УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001214 від 15.09.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0001214 від 15.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що співробітниками відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області було отримано інформацію про те, що на території м. Одеси діє група осіб, члени якої, маючи на меті корисливий мотив, діючи в умовах воєнного стану та за допомогою електронно-обчислювальної техніки в глобальній мережі «Інтернет», вчиняють шахрайські дії шляхом зловживання довірою громадян.

Учасники групи спілкуються між собою із застосування засобів конспірації, використовують номери телефонів та різні месенджери, які відомі визначеному колу осіб, плани та обставини скоєння злочинів обговорюють таємно, ретельно приховують свої зв`язки та маршрут пересування.

За наявної інформації, встановлено що зазначені особи винаймають офісні приміщення в м. Одесі, залучають до незаконної діяльності інших осіб, яких інструктують з приводу належного здійснення шахрайських дій шляхом обману з корисливих мотивів. Таким чином схема незаконної діяльності виглядає наступним чином: зазначені особи, в мобільних додатках знайомляться з іншими особами та починають спілкування. В процесі спілкування особи, які мають відношення до вчинення зазначеного злочину розповідають іншим про так звані криптобіржі та неіснуючі акції високоприбуткових компаній та пропонують інвестувати грошові кошти в ці проекти, обіцяючи надприбутки із зазначеної діяльності. Після отримання в якості інвестицій грошових коштів від осіб, злочинці переривають спілкування та блокують сторінки в мобільних додатках осіб, які направили грошові кошти.

Так, встановлено, що до вчинення зазначеного злочину може бути причетний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідством встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ухвали Київського районного суду міста Одеси 11.10.2023 року в період часу з 11 год. 16 хв. до 12 год. 17 хв., працівниками правоохоронних органів був проведений обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого виявлено та вилучено майно, яке належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- мобільний телефон марки «IPHONE 13 PRO MAX» в корпусі блакитного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , з сім-картою мобільного оператора з номером: НОМЕР_2 ;

- ноутбук марки «НР» в корпусі сірого кольору, серійний номер: НОМЕР_3 ;

- грошові кошти в сумі 1200 доларів США (банкноти номіналом 100 доларів США в кількості 12 шт.)

Постановою слідчого від 11.10.2023 року вилучене в ході обшуку майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, у зв`язку з чим прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Прокурор Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, проте надіслав до суду заяву, в якій зазначив, що клопотання підтримує та просить розглянути у його відсутність.

Представник власника майна ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_4 також в судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена про розгляд клопотання.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0001214 від 15.09.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження встановлено, що до вчинення зазначеного злочину може бути причетний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, на підставі ухвали Київського районного суду міста Одеси 11.10.2023 року в період часу з 11 год. 16 хв. до 12 год. 17 хв., працівниками правоохоронних органів був проведений обшук за місцем проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «IPHONE 13 PRO MAX» в корпусі блакитного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , з сім-картою мобільного оператора з номером: НОМЕР_2 ;

- ноутбук марки «НР» в корпусі сірого кольору, серійний номер: НОМЕР_3 ;

- грошові кошти в сумі 1200 доларів США (банкноти номіналом 100 доларів США в кількості 12 шт.).

Слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчим своєчасно було подано клопотання про арешт вищевказаного майна, проте за результатом розгляду такого клопотання слідчим суддею було винесено ухвалу про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, визначивши строк для їх усунення в 72 години.

Після чого, прокурор, усунувши недоліки клопотання, своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Відповідно до чого слідчий суддя вважає поважними причини пропуску строку звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Сам по собі факт порушення строку звернення до слідчого судді для вирішення питання про арешт не може бути підставою для відмови в арешті майна, яке відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні. Вказане обумовлюється тим, що порушення строку на звернення з клопотанням про арешт майна, яке має ознаки речового доказу, не позбавляє таке майно доказової сили в кримінальному провадженні, а тому потребує забезпечення його збереження, зокрема, шляхом накладення арешту.

Сплив процесуального строку виконання обов`язку вжити заходи до збереження речових доказів не припиняє необхідності виконати цей обов`язок стороною обвинувачення і не тягне за собою припинення повноважень службової особи на здійснення обов`язкової дії. (Аналогічна правова позиція щодо правових наслідків пропуску строку виконання обов`язку детально висвітлена в Постанові Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі № 63/15845/2019).

Слідчий суддя на підставі долучених до клопотання матеріалів прийшов до висновку, що вилучене під час обшуку майно може містити у собі інформацію щодо вчинення злочинів в рамках кримінального, так, у вилученому мобільному телефоні та ноутбуці може міститися інформація щодо вчинення шахрайських дій шляхом зловживання довірою громадян (листування у месенджерах, дзвінки, документи), а вилучені грошові кошти могли бути отриманні безпосередньо внаслідок вчинення шахрайських дій.

Слідчий суддя враховує те, органу досудового розслідування потрібен час для огляду майна та встановлення того чи дійсно майно може містити у собі інформацію, яка має доказовий характер у зазначеному кримінальному провадженні та має відношення до протиправної діяльності, а тому воно має суттєве значення для подальшого розслідування кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою дослідження вилученого майна та перевірки обставин, які мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження та містити собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на вилучене майно.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власників майна, про які йдеться в клопотанні, та якого такі особи зазнають внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001214 від 15.09.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено 11.10.2023 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- мобільний телефон марки «IPHONE 13 PRO MAX» в корпусі блакитного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , з сім-картою мобільного оператора з номером: НОМЕР_2 ;

- ноутбук марки «НР» в корпусі сірого кольору, серійний номер: НОМЕР_3 ;

- грошові кошти в сумі 1200 доларів США (банкноти номіналом 100 доларів США в кількості 12 шт.).

Виконання ухвали покласти на прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1