Справа № 694/2464/23 Провадження №1-кп/694/195/23
Вирок
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
24.10.2023 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка, Новоукраїнського району, Кіровоградської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, непрацюючого, не одруженого, на утриманні осіб похилого віку не має, депутатом не являється, раніше судимого:
- 06.02.2023 Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки, судимість не погашена,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
з участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и в:
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав. Вказав, що у вказану дату хотів зайти до магазину «Асорті» і на сходах вказаного магазину невідомий чоловік поклав йому на руку дві таблетки і сказав, що це мета дон. Після чого обвинувачений відійшов недалеко від магазину і був зупинений співробітниками поліції, які виявили в нього вказані таблетки. Зазначені таблетки одразу не викинув, оскільки не знав, що це таке і подумав, що це можливо ліки від голови, проте у нього не було води, щоб запити. Чоловіка, який дав йому вказані таблетки він не знає і ні про що з ним не розмовляв.
Незважаючи на повне не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , вина останнього у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доводиться зібраними по справі доказами, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення.
В судовому засіданні досліджені письмові докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд бере до уваги, а саме:
- дані протоколу огляду місця події від 08.09.2023 року з якого вбачається, що місцем огляду являється територія парковки навпроти магазину «Асорті А маркет», що знаходиться за адресою вул. Чорновола 1-А, м. Звенигородка Черкаської області. На вказаній паркові стоїть громадянин, який представився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біля якого на бетонній плитці лежить частина блістера в середині якого наявні дві таблетки білого кольору зовні схожого на мета дон, на зворотній стороні частини блістера наявні полоски синього та червоного кольорів та також наявний напис «Інтерсіл 250С. Гр. ОСОБА_6 одягнений в сорочку темного кольору, штани зеленого кольору, кросівки сірого кольору. Як пояснив ОСОБА_4 дані таблетки використовував для полегшення головного болю. Виявлену частину блістера з двома таблетками вилучено до сейф пакету НПУ WAR1140862;
- дані відеозапису, з якого вбачається, що ОСОБА_4 особисто вказав, що у нього в руках виявили таблетки метадону, проте їх йому дала невідома особа, зазначивши де це було;
- дані протоколу огляду предмету від 11.09.2023 року, згідно якого під час огляду предметів встановлено: Диск DVD-R з відео файлом, відео типу MP4: де при огляді встановлено: 08.09.2023, як громадянин одягнений в сорочку сірого кольору та штани темного кольору крокує по вулиці ледь пошатуючись зовні схоже на те, що він перебуває в стані алкогольного спяніння, який представився ОСОБА_4 , на проханння поліцейських предявити документ який засвідчує особу, останній відповів, що такого документу не має, на запитання чи є в останнього заборонені в обігу речі ОСОБА_4 , останній показав частину чарункової упаковки з вмістом двух таблеток, круглої форми, білого кольору кожна, який він тримає в своїй лівій руці та повідомляє, що дану речовину він зберігає для власного вживання без мети збуту та також на запитання де він взяв дану речовину, ОСОБА_4 , повідомив, що йому дав ці таблетки не знайомий йому чоловік.
Крім того, хоча обвинувачений і не визнав своєї вини в судовому засіданні, проте надані ним покази описують склад інкримінованого йому правопорушення придбання і зберігання наркотичного засобу, а інші метеріали справи в їх сукупності, час, місце та спосіб придбання та подальші дії обвинуваченого беззаперечно відображають подію так, як це інкриміновано обвинуваченому і як він вказав у наданих показах. Твердження обвинуваченого надані в судовому засіданні про те, що він не визнає вину, суд оцінює критично та розцінює їх як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого йому обвинувачення, так як його твердження про це повністю спростовуються дослідженими судом доказами, та показами самого обвинуваченого, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене обвинувачення. Отже твердження про невизнання вини обвинуваченого розцінюються судом, як намагання уникнути відповідальності за вчинені неправомірні дії та сприймаються судом як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.
Судом досліджені характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_4 .
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань потерпілого, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доведене.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує:
- за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 67 КК України є рецидив злочину, вчинення кримінального проступку в стані алкогольного сп`яніння.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків (ч. 1 ст. 309 КК України); особу обвинуваченого, який раніше судимий, висновків не зробив і вчинив новий злочин, не працює, не одружений, характеризується за місцем проживання посередньо, вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді обмеження волі. Підстав для призначення більш м`якого покарання суд не вбачає, оскільки останній не працює, що унеможливлює призначення покарання у виді виправних робіт, та не має джерела доходу для сплати штрафу.
При цьому покарання обвинуваченому має бути призначено за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами ч.1 ст.70 КК України.
Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.
При цьому суд виходив також і з положень ч. 2 ст. 50 КК України, якими визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. На переконання суду, покарання з яким визначився суд, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Дана позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Також судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, в період іспитового строку, не відбувши покарання за вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 06.02.2023 року, яким останнього засуджено та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки.
Відповідно до ч.3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Згідно абз. 7 п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 (з подальшими змінами та доповненнями), у разі, коли особа сула засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (ст. 75,104 КК України), або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково ( ст. 81, 107 КК України) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинили новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначається більш м`які види покарання.
Враховуючи, що дане правопорушення ОСОБА_4 вчинив у період іспитового строку, який призначений вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 06.02.2023 року у зв`язку зі звільненням від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України, остаточне покарання підлягає призначенню відповідно до ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання, яке призначене за даним вироком, яке перераховано за правилами ст. 72 КК України, виходячи з співвідношення, що один день позбавлення волі відповідає двом дням обмеження волі.
На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно стягнути процесуальні витрати на залучення експерта, а саме 956,00 гривень.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Доля речових доказів повинна бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити покарання за ч. 1 ст.309 КК України у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 72 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік перерахувати у покарання у виді позбавлення волі з розрахунку, що два дні обмеження волі відповідають одному дню позбавлення волі, що становить 6 (шість) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань призначеного за даним вироком та за вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 06.02.2023 року остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у вигляді 4 (чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_4 в бюджет держави процесуальні витрати у розмірі 956,00 грн. (дев`ятсот п`ятдесят шість гривень) на залучення експертів.
Обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироку законної сили та взяти під варту обвинуваченого ОСОБА_4 в залі суду.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 24.10.2023р.
Речові докази по справі:
Цивільний позов у справі не заявлявся.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1