УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Берислав, Херсонської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ., раніше не судимої

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 0001124 від 09.12.2020, -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001124 від 09.12.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

ОСОБА_5 16.06.2023 повідомлено про підозру у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом надання засобів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

05.09.2023 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва справа №761/31442/23 строк досудового розслідування продовжено до 6-ти місяців, тобто до 06.10.2023.

Обставини, що вказують на наявність підстав обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_5 підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строком від семи до дев`яти років, що відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України є тяжким злочином.

У разі визнання ОСОБА_5 винною у вчиненні зазначеного злочину і призначення навіть мінімального покарання, за умови доведеності її вини у вчиненні інкримінованих діянь, це може стати підставою та мотивом для її переховування від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період з 22:00 год. до 06:00 год. із строком дії 60 днів, заборонити підозрюваній залишати квартиру, в якій вона мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та у відповідності до положень ч. 5 ст. 194 КПК України зобов`язати підозрювану прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати обов`язки передбачені п. п. 2, 3, 4, 5 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися із міста Київ, в якому вона проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а також іншими;

- здати на зберігання уповноваженому органу документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Прокурор клопотання підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, зазначив наступне. Сторона обвинувачення звернулася з ідентичним клопотанням про застосування запобіжного заходу, яке було подано ще 22.06.2023. Фактично з моменту попереднього звернення з клопотанням про обрання запобіжного заходу жодні обставини не змінилися, жодні ризики не додалися та не підтвердилися, а тому підстав для застосування запобіжного заходу не з`явилися.

Підозрювана ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання та матеріали долучені до нього, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що Головним управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001124 від 09.12.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332 КК України.

ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні №0001124 від 09.12.2020.

В ході досудового розслідування, слідчий звертався до слідчого судді з клопотанням про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Однак, відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду від 14.07.2023 у задоволенні клопотання відмовлено, щодо підозрюваної застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 16.08.2023. Прокурор чи слідчий, в передбаченому Законом порядку, з клопотанням про продовження запобіжного заходу до суду не звертався.

Щодо обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Разом із цим належить зазначити, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування запобіжного заходу, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за сутністю.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу суд враховує, що в обґрунтування клопотання слідчий вказує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до дев`яти років, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чинити тиск на свідків, може вчинити інші кримінальні правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З досліджених матеріалів кримінального провадження слідчим суддею встановлено, що слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки зазначені обставини не підтверджено жодними доказами.

Крім того, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру ще 16.06.2023, однак прокурором не надано будь-яких доказів того, що підозрювана будь-яким чином перешкоджала або намагалася перешкоджати досудовому розслідування як під час дії попереднього запобіжного заходу так і після його завершення.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

З огляду на наведене, клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого, -відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 22.09.2023

Слідчий суддя ОСОБА_1