Справа № 944/3377/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/127/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 24 січня 2024 року,

з участю захисника обвинуваченого ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7 ,

встановила:

на розгляді Яворівського районного суду Львівській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке 08 травня 2022 року внесене до ЄРДР за № 0000273, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівській області від 24 січня 2024 року задоволено клопотання прокурора, продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали з 24 січня 2024 року по 23 березня 2024 року включно.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу - відмовлено.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що ухвала суду є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Наголошує на необґрунтованості пред`явленого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 121 КК України обвинуваченню, оскільки, на думку апелянта, не доведено належними та допустимими доказами умисного нанесення ОСОБА_6 потерпілому тілесних ушкоджень, які могли спричинити його смерть.

Акцентує, що обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, після конфлікту з ОСОБА_8 . 09 травня 2022 року ОСОБА_6 добровільно з`явився в поліцію та не переховувався.

Звертає увагу, що обвинувачений є особою призовного віку і покинути територію України не зможе, окрім цього ОСОБА_6 подав прокурору клопотання про звільнення з-під варти у зв`язку з мобілізацією.

Вважає голослівними твердження сторони обвинувачення про ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 буде впливати на свідків та потерпілу, зможе спотворити або знищити докази у справі.

Зазначає, що по справі допитані всі свідки, судово-медичний експерт, вивчені усі докази, потерпіла ОСОБА_9 жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_6 немає, подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Також, покликається на незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 у якого у грудні 2022 року був інсульт, а у січні 2023 року, останній проходив лікування виразки шлунка.

Просить скасувати ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 24 січня 2024 року, відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, в тому числі у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Так, порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На переконання колегії суддів, під час розгляду клопотання прокурора, з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики заявлені у клопотанні, які також слугували підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшились, а отже, на думку колегії суддів, всупереч доводам апеляційної скарги захисника обвинуваченого, з врахуванням тяжкості інкримінованого за ч.2 ст. 121 КК України кримінального правопорушення, виправданим є подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки такий, як вірно зазначено в оскаржуваній ухвалі, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, з чим погоджується і колегія суддів.

Передчасними є доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого в частині оцінки доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та обґрунтованості пред`явленого обвинувачення, так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, а відповідна оцінка діянню особи здійснюється судом лише під час ухвалення за результатами розгляду кримінального провадження остаточного судового рішення.

Покликання апелянта про наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, на думку колегії суддів, не є визначальними обставинами, які давали б можливість змінити запобіжний захід.

Що стосується доводів захисника про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , то таке, на переконання колегії суддів, в даному випадку не може бути підставою для зміни обраного запобіжного заходу, з огляду на відсутність медичних відомостей про неможливість перебування останнього під вартою.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеною актуальність наведених прокурором ризиків та приходить до висновку, про безпідставність доводів апелянта з цього приводу, оскільки протиправна поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 і надалі має свій раціональний зміст та високий ступінь імовірності, а тому, недостатнім є застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення обвинуваченому розміру застави, з огляду на вчинення ним злочину, який спричинив загибель людини, забезпечить виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду є законною і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 24 січня 2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4