ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 625/338/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/933/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.367 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 та прокурора Красноградської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 на вирок Валківського районного суду Харківської області від 12 травня 2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 367 КК України у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0001112 від 24.07.2020, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Валківського районного суду Харківської області від 12 травня 2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горького Богодухівського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, що не працює, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 КК України судимим не був,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 367 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у державних і комунальних лісогосподарських підприємствах України строком на 2 (два) роки зі сплатою штрафу у розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому виразі становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень в дохід держави.

До набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 вирішено рахувати з дня його фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави в особі Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Жовтневе лісове господарство», , солідарно матеріальні збитки на суму 1 798 809,14 грн.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що обіймаючи з 01.12.2009, на підставі наказу директора Державного підприємства «Жовтневе лісове господарство» (далі-ДП «Жовтневий лісгосп») № 86-к від 26.11.2009, посаду майстра лісу обходу № 1 Мерчанського лісництва підприємства, будучи службовою особою, що наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, у відповідності до статті 18 КК України та положень пункту 1 Примітки до статті 364 КК України неналежно виконував свої службові обов`язки, передбачені посадовою інструкцією майстра лісу ДП «Жовтневий лісгосп», затвердженою директором підприємства 17.03.2017, зокрема, пунктом 1.6 «Головним завданням майстра лісу є охорона, збереження, своєчасне відновлення та збільшення лісових багатств, забезпечення правил охорони праці та техніки безпеки», пункту 1.7 «майстер лісу являється матеріально-відповідальною особою і несе персональну відповідальність за ввірене йому майно в закріпленому за ним обході», пункту 2.1 «забезпечувати охорону ввіреного обходу від незаконних порубів, засмічення відходами, порушень правил пожежної безпеки в лісах України та інших порушень лісового законодавства», пункту 2.2 «негайно повідомляти лісничого помічника лісничого про всі випадки незаконних порубів, лісових пожеж, незаконного використання земель державного лісового фонду та інших порушень лісового законодавства», пункту 2.6 «разом з старшим майстром проводити прийомку лісопродукції, а також здійснювати облік та прийомку виконаних робіт», пункту 2.9 «складати, направляти в лісництво акти, протоколи про лісопорушення», через несумлінне ставлення до них щодо збереження ввіреного йому майна, внаслідок чого, у кварталі № 115 виділ № 7 Мерчанського лісництва ДП «Жовтневий лісгосп» невстановленими особами у невстановлений період часу здійснено незаконну вирубку та вивезення 96 дерев при проведенні ВСР-2019, які не передбачені спеціальним дозволом (лісорубним квитком № 000756 від 12.06.2019), виявленої працівниками ДП «Жовтневий лісгосп» в ході проведення раптової ревізії 23.08.2019 та державними інспекторами Державної екологічної інспекції у Харківській області (далі -ДЕІ) під час позапланової перевірки, проведеної з 04.09.2019 по 17.09.2019.

Таким чином, внаслідок службової недбалості, що полягала у неналежному виконанні ОСОБА_7 своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, охоронюваним законом державним інтересам спричинено тяжкі наслідки у вигляді матеріальної шкоди в сумі 1 798 809,14 грн., що у 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 367 КК України.

Не погодившись з зазначеним вироком, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 та прокурор ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 , в апеляційній скарзі, яка в подальшому була ним змінена, просить вирок Валківського районного суду Харківської області від12.05.2023 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказує, що оскаржуваний вирок ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Апелянт звертає увагу, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено стороні захисту в задоволенні клопотань, які мали суттєве значення для розгляду кримінального провадження.

Судом першої інстанції визнано недопустимим доказом надану стороною захисту ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 25.03.2020, якою скасовано постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про проведення слідчої дії, а саме: огляду, із застосуванням засобів відеофіксації у присутності підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника, працівників ОПНС Харківській області ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , працівника ДП «Жовтневий лісгосп» ОСОБА_12 , кварталу № 115 виділу № 7 Мерчанського лісництва ДП «Жовтневе лісове господарство», в ході якого зафіксувати усі пеньки від зрублених дерев. В подальшому така слідча дія не проводилася. Під час судового розгляду сторона захисту повідомила про це суд, надавши копію ухвали, однак суд визнав цю ухвалу недопустимим доказом.

Апелянт звертає увагу, що результат від проведення цієї слідчої дії міг підтвердити або спростувати винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Також захисник вказує, що судом необґрунтовано відмовлено стороні захисту в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України.

Зазначає, що постановою процесуального керівника від 24.07.2020 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001112 від 24.07.20 за обвинуваченням ОСОБА_13 , виділено з матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000674 від 22.10.19.

Повідомлення про підозру у кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000674 від 22.10.19 ОСОБА_7 було отримано 31.01.2020 в 11 год. 35 хв.

29.05.2020 року по справі № 554/4539/20 ухвалою слідчого судді Октябрьского районного суду м. Полтави продовжено строк досудового розслідування у вказуному кримінальному провадженню до 31.07.2020 року.

Захисник звертає увагу, що подальше продовження строків досудового розслідування стороною обвинувачення не здійснювалося, та вважає, що починаючи з 01.08.2020 срок досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000674 від 22.10.19 закінчився.

Поміж цим, стороною захисту надані докази, про те, що обвинувачений ОСОБА_7 і його захисник були повідомлені про завершення досудового розслідування лише 31.08.2020, тобто через місяць після спливу встановленого строку досудового розслідування, що підтверджується наданим стороною захисту клопотанням, поданим на ім`я прокурора, про закриття кримінального провадження, яке зареєстроване 03.08.2020.

Окрім цього, захисник вказує на те, що стороною захисту надавались клопотання від 19.08.2020 слідчому судді про бездіяльність прокурора та ухвала слідчого судді від 19.08.2020.

21.12.2020, під час підготовчого судового засідання, до суду першої інстанції направлено клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України.

10.02.2021 суд відмовив в задоволенні клопотання у зв`язку з тим, що слідчим нібито фактично було завершено досудове провадження 24.07.2020, після цього, він нібито по телефону викликав підозрюваного та його захисників. На підтвердження чого судом були досліджені докази, надані стороною обвинувачення, а саме телефонограми, складені слідчим, від 24.07.2021 про те, шо слідчий нібито в той день телефонував на особисті телефони ОСОБА_7 , та його двом захисникам та проінформував про завершення досудового розслідування.

Захисник вважає, що надані прокурором роздруківки телефонограм, складені у позапроцесуальний спосіб, не містять жодного підтвердження про отримання стороною захисту належного повідомлення про завершення досудового розслідування.

Також апелянт посилається на те, що під час досудового розслідування кримінального провадження не було залучено в якості потерпілого жодної юридичної чи фізичної особи, що підтверджується змістом обвинувального акту, в якому вказано лише представника потерпілого ОСОБА_14 .

Крім цього, судом першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного вироку вказано, що ухвалою від 07.04.2023 було залучено Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в якості потерпілого, за згодою ОСОБА_14 , який, на думку суду надав свою згоду, підписавши постанову слідчого від 24.07.2020 про визнання його представником потерпілого.

Однак матеріали справи не містять будь-якого підтвердження, що саме Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі керівника надало згоду на визнання підприємства потерпілою юридичної особою, а ОСОБА_14 , починаючи з 07.09.2022 був позбавлений повноважень керівника, у зв`язку з ліквідацією очолюваного ним підприємства.

Крім цього, у відповідності до статтей 371, 376 КІІК України, усі судові рішення викладаються письмово у паперовій та електронній формах та проголошуються прилюдно, негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. Ухвали, постановлені без виходу до нарадчої кімнати, заносяться секретарем судового засідання в журнал судового засідання.

Однак, судом, при прийнятті рішення щодо долучення юридичної особи в якості потерпілого, не були дотримані норми, передбачені статтями 55, 371, 376 КПК України, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи відповідної ухвали суду про визнання юридичної особи потерпілим в кримінальному провадженні та журналами судових засідань.

Захисник звертає увагу на те, що судом першої інстанції проігноровані показання представника потерпілого ОСОБА_14 , які він надав суду 08.09.2021, що підтверджується відсутністю оцінки в оскаржуваному рішенні. ОСОБА_14 , який станом на вересень 2020 року був директором ДП «Жовтневе лісове господарство», пояснив, що на його думку, незаконна рубка дерев, у тому числі і на дослідженій ділянці, здійснювалася за командою попереднього керівника підприємства, під виглядом законної.

Крім цього, ОСОБА_14 зазначив, що єдиним документом, який регламентує діяльність ОСОБА_15 є посадова інструкція майстра лісу, отже ОСОБА_7 , як майстер лісу не мав жодного відношення до встановлення, яке дерево підлягає зрубу та не міг ніяким чином зупинити саме законний зруб дерева, на якому було в наявності клеймо.

Апелянт зазначає, що судом проігноровані обставини, надані представником потерпілого ОСОБА_14 , які свідчать про відсутність в діях ОСОБА_7 складу інкримінованого кримінального правопорушення.

Також захисник вказує, що судом встановлено ті обставин, що ОСОБА_13 , будучи майстром лісу Мерчанського лісництва ДП «Жовтневе лісове господарство» несумлінно виконав вимоги посадової інструкції майстра лісу від 17.03.2017, в частині охорони лісових багатств, які йому були ввірені, як матеріально- відповідальної особі, в результаті чого настали тяжкі наслідки у вигляді незаконного порубу 96 дерев на загальну суму 1 798 809,14 грн.

Однак, зазначені висновки не підтверджуються дослідженими доказами та ґрунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення, оскільки судом не встановлено жодного доказу, що ОСОБА_7 не скористався наданим йому посадовою інструкцією майстра лісу, правом та не зупинив незаконну вирубку лісу.

Захисник звертає увагу, що відповідальність за статтею 367 КК України настає лише у випадку, якщо дії, невиконання чи неналежне виконання яких спричинило передбачені в зазначеній статті наслідки, входили у коло службових обов`язків конкретної службової особи, іншими словами, якщо обов`язок діяти відповідним чином юридично був включений (законом, указом, постановою, наказом, інструкцією тощо) до кола службових повноважень такої особи.

Посадовою інструкцією майстра лісу ОСОБА_7 не передбачено у який спосіб, яку кількість території та за який проміжок часу він повинен обійти та перевірити ввірені йому обходи, на предмет виявлення порушень в охороні та у захисті лісу.

Окрім цього, захисник посилається на неправильність висновків суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 є матеріально відповідальною особою, лише на підставі дослідження пункту 1.7. посадової інструкції, де заначено, що майстер лісу є матеріально відповідальною особою і несе персональну відповідальність за ввірене йому майно, в закріпленому йому обході. Однак судом не враховано відсутність будь-яких договорів про повну матеріальну відповідальність між ОСОБА_7 та ДП «Жовтневе лісове господарство» або надати йому під звіт майно, зокрема дерева, які знаходяться на лісовій ділянці.

Апелянт вказує, що прокурором не надані докази, які б підтвердили, що встановлені працівниками Держекоінспекції 206 пеньків від зрубаних дерев містять 96 таких, що були зрубані незаконно, та, як слідство цієї обставини, наявність тяжких наслідків.

Також захисник звертає увагу, що працівниками екологічної інспекції зазначені всі виявлені пеньки, а саме ті, які зрубані законно, і ті, які зрубані самовільно, що підтверджується наданими показами учасниками підрахунку- інспекторами ОСОБА_10 та ОСОБА_16 .

Це також підтверджується показами свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що на ділянки лісу усі пеньки були клеймовані, тобто зрубані на підставі лісорубного квитка, крім пеньків, які були самовільно зрубані в 2015 році, про що був складений відповідний акт та направлений до правоохоронного органу.

Однак, при прийнятті оскаржуваного рішення судом не враховано, що ані прокурором, ані представником потерпілого, не надано жодного документального підтвердження, яким чином одноособово ОСОБА_10 було встановлено, що із 206 знайдених пеньків, 96 зрубаних незаконно, тобто поза межами лісорубного квитка.

Сам ОСОБА_10 , під час його допиту виказав тільки припущення. При цьому, свідок ОСОБА_16 чітко заявила, що такого роду розрахунки проводяться працівниками Держекоінспекції на підставі довідкових матеріалів, у спосіб, який не має реєстрації в Мінюсті України, тобто результати цього аналізу неможливо використовувати в суді без їх підтвердження іншими доказами.

Крім цього, судом не враховано, що інспектори Держекоінспекції не є особами, які мають спеціальні знання щодо визначення часу проведення порубки кожного виявленого пенька. Наявними в справі доказами встановлено, що перевірка проводилася 10.09.2019, але коли саме проводилася та чи інша вирубка, які саме дерева встановлені, як незаконно зрублені, їх деталізація та локалізація, працівниками Держекоінспекції зроблено не було.

Таким чином, стороною обвинувачення не доведено, що незаконні вирубки взагалі мали місце, а також і те, що якщо вони все ж і були, то вони були проведені під час виконання своїх службових обов`язків майстром лісу ОСОБА_13 , внаслідок його несумлінного, недбалого ставлення до своїх службових обов`язків.

Захисник звертає увагу на те, що встановлені тяжкі наслідки та істотна шкода не мають причинного зв`язку з виконанням або невиконанням майстром лісу ОСОБА_7 своїх службових обов`язків, що свідчить про те, що оскаржуваний вирок був ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, тобто є незаконним та підлягає скасуванню.

Прокурор в поданій апеляційній скарзі просить вирок Валківського районного суду Харківської області від 12.05.2023 - змінити, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме неправильним вирішенням питання цивільного позову. Виключити з мотивувальної частини вироку, в частині задоволення цивільного позову стосовно ОСОБА_7 твердження: «який у разі встановлення інших винних осіб, підлягає стягненню в солідарному порядку». Виключити з резолютивної частини вироку, в частині задоволення цивільного позову стосовно ОСОБА_7 , слово «солідарно».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те, що в мотивувальній частині оскаржуваного вироку зазначено, що матеріалами кримінального провадження доведено спричинення державі в особі ДП «Жовтневий лісгосп» матеріальних збитків на суму 1 798 809,14 грн., у зв`язку із чим цивільний позов підлягає задоволенню, який у разі встановлення інших винних осіб, підлягає стягненню в солідарному порядку.

У резолютивній частині вказаного вироку суду ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в особі Філії «Жовтневе лісове господарство», код ЄДРПОУ 45025507, солідарно матеріальні збитки на суму 1 798 809,14 грн.

Прокурор зазначає, що в оскаржуваному вироку суду, в порушення пункту 7 частини 1 статті 368 КПК України не конкретизовано в якому саме порядку буде стягуватись шкода, завдана ОСОБА_7 . Враховуючи той факт, що у вчиненні вказаного злочину визнано винуватим одну особу, злочин вчинено не за попередньою змовою групою осіб, інших осіб, причетних до вчинення вказаного злочину не встановлено, то не зрозуміло солідарно з ким будуть стягуватись матеріальні збитки з обвинуваченого.

Вважає, що вирок Валківського районного суду Харківської області від 12.05.2023 підлягає зміні в частині задоволення цивільного позову.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу в редакції внесених в неї змін та просив її задовольнити, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , просили її задовольнити, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами статті 404 КПК України дійшла висновку, що апеляційні скарги захисника та прокурора підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Переглядаючи оскаржуваний вирок в межах апеляційних доводів захисника, в частині скасування судового рішення, колегія суддів вбачає низку істотних порушень КПК України, а саме те, що судом першої інстанції не було вжито необхідних заходів для всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин справи, докази були оцінені неналежним чином - з точки зору достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Відповідно до статті 370 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні, і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, зокрема положеннями статтей 91, 94 КПК України.

Із цього слідує, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що ставлять під сумнів винуватість обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм належну та обґрунтовану оцінку.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, перш ніж ухвалювати обвинувальний вирок, суд першої інстанції, з дотриманням норм статтей 17, 22, 23 КПК України повинен був дослідити всі докази сторони обвинувачення та докази і версію сторони захисту, надати їм належну, логічну оцінку, виходячи з вимог статтей 91- 94 КПК України, та за наявністю підстав визнати такі докази неналежними, недопустимими чи недостовірними, що в свою чергу унеможливить вибірковість їх оцінки.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону суд першої інстанції не виконав. Відповідно до частини 3 статті 374 КПК України у разі визнання особи винуватою, в мотивувальній частині вироку зазначаються, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на тому, що у викладі фактичних обставин та при формулюванні обвинувачення мають міститися дані щодо кожної події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті КК України можна встановити в діянні обвинуваченого склад конкретного кримінального правопорушення. За змістом частини 1 статті 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до статті 368 КПК суд, ухвалюючи вирок, у першу чергу повинен вирішити питання, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винуватий обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення. Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний судом першої інстанції винуватим у тому, що через несумлінне ставлення до своїх службових обов`язків щодо збереження ввіреного йому майна у кварталі № 115 виділ № 7 Мерчанського лісництва ДП «Жовтневий лісгосп» невстановленими особами у невстановлений період часу здійснено незаконну вирубку та вивезення 96 дерев при проведенні ВСР-2019, які не передбачені спеціальним дозволом (лісорубним квитком № 000756 від 12.06.2019), виявленої працівниками ДП «Жовтневий лісгосп» в ході проведення раптової ревізії 23.08.2019 та державними інспекторами Державної екологічної інспекції у Харківській області (далі - ДЕІ) під час позапланової перевірки, проведеної з 04 по 17.09.2019. Внаслідок службової недбалості, що полягала у неналежному виконанні ОСОБА_7 своїх службових обов`язків, через несумлінне ставлення до них, охоронюваним законом державним інтересам спричинено тяжкі наслідки у вигляді матеріальної шкоди в сумі 1 798 809,14 грн.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в обвинувальному акті, а саме в наведеному формулюванні обвинувачення у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, що визнано судом першої інстанції доведеним, відсутня конкретна дата, тобто час вчинення певних дій, а саме здійснення незаконної вирубки, що має значення для встановлення факту здійснення такої незаконної вирубки саме на час виконання своїх службових обов`язків обвинуваченим ОСОБА_7 . Водночас чітке відображення фактичних обставин кримінального правопорушення, а саме суспільно небезпечного діяння, суспільно небезпечних наслідків та причинно-наслідкового зв`язку між діянням і наслідками має суттєве значення для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції погоджується зі слушністю апеляційних доводів захисника щодо неповноти судового розгляду внаслідок того, що судом визнано недопустимим доказом надану стороною захисту ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 25.03.2020, якою скасовано постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про проведення слідчої дії, а саме: огляду, із застосуванням засобів відеофіксації, у присутності підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника, працівників ОПИС Харківській області ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , працівника ДП «Жовтневий лісгосп» ОСОБА_12 , кварталу № 115 виділу № 7 Мерчанського лісництва ДП «Жовтневе лісове господарство», в ході якого сторона захисту просила зафіксувати усі пні від зрубаних дерев.

На думку колегії суддів, проведення вказаної слідчої дії поза розумним сумнівом впливає на вирішення питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки під час проведення такої дії було б безпосередньо досліджено кількість пнів від зрубаних дерев, породи цих дерев, що впливає на визначення розміру заподіяної шкоди. Перевірка вказаних обставин, співвідношення періодів здійснення незаконної вирубки дерев та виконання ОСОБА_7 службових обов`язків має істотне значення, оскільки безпосередньо впливає на кваліфікацію діяння, що пов`язано із питаннями винуватості особи, призначенням покарання та є визначальним під час вирішення судом питання щодо розміру стягнення за цивільним позовом.

Суд апеляційної інстанції погоджується з обґрунтованістю доводів сторони захисту про відсутність у вироку суду посилання на показання представника потерпілого ДП «Жовтневе лісове господарство» ОСОБА_14 .

Як вбачається з журналу та диску звукозапису судового засідання від 08.09.2021 року, судом першої інстанції допитувався представник потерпілого ОСОБА_14 , який зазначав, що ОСОБА_7 , як майстер лісу не мав жодного відношення до встановлення умов, за яких певне дерево підлягає зрубу та жодним чином не міг зупинити саме законний зруб дерев, яке мало клеймо. Та звернув увагу на те, що незаконна вирубка лісу була проведена за командою попереднього керівника, та мала вигляд законної. Зазначені обставини залишилися поза увагою процесуальної оцінки суду першої інстанції, що є істотним порушенням КПК України та свідчить про неповноту судового розгляду.

Судом першої інстанції не надано жодної належної оцінки зазначеним показанням представника потерпілого та не зазначено про це у вироку суду, що додатково вказує на істотну неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Обгрунтованими є також апеляційні доводи прокурора щодо невірного вирішення судом питання при розгляді цивільного позову, а саме суд безпідставно в резолютивній частині вироку зазначив про солідарне стягнення з ОСОБА_7 матеріальних збитків, з огляду на те, що інших причетних осіб в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування не встановлено. Вказівка в мотивувальній частині вироку на те, що цивільний позов підлягає задоволенню, а у випадку встановлення інших винних осіб, підлягає стягненню в солідарному порядку, не узгоджується з вимогами КПК України та ЦК України.

Зазначені обставини, поза розумним сумнівом, свідчать про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що на думку колегії суддів, має істотне значення, оскільки під час судового розгляду залишилися недослідженими обставини, передбачені статтею 91 КПК України, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Крім того, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості усунути вищезазначені недоліки, допущені судом першої інстанції, оскільки під час апеляційного розгляду сторони не заявляли клопотань про дослідження доказів та допит свідків, а тому у відповідності до положень статті 404 КПК України, зважаючи на встановлені під час апеляційного розгляду істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, належить скасувати оскаржуване судове рішення і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Встановлені при апеляційному розгляді обставини, свідчать про наявність істотних порушень КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, оскільки ці порушення одночасно свідчать про неналежне дотримання вимог частини 3 статті 370 КПК України, відповідно до якої обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимими при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередності дослідження доказів і змагальності сторін у процесі, законності та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у статті 370 КПК України, а також містяться у статті 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.

Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам частини 1 статті 412, пункту 6 частини 1 статті 407, пунктам 2, 3 частини 1 статті 409, пунктам 1, 2, 3 частини 1 статті 411 КПК України.

Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вищезазначених засад кримінального провадження та вимог статті 370 КПК України щодо змісту мотивувальної частини оскаржуваного вироку не відноситься до передбаченого в частині 1 статті 415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог частини 6 статті 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені пункти 2, 10, 15,16, частини 1 статті 7 КПК України - законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить врахувати та ретельно дослідити всі наведені вище обставини, а також окремо та більш детально дослідити наявні докази на предмет їх належності з дотриманням вимог чинного КПК України, в тому числі нормам частини 3 статті 415 та статті 416 КПК України.

Оскільки внаслідок скасування оскаржуваного вироку призначається новий судовий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості розгляду решти апеляційних доводів захисника та прокурора, що обумовлює часткове задоволення їх апеляційних скарг.

Враховуючи, що апеляційним судом встановлені підстави для призначення нового розгляду справи в суді першої інстанції, колегія суддів вважає необхідним продовжити дію запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обвинуваченому ОСОБА_18 .

Керуючись статтями 404, 405, пунктом 6 частини 1 статті 407, пунктами 2, 3 частини 1 статті 409, статтею 410, пунктами 1, 2, 3 частини 1 статті 411, частиною 1 статті 412, статтями 418, 419 та главою 2 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 та прокурора Красноградської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Валківського районного суду Харківської області від 12 травня 2023 року стосовно ОСОБА_7 - скасувати та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обвинуваченому ОСОБА_18 .

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: