В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому підготовчому засіданні, угоду про визнання винуватості, яка укладена 06 жовтня 2023 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0003282, яке внесене до ЄРДР 05 липня 2023 року стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, офіційно непрацюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , утримується в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», раніше судимий:

1) вироком Дарницького районного суду м. Києва від 02 червня 1978 року, за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 190, ст. 42 КК УРСР (в редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

2) вироком Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 1981 року, за ч. 2 ст. 206, ст. 43 КК УРСР (в редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців;

3) вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 1986 року, за ч. 2 ст. 140 КК УРСР (в редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 3 (три) роки з конфіскацією майна;

4) вироком Печерського районного судом м. Києва від 29 вересня 1987 року, за ч. 2 ст. 140 КК УРСР (в редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з конфіскацією майна;

5) вироком Дарницького районного суду м. Києва від 07 серпня 1991 року, за ч. 2 ст. 206 КК України (в редакції 1960 року), до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки із конфіскацією майна;

6) вироком Старокиївського районного суду м. Києва від 09 лютого 1998 року, за ч. 4 ст. 141, ч. 4 ст. 140, 17, ч. 2 ст. 206, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року), до позбавлення волі строком на 8 (вісім) років;

7) вироком Харківського районного суду м. Харків від 11 лютого 1999 року, за ч. 3 ст. 110, ч. 3 ст. 42 КК України (в редакції 1960 року), до позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років;

8) вироком Деснянського районного суду м. Києва від 07 квітня 2008 року, за ч. 3 ст. 186 КК України, до позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

9) вироком Сквирського районного суду Київської області від 01 жовтня 2013 року, за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

10) вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року, за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 3 (три) роки 5 (п`ять) місяців;

11) вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

12) вироком Приморського районного суду м. Одеса від 31 жовтня 2017 року, за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ст. 69, ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

13) вироком Сквирського районного суду Київської області від 10 серпня 2020 року, за ч. 2 ст. 185, ст. 71, ст. 72 КК України, до арешту строком на 4 (чотири) місяці,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України (далі угода про визнання винуватості),

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 установив таке.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

ОСОБА_4 обвинувачувався за ч. 1 ст. 357 КК України, тобто у викраденні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів, за таких фактичних обставин.

04 липня 2023 року близько 12 год. 40 хв. ОСОБА_4 , перебував в приміщенні Білоцерківської МЛ № 2, що за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Семашко, 9, де помітив відчинені двері в кімнаті для персоналу. ОСОБА_4 зайшовши до вказаної кімнати, на столі побачив жіночу сумку чорного кольору, належну ОСОБА_6 . В цей час у останнього виник умисел спрямований на таємне викрадення офіційного документу - банківської картки, з метою подальшого викрадення коштів, що знаходяться на банківському рахунку доступ до якого дає вказана картка.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються ніким не поміченими, діючи умисно, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна із гаманця, який знаходився у вказаній жіночій сумці викрав банківську картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з номером НОМЕР_1 , яка належить

ОСОБА_6 , яка відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію», пп. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки і банківську діяльність», є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.

У подальшому ОСОБА_4 достеменно розуміючи, що банківська картка є електронним платіжним документом та належить потерпілій ОСОБА_6 залишив її при собі, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами, що знаходились на той час на банківському рахунку.

Також, ОСОБА_4 обвинувачувався за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, за таких фактичних обставин.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діяв на момент вчинення кримінальногоправопорушення.

Проте, встановлено, що 04 липня 2023 року близько 12 год. 40 хв. ОСОБА_4 , перебував в приміщенні Білоцерківської міської лікарні № 2, що за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Семашко, 9, де помітив відчинені двері в кімнаті для персоналу. Зайшовши до вказаного приміщення ОСОБА_4 , на столі побачив жіночу сумку чорного кольору, належну ОСОБА_6 . В цей час у останнього виник умисел спрямований натаємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються ніким не поміченими, діючи умисно, повторно, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна із гаманця, який знаходився у вказаній жіночій сумці викрав грошові кошти в сумі 1000 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_6 .

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінальногоправопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 1000гривень.

Продовжуючи злочинну діяльність, 04 липня 2023 року близько 13 год. 45 хв. у ОСОБА_4 виник умисел на викрадення коштів, які знаходилися на банківському рахунку картки «ПРИВАТБАНК» доступ до якого надаєпластикова картка з номером НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 та яку він викрав в цей день.

З цією метою, 04 липня 2023 року в період часу з 13 год. 45 хвилини до 15 гол. 48 хвилин. ОСОБА_4 , після заволодіння офіційним документом, а саме вказаною банківською карткою належною ОСОБА_6 , переслідуючи єдиний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме коштів, які знаходились на банківському рахунку, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, перебуваючи в ресторані Coffeе Rite, що по вулиці Соборна Площа, 11 в м. Біла Церква Київської області викрав грошові кошти шляхом проведення у зазначеному магазиніоднієї транзакції через платіжний термінал на суму: 64 гривні 00 копійок, перебуваючи в магазині «Продукти Містер Дак», що по вул. Ярослава Мудрого, 40 в м. Біла Церква Київської області, викрав кошти шляхом проведення у зазначеному магазині однієї транзакції через платіжний термінал на суму: 25 гривень 00 копійок, перебуваючи в магазині Torgiveniy Pavilion, що по Торговій площі, 8, викрав кошти шляхом проведення у зазначеному магазині двох транзакцій через платіжний термінал на суми: 49 гривень 00 копійок та 22 гривні 00 копійок, перебуваючи в магазині «Продукти Гетьман», що по вул. Гетьманська 4 в м. Біла Церква Київської області, викрав кошти шляхом проведення у зазначеному магазині двох транзакцій через платіжний термінал на суми: 135 гривень 00 копійок та 127 гривень 00 копійок, які належать ОСОБА_6 та знаходилися на її банківському рахунку на загальну суму 422 гривні 00 копійок.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 422 гривні 00 копійок.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно із угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінальних правопорушень та їх правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчинених кримінальних правопорушеннях і зобов`язався беззастережно визнати винуватість у обсязі обвинувачення в судовому засіданні.

Сторони погодились, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання за ч. 1 ст. 357 КК України, у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. та за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, сторони погодили ОСОБА_4 призначення остаточного покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України є кримінальним проступком.

Згідно зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, потерпіла ОСОБА_6 надала прокурору згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

Отже, у кримінальному провадженні № 0003282, яке внесене до ЄРДР 05 липня 2023 року стосовно: ОСОБА_4 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченій роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.

У судовому засіданні, ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє що: має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, що угода про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів, а також за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Погоджене у ній покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, з огляду на ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставину, яка обтяжує покарання: рецидив злочинів, дані про її особу, зазначені у вступній частині вироку, враховуючи, що він на військовому обліку військовозобов`язаних не перебуває, на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що її умови не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 виконав взяті на себе зобов`язання, а саме повністю визнала свою винуватість.

Фактичних обставин, які свідчать про відсутність підстав для визнання винуватості, судом не установлено.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, ??у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Отже, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання: за ч. 1 ст. 357 КК України, у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн; за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд визначає ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_4 необхідно зарахувати строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 21 серпня 2023 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно з постановою про залучення до матеріалів кримінального провадження матеріальних об`єктів та визнання їх документами від 11 серпня 2023 року, визнані речовими доказами: виписка по картці/рахунку НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC5 від 05 листопада 2020 року за період з 04 липня 2023 року до 04 липня 2023 року, банк АТ КБ «ПРИВАТБАНК», клієнта ОСОБА_6 .

Згідно з постановою про залучення до матеріалів кримінального провадження матеріальних об`єктів та визнання їх документами від 10 серпня 2023 року, визнані речовими доказами: фіскальний чек про купівлю товару, у кількості 2 шт. за 05 липня 2023 року.

Згідно з постановою про залучення до матеріалів кримінального провадження матеріальних об`єктів та визнання їх документами від 10 серпня 2023 року, визнані речовими доказами: відеозапис з камери відео спостереження, яка розміщена в середині приміщення кафетерія «Coffee Rite», що за адресою: АДРЕСА_2 , за 04 липня 2023 року.

За правилами п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, їх належить зберігати при матеріалах кримінального провадження, протягом усього строку їх зберігання.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначаються: рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Суд вважає, що з огляду на установлені дані про особу ОСОБА_4 , тяжкість призначеного покарання, до останнього необхідно продовжити застосовувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. 100, 177, 331, 368, 374, 392, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 06 жовтня 2023 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0003282, яке внесене до ЄРДР 05 липня 2023 року стосовно: ОСОБА_4 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання: за ч. 1 ст. 357 КК України, у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 21 серпня 2023 року та до набрання вироком законної сили, з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили застосовувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Речові докази: відеозапис з камери відео спостереження, яка розміщена в середині приміщення кафетерія «Coffee Rite», що за адресою: АДРЕСА_2 , за 04 липня 2023 року; фіскальний чек про купівлю товару, у кількості 2 шт. за 05 липня 2023 року; виписку по картці/рахунку НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC5 від 05 листопада 2020 року за період з 04 липня 2023 року до 04 липня 2023 року, банк АТ КБ «ПРИВАТБАНК», клієнта ОСОБА_6 , - зберігати при матеріалах кримінального провадження, протягом усього строку їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з обмеженнями передбаченими ст. 394, 424 КПК України.

Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду Ірина ДУБАНОВСЬКА

Київської області