УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 620 230 000 000 000 05 від 03.01.2023,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві (далі - ТУ ДБР у м. Києві), ОСОБА_4 від 10.08.2023 про закриття кримінального провадження № 620 230 000 000 000 05 від 03.01.2023 за ч. 3 ст. 382 КК України.

На обґрунтування скарги заявник зазначив, що досудове розслідування проведено неповно, внаслідок чого слідчим прийнято необґрунтоване, передчасне та незаконне рішення про закриття кримінального провадження, у зв`язку з чим просив постанову про закриття кримінального провадження скасувати.

У судовому засіданні заявник скаргу підтримав та просив задовольнити, з наведених у ній підстав.

Слідчий ТУ ДБР у м. Києві, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, до суду не прибув, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши думку заявника, дослідивши скаргу, матеріали кримінального провадження № 620 230 000 000 000 05 від 03.01.2023, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення скарги з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому розслідуванні заявником може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Особа, яка звернулась із скаргою, у силу ст. 60 КПК є заявником, отже, наділена правом оскарження рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 2 ст. 284 КПК закриття кримінального провадження є одним із засобів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Статтею 7 КПК передбачені загальні засади кримінального провадження, однією з яких є законність, сутність якої розкрита у ст. 9 КПК.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, законним процесуальне рішення може визнаватись лише у разі його відповідності вищевказаним вимогам.

Слідчий, ухвалюючи рішення від 10.08.2023 про закриття кримінального провадження № 620 230 000 000 000 05 від 03.01.2023 за ч. 3 ст. 382 КК України, посилається на те, що органом досудового розслідування всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, однак склад кримінального правопорушення відсутній.

У той же час, у рішенні від 10.08.2023 слідчий не зазначив проведені ним під час досудового розслідування слідчі та процесуальні дії, спрямовані на перевірку доводів заяви та встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 382 КК.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Положенням ч. 1 ст. 92 КПК встановлено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, на потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК збирання доказів стороною обвинувачення здійснюється шляхом проведення сукупності дій, якими є слідчі та негласні слідчі дії, отримання висновків експертів, витребування документів, проведення інших процесуальних дій.

Водночас, слідчим при закритті кримінального провадження зазначених вимог закону не дотримано, досудове розслідування на підставі заяви ОСОБА_3 проведено з порушенням ст. 9 КПК, внаслідок чого не встановлено, так і спростовано існування низки обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для встановлення істини у цьому кримінальному провадженні.

Натомість, слідчий в оскаржуваній постанові лише послався на норми КПК та констатував відсутність складу кримінального правопорушення.

Варто звернути увагу, що зміст положень ст. 25, ч. 5 ст. 38, ч. 2 ст. 91 та ст. 93 КПК дає підстави для висновку, що рішенню про закриття кримінального провадження за будь-якою з підстав, визначених у ч. 1 ст. 284 КПК, має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Отже, слідчим, без дослідження всіх обставин можливого вчинення вказаного кримінального правопорушення, зокрема, доказування події правопорушення, передчасно прийнято рішення про закриття кримінального провадження з підстав відсутності складу кримінального правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчий безпідставно прийняв рішення про закриття кримінального провадження, оскільки на порушення зазначених вище норм процесуального законодавства, слідчий не вжив усіх заходів та не використав надані процесуальні можливості для з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на зазначене, постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, що має наслідком її скасування.

Приймаючи до уваги наведене, керуючись ст. 9, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 10.08.2023 про закриття кримінального провадження № 620 230 000 000 000 05 від 03.01.2023 за ч. 3 ст. 382 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1