Провадження № 1-кп/522/2900/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження об`єднанні обвинувальні акти у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000151 від 17.07.2023 року та №0000211 від 11.09.2023 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області, громадянки України, незаміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 125 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Болград Одеської області, громадянина України, неодруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

Так, 20.08.2023 року, приблизно о 13 годині 40 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 разом та ОСОБА_4 перебували за адресою: АДРЕСА_4 , де в ОСОБА_3 стався словесний конфлікт із ОСОБА_5 , після чого в ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник протиправний намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5

20.08.2023 року, приблизно о 13 годині 45 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на умисне нанесення тілесних ушкоджень, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та свідомо припускаючи їх настання, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 під час словесного конфлікту із ОСОБА_5 нанесла останньому декілька ударів (точну кількість не надалось встановити) в область голови, від чого останній впав на землю. Надалі ОСОБА_4 підбіг до ОСОБА_5 та різкими рухами правої руки наніс йому більше п`яти ударів в область голови та удар лівою ногою в область обличчя, а ОСОБА_3 , утримуючи ОСОБА_5 за футболку, нанесла потерпілому удар кулаком правої руки в область голови та лівою ногою в область ніг, після чого нанесла удар лівою ногою та кулаком правої руки в область тулуба.

Встановлено, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у ОСОБА_5 виявлені наступні тілесні ушкодження: синці повік правого та лівого ока (2), крововилив під кон`юнктиву лівого ока, синець в правій виличній ділянці, садна в ділянці правої ока (1) та в потиличній ділянці зліва (1), синець лівої підлопаткової ділянки, синець (1) та садна (2) в ділянках ліктьових суглобів. Зазначені ушкодження не були небезпечними для життя, як в сукупності, так і окремо, мають незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм відповідно п. 2.3.5 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 16.07.2023 приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала у сквері «Херсонський», який розташований по вул. Балківській в м. Одесі, більш точного місця не встановлено, де побачила ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та у ОСОБА_3 виник злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме мобільним телефоном торгової марки «Samsung» та наручним годинником торгової марки «Casio», належними ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, 16.07.2023 приблизно о 22 годині 30 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи у сквері «Херсонський», який розташований по вул. Балківській в м. Одесі, більш точного місця не встановлено, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, звернулась до ОСОБА_6 із проханням передати їй свій мобільний телефон у зв`язку з необхідністю зателефонувати, та наручний годинник.

Не підозрюючи про злочинний намір ОСОБА_3 , будучи впевнений в доброчесності її намірів, ОСОБА_6 добровільно передав ОСОБА_3 свій мобільний телефон торгової марки «Samsung» моделі «SM-J510», imei 1: НОМЕР_1 та imei 2: НОМЕР_2 , вартістю 5 999 гривень, в якому була вставлена сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_3 , яка вартості не представляє, та наручний годинник торгової марки «Casio W-800 H» вартістю 700 гривень.

Зловживаючи довірою ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , не маючи намір повертати чуже майно, з місця скоєння кримінального проступку зникла, майном потерпілого розпорядилась на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 6 699 гривень.

Таким чином, встановлені достатні підстави вважати винним ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за кваліфікуючими ознаками, як умисне легке тілесне ушкодження, та ОСОБА_3 вважати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 190 КК України, є кримінальними проступками.

Положеннями ч. 2, ч. 3 ст. 381 КПК України, передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КПК України, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок. А відповідно до другого речення ч. 2 ст. 382 КПК України, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно із вимогами ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувальних актів додано письмові заяви обвинуваченої ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 , складені в присутності їх захисників, щодо беззаперечного визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 винуватості у вчиненні проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та ОСОБА_3 винуватості у вчиненні проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні. У даних заявах захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченими, їх згоди із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту без їх участі.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду надали заяву, в яких визнають провину, просять провадження розглядати у спрощеному порядку, а також просили призначити їм мінімальне покарання передбачене санкцією інкримінованих їм статтей.

Отже, враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють встановлені під час дізнання обставини і згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження), про що свідчать відповідні їх письмові заяви, які додані до обвинувального акту, суд, вивчивши обвинувальні акти та додані до них матеріали, які містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази, оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, дійшов висновку про відсутність необхідності призначати розгляд у судовому засіданні обвинувального акта, викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, та про наявність підстав для ухвалення вироку у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження).

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальні акти мають бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

Розглянувши обвинувальні акти, перевіривши долучені до них додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, та доведеним те, що ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Обвинувачений ОСОБА_3 обставини вчинення кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 190 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, її позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Таким чином, суд визнає доведеним, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.

Крім того, суд вазнає доведеним, що ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує її особу, яка є громадянкою України, має місце реєстрації та проживання, раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, має місце реєстрації та проживання, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд відносить щире каяття.

До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням конкретних обставин справи та їх сукупності, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 має бути призначене покарання в межах санкції за ч. 1 ст. 125 КК України, обвинуваченій ОСОБА_3 в межах санкції за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 190 КК України.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід за даними кримінальними провадженнями, не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 50, 56, 65, 190 КК України, ст. 100, 302, 367-371, 373, 374, 376, 381-382, 395, 532, 615 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити їй покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 510 (п`ятсот десять) гривень;

- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 200 (двохста) годин громадських робіт.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Речові докази, відповідно до постанови від 19.07.2023 року та від 13.09.2023 року, а саме:

-коробка від мобільного телефону торгової марки «Samsung», моделі «SM-J510» - після вступу вироку у законну силу повернути власнику майна;

-CD-диск з відеозаписом - після вступу вироку у законну силу зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: