Провадження № 1-кп/947/577/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2023 року

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000745 від 02.06.2022 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Одеси, з середньою спеціальною освітою, працюючого адміністратором в ФОП ОСОБА_6 , не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ

У червні 2022 року у ОСОБА_5 виник умисел на збут наркозалежним особам особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, безконтактним способом, шляхом «закладок».

З невстановлених обставин, реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_5 діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який почав незаконно зберігати у схованках, з метою подальшого збуту.

02 червня 2022 року об 11 годині 16 хвилин ОСОБА_5 , який знаходився за адресою: м.Одеса, вул.Дмитрія Донцова, 19, був зупинений працівниками поліції та в подальшому за участі ОСОБА_5 проведені огляди місць подій за адресами: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , м. Одеса, вул. Жаботинського, 48 г, м. Одеса, вул. Жаботинського, 48 б, м. Одеса,

вул. Глазунова, 87 а, м. Одеса, пр. Ванцетті, 13 під час яких вилучено 10 (десять) прозорих полімерних пакетів із застібкою типу «zip-lock», в середині яких знаходилась речовина рослинного походженняіз особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений канабісом, маса якого у висушеному стані відповідно становить: 0,76г., 0,082.г, 0,88г., 0,92г., 0,81г., 0,81г., 0,80г., 1,05г., 0,85г., які ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав у місцях схованках, для подальшого збуту наркозалежним особам міста Одеси.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті та надав наступні покази.

Дійсно, у червні 2022 року його знайомий запропонував йому роботу у вигляді розкладання «закладок» з наркотичним засобом та пропонував оплату від 30 до 60 гривень за одну «закладку». Спочатку він відмовився, однак на той час його мати втратила роботу, потім він також втратив неофіційну роботу, тому у сім`ї склалося тяжке матеріальне становище. Крім того, його бабуся та дідусь почали хворіти, у дідуся стався інсульт та були потрібні гроші на лікування, тому він погодився на пропозицію свого знайомого. Йому надсилали фото з місцем знаходження канабіса в кількості 10 пакетів, він приходив на місце, забирав канабіс, після чого розкладав згортки з канабісом по різним адресам, які визначав самостійно. Адреси зроблених ним «закладок» з канабісом, зазначені в обвинувальному акті відповідають дійсності. У скоєнні злочину щиро кається. Просить суд врахувати, що його мати розлучена з батьком, він виховувався матір`ю і прабабусею без батька, в неповній родині. Крім того, дідусь, для якого він намагався заробити гроші для лікування, тяжко захворів, в нього стався інсульт, вначлідок чого він згодом помер у серпні 2022 року. У теперішній час він офіційно працює, жалкує про вчинене, засуджує свої дії та просить надати шанс виправитись без позбавлення волі.Запевняє, що більше ніколи не буде вчиняти кримінальних правопорушень.

У скоєному щиро розкаявся, просив розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Беручи до уваги те, що обвинувачені вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнали у повному обсязі, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинувачених, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість. Також, обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

За таких обставин, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особистості, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст.50 КК України, мети не тільки кари, а й виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Колегія суддів третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 03 лютого 2021 року №629/2739/18 зауважила про те, що частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

У справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , при визначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме ставлення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, засуджує свої протиправні дії, а також його позитивну характеристику, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працює, має хвороби хребта.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений виріс у неповній сім`ї, виховувався прабабусею та матір`ю, яка 03.12.2003 року розлучилась з батьком обвинуваченого, якого він з тих пір не бачив, тобто обвинувачений з малолітнього віку виховувався без батька. Також судом враховано, що на момент вчинення кримінального правопорушення дійсно дідусь обвинуваченого ОСОБА_7 переніс інсульт та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що підтверджує пояснення обвинуваченого про те, що у сім`ї склалася важка ситуація та тяжке матеріальне становище через хворобу дідуся та відсутність роботи у обвинуваченого та його матері.

Згідно з приписами ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

З урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин у справі, особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, щиро розкаявся, активне сприяв розкриттю злочину,а також тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин та наявність виключно пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та те, що під час проведення досудового розслідування, судового розгляду відсутні будь-які відомості, які б свідчили про ухилення обвинуваченого від органів досудового розслідування або суду, що свідчить на його намагання відвернути негативні наслідки вчиненого ним злочину, що дає підстави для застосування ст.69 КК України із призначенням основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.307 КК України та додаткового у виді конфіскації майна.

Крім того, суд враховує, що дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням прийнятого рішення в процесуальному документі суду, тощо.

Враховуючи поведінку обвинуваченого, який свою вину визнав, жалкував про вчинене, засуджував свої дії та просив надати можливість виправитись без відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства суд вважає, що зазначені обставини в їх сукупності, свідчать про усвідомлення протизаконності вчинених ним злочинних дій.

Положеннями частини 1 статті 75 КК України визначено - якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Реалізація даної норми становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності вказують на можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, діями ОСОБА_5 шкоди фактично не завдано, так як всі зроблені ним закладки виявлені на підставі саме його показань, а наркотичну речовину вилучено.

Крім того, пом`якшуючими обставинами суд визнає й те, що обвинувачений позитивно характеризується, злочин вчинив у молодому віці, тобто за відсутності життєвого досвіду та достатньої освіти, внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, обвинувачений розумів та усвідомлював протиправність своїх дій, але не в повній мірі уявляв юридичні наслідки своїх протиправних дій та його умисел на вчинення кримінального правопорушення у його свідомості був направлений, як він вважав, на вирішення матеріальних проблем у сім`ї, пов`язаних з хворобою близького родича, тобто обвинувачений не достеменно усвідомлював негативних наслідків скоєного.

З урахуванням вищевикладених встановлених судом обставин в їх сукупності, та з огляду на те, що обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства і така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Аналогічні правові позиції висловлені в ухвалі Одеського апеляційного суду від 26.09.2022 року (провадження 11-кп/813/1120/22) і у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (провадження №51-3674км22 від 01.06.2023 року.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати суд вирішує на підставі ст.124 КПК України.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 21.06.2022 року підлягає скасуванню.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 110, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 України і призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не застосовувався.

У разі приведення вироку до виконання зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання період тримання під вартою з 02.06.2023 року по 03.06.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати на залучення експерта на користь держави у розмірі 3775 гривень 60 копійок.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 21.06.2022 року.

Речові докази: 8 прозорих полімерних пакети із застібкою типу «zip-lock», в середині яких знаходиться речовина рослинного походження, що поміщені до сейф-пакетів НПУ № ВУМ 1000699, № ВУМ 1000700, № ВУМ 1000701, № ВУМ 1000702, № ВУМ 1000703, №ВУМ 1000704, № ВУМ 1000705, №ВУМ 1000706, прозорий полімерний пакет із застібкою типу "zip-lock" із речовиною рослинного походження, що поміщений разом з первинним упакуванням до сейф-пакету НПУ № ВУМ 1000650, прозорий полімерний пакет із застібкою типу "zip-lock" із речовиною рослинного походження, що поміщений разом з первинним упакуванням до сейф-пакету НПУ № ВУМ 1000652, використаний ідентифікатор IDT 3000 - MARIJUANA/HASHISH швидкий тест для виявлення наркотичних речовин - марихуани/гашишу (LOT: LOT:3035021A EXP: 12/2024) поміщено у сейф-пакет НПУ № ВУМ 1000653, використаний ідентифікатор IDT 3000 - MARIJUANA/HASHISH швидкий тест для виявлення наркотичних речовин - марихуани/гашишу (LOT: LOT:3035021А ЕХР: 12/2024) поміщено у сейф-пакет НПУ № ВУМ 1000651, речовини рослинного походження, сіро-зеленого кольору, що є особливо-небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масами у висушеному стані становить 0,81г, 0,81г, 0,80г, 1,05г, 0,81г, 0,88г, 0,92г, 0,85г, 0,82г, 0,76г., які поміщені до десятьох пакетів Експертної служби МВС №5649626, №5649622, №5649623, №5649624; №5649625; №5649614, №5649615, №5649617, №5649616,№5649621 (квитанції № 000416; №000421) - знищити; мобільний телефон марки «IPHONE 11», чорного кольору, із ІМЕІ: НОМЕР_1 , який поміщено до сейф-пакету НПУ №ВУМ 1000654 повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1