУ, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-ХІУ, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Так, майстер-сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії гранатометника 2 групи інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (Тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, 24.02.2022 приблизно о 06.00 годині (більш точний час органом досудового розслідування не встановлений), перебуваючи на місці збору військовослужбовців відділення інспекторів прикордонного служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у смт. Білий Колодязь Чугуївського району, Харківської області, отримавши наказ на висування підрозділу на тимчасове місце дислокації в АДРЕСА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до нового місця дислокації, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за відсутності поважних причин, до нового місця дислокації підрозділу за адресою: АДРЕСА_2 у складі колони підрозділу не прибув, а залишився за місцем свого мешкання.

Після чого, того ж дня, 24.02.2022 року без поважних причин, з мотивів не бажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до нового місця дислокації підрозділу за адресою: АДРЕСА_2 , а залишився за місцем свого мешкання у м. Вовчанськ, Харківської області, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

17.03.2022 наказом Начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №16-ОС майстер-сержанта ОСОБА_5 виключено з усіх видів забезпечення як такого, що не виконує (не несе) обов`язків служби. Крім цього, відповідно до цього ж наказу майстер- сержанта ОСОБА_5 звільнено з посади та ОСОБА_5 вважається таким, що не виконує (не несе) обов`язків служби; призупинено контракт про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України.

15.09.2022 майстер-сержант ОСОБА_5 добровільно з`явився до 4 Прикордонного загону службі України, заявив про себе та вчинений ним злочин.

07.12.2023 між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001283, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 26.12.2022 року та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування щиро покаявся у скоєному злочині та активно сприяв розкриттю злочину; обвинувачений Українець під час судового провадження зобов`язується: беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, щиро каятись та активно сприяти розгляду кримінального провадження судом.

З урахуванням обставин кримінального провадження, повного визнання винуватості, активного сприяння у розкритті кримінального правопорушення, щирого каяття, що виразилося у наданні правдивих свідчень стосовно себе, та з урахуванням особистих даних обвинуваченого, наявності обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 62 КК України замінити покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі на покарання 1 року 6 місяців тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України, а саме ступінь сприяння ОСОБА_5 у проведенні кримінального провадження, характер і тяжкість обвинувачення.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні, також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. У скоєному щиро покаявся.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні також просив затвердити укладену угоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, не з`явився вчасно на службу без поважних причин вчиненому в умовах воєнного стану, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України.

Дослідженими в судовому засіданні даними про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий, проходив військову службу за контрактом, до лікарів нарколога та психіатра не звертався, на обліку не перебуває.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що скоєний ним злочин у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому, щире каяття ОСОБА_5 та активне сприяння судовому розслідуванню визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено, а тому суд, вважає можливим призначити йому узгоджене сторонами покарання за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст. ст. 62, 69 КК України.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, за якою належить призначити ОСОБА_5 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадження відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 369, 370, 371, 373, 374, 469, 472-475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 7 грудня 2023 року, укладену між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 7 грудня 2023 року покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на - 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 62 КК України, замінити ОСОБА_5 призначене покарання у виді позбавлення волі строком на - 1 (один) рік 6 (шість) місяців триманням в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на - 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання на підставі ухвали Київського районного суду м. Полтави від 11.11.2022 - з 11.11.2022 року.

Зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з 11.11.2022 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1