Справа № 392/1336/23
Провадження № 1-кп/392/224/23

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого: судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000317 від 14.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Смоліне, із середньою спеціальною освітою, зі слів одруженого та маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , 20.09.2020 року, головного сержанта командира гармати гарматного артилерійського взводу гарматної артилерійської батареї вч НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 02.11.2017 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік;

- 06.08.2020 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області за ст. 395 КК України до позбавлення волі строком на 1 місяць;

- 09.11.2020 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 100 (ста) годин громадських робіт.

- 30.05.2023 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 309 КК України до арешту строком на 1 (один) місяць.

- 20.06.2023 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у сумі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.03.2022 № 14, солдата ОСОБА_3 зараховано з 22.03.2022 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду головного сержанта - командира гармати гарматного артилерійського взводу гарматної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 і визнано таким, що справи та посаду головного сержанта - командира гармати гарматного артилерійського взводу гарматної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 прийняв.

Відтак, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з 22.03.2022, тобто з моменту зарахування ОСОБА_3 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Незважаючи на викладене, 14 червня 2023 року близько 17 години 30 хвилин, ОСОБА_3 , будучи головним сержантом - командиром гармати гарматного артилерійського взводу гарматної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 , під час дії воєнного стану, який введено Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, який Указом Президента України№254/23 від 01.05.2023 року продовжено до 18.08.2023 року, прийшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований по АДРЕСА_2 , де за своїм робочим місцем знаходилась працівниця магазину та відвідувачі. Перебуваючи у вказаному магазині, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що його дії є очевидними для оточуючих, близько 17:40 год. взяв з полиці магазину дві пляшки пива «Арсенал міцне», місткістю 1,22 л кожна, вартістю 59,63 грн. кожна та одну пляшку пива «Garage Seth&Riley's Hardcore Cherry&More» місткістю 900 мл., вартістю 68,30 грн., після чого мав намір вийти з приміщення магазину. В подальшому касир магазину, на зазначені дії ОСОБА_3 , повідомила, що в борг товар не надає. В свою чергу ОСОБА_3 продовжив вчиняти дії, спрямовані на утримання викраденого ним майна та з вказаним майном залишив приміщення магазину.

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 з викраденим майном зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 187, 56 грн.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану, тобто у кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю, не заперечував щодо фактичних обставин кримінального правопорушення та пояснив, що є військовослужбовцем, знає що наразі в країні діє воєнний стан, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 14 червня 2023 року близько 17.00 17.30 год він прийшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться по АДРЕСА_2 . У вказаному магазині раніше неодноразово брав у борг продукти, розраховувався карткою через термінал. Того дня зайшов до магазину, там була продавець/касир ОСОБА_9 , хотів віддати кошти борг, який мав у магазині, проте на картці грошей не було. Після чого він підійшов до полиці та взяв дві пляшки пива «Арсенал міцне», об`ємом 1,2 л та пляшку пива «Гараж», об`ємом 900 мл., при цьому касир сказала «Не запишу!», тобто не дасть в борг. Також говорила, що викличе поліцію. Він все ж таки взяв без дозволу вказане пиво і пішов. В цей час у магазині також були й інші відвідувачі. Одну бутилку дав товаришу, іншу сам пив. Потім під`їхали працівники поліції, та повідомили, що треба проїхати з ними, на що він погодився. Надалі розповів їм що та за яких обставин відбувалося, співпрацював зі слідством. У вчиненому розкаявся. Запевняв, що переоцінив свою протиправну поведінку та зробив висновки щодо не вчинення в майбутньому жодних протиправних дій. Соромно за вчинене. Вказав, що діяв ситуативно, оскільки раніше брав у борг, та не очікував такої реакції.

Готовий нести заслужене покарання, просив суворо не карати та звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Враховуючи те, що учасники провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд кримінального провадження із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, та вивченням характеризуючих даних на особу, визнавши недоцільним вивчення письмових доказів у провадженні та допиту свідків та потерпілої.

Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.

З`ясувавши позиції прокурора, який просив призначити обвинуваченому із застосуванням положень ст.69 КК України покарання у виді позбавлення волі, застосувавши положення ст.71 КК України, обвинуваченого та захисника адвоката, які просили із застосуванням ст.69 КК України призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі, а також позицію потерпілої ОСОБА_8 , в поданій на адресу суду заяві, яка жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просила його суворо не карати, суд дійшов висновку про правильність кваліфікації досудовим слідством дій ОСОБА_3 за ч.4 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану, та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення.

При призначенні обвинуваченому покарання суд у відповідності зі ст. 65 КК України ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відповідно до вимог ст. 12 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний корисливий тяжкий злочин. Досліджуючи дані про особу, суд встановив, що ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне зареєстроване місце проживання, що підтверджується Витягом №532 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб. За яким характеризується посередньо, зі слів одружений та має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_3 , які наразі перебувають в Німеччині, зі слів працює в умовах СІЗО. Обвинувачений ОСОБА_3 на диспансерних обліках в кабінетах нарколога та психіатра КНП «Маловисківська лікарня» не перебуває. За місцем проходження служби у в/ч характеризується посередньо, самовільно залишив військову частину.

Обставинами, відповідно до ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що засноване на належній критичній оцінці своєї поведінки та готовність нести, передбачене законом покарання, усвідомлення своєї вини, крім того, обвинувачений з моменту вчинення правопорушення та в судовому засіданні надавав послідовні та вичерпні зізнавальні покази. Крім того, суд визнає, обставиною, що пом`якшує покарання відсутність у потерпілої до обвинуваченого ОСОБА_3 претензій матеріального та морального характеру, що свідчить про відшкодування завданої шкоди.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Враховуючи сукупність наведених обставин судом відзначається, що вони знаходяться у причинному зв`язку з цілями та мотивами злочину, і поведінкою ОСОБА_3 , злочинний умисел якого був викликаний раптовим емоційним станом, оскільки раніше неодноразово отримував у борг продукти, тому діяв ситуативно, незважаючи на заборону продавця магазину брати товари та ствердження останньої про виклик поліції, відкрито викрав вказані алкогольні напої. Думку потерпілої (яка хоч і не є вирішальною при призначенні судом покарання у відповідності до висновків Верховного суду, проте враховується судом в сукупності з іншими обставинами), яка просила суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_3 , невеликий розмір вартості майна, на яке було направлене злочинне посягання.

При цьому суд враховує, що вчиняючи вказані дії обвинувачений не мав на меті надмірного збагачення, останній беззаперечно визнає свою вину у вчиненому, критично ставиться до своїх дій та надає належну критичну оцінку своїй протиправній поведінці, що на думку суду зменшує суспільну небезпеку такого злочину та небезпечність винуватої особи, на підставі чого суд дійшов висновку про наявність обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що свідчить про наявність правових підстав для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України та призначення йому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 4 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, при цьому покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду в Постанові від 21 грудня 2021 року у справі № 753/19121/19, категорично зазначив: «При визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України, згідно з якими підстави, що дають суду повноваження вийти за межі мінімального покарання, встановленого законом, мають знаходитися у зв`язку з метою злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінкою під час його вчинення, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та особу винного.»

Враховуючи встановлені судом обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, інформацію, що його характеризує, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання з урахуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк нижче межі санкції ч. 4 ст. 186 КК України.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області районного суду м. Кіровограда від 30.05.2023 року, засудженого за ч.1 ст.309 КК України виді арешту строком 1 (один) місяць, на підставі п.1 ч.1 ст.72 КК України та за вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20.05.2023 року, засудженого за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Саме таке покарання буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарань і є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити "особистий надмірний тягар для особи" та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Що стосується доводів захисника та обвинуваченого про наявність підстав для звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, то вони не ґрунтуються на матеріалах провадження та вимогах закону.

Відповідно до ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Наведені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема те, що останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, так будучи засудженим вироками Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30.05.2023 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді арешту строком на 1 місяць, та від 20.06.2023 року за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 грн, та вже 14.06.2023 року скоїв новий тяжкий злочин, що свідчить про стійку спрямованість обвинуваченого на протиправну поведінку, що вказує на зневажливе ставлення до існуючих у суспільстві норм моралі та закону. Крім того, обставини, що пом`якшують покарання, не дають підстав зробити висновок про можливість виправлення ОСОБА_3 без реального відбування ним покарання, оскільки суд, застосовуючи положення ст. 69 КК України, зазначив, які саме обставини справи та дані про особу винного визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання. Врахування одних і тих же обставини справи як таких, що дають підстави для одночасного застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України і призначення йому покарання нижчого від найнижчої межі санкції статті, так і положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням є недостатнім. Одночасне застосування двох різних інститутів, пов`язаних із пом`якшенням покарання та звільненням особи від його відбування за вчинення тяжкого злочину, повинно мати для цього достатні підстави, яких суд не вбачає.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками колегії суддів Другої судової палати ККС, викладеними в Постанові №459/3399/17 від 26.06.2019.

Відтак, суд дійшов висновку, про відсутність підстав про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Зважаючи на встановлені обставини, дані про особу обвинуваченого та міру покарання, яку призначає суд, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи ч.3 ст.377 КПК України, суд вважає, що запобігання їм неможливе шляхом застосування іншого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, а тому запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили слід залишити без зміни - тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 14.06.2023 року (з моменту затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину) відповідно ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення - за один день позбавлення волі.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30 травня 2023 року у виді арешту строком на 1 місяць та за вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 червня 2023 року у виді штрафу в розмірі 850 грн., та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць та штрафу в розмірі 850 грн.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 14.06.2023 по день набрання вироком законної сили, відповідно ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення - за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без зміни - тримання під вартою в установі для попереднього ув`язнення.

Речові докази: предмет ззовні схожий на биту із надписом «Волшебная палочка», що знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області знищити;

пластикову пляшку із надписом «Арсенал міцне» , місткістю 1,22 л, що знаходиться в в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч.2 ст.394 КПК України може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинувачен(ому)ій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_10

суддя