Справа № 396/1663/22
Провадження № 1-кп/392/143/23
УХВАЛА

19 грудня 2023 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , секретар судового засідання ОСОБА_4 , за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.09.2022 за № 0000290 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

встановив:

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою строком на 60 днів. Зазначив, що ризики, які було встановлено судом при застосуванні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , а саме визначені п.п.1, 3, 4,5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати на даний час. Вважав, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою не зможуть запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Просив клопотання задовольнити.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що у справі досліджено майже всі докази, за результатами яких вбачається, що відсутня обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 саме такого кримінального правопорушення, обвинувачений під час досудового розслідування активно сприяв розкриттю злочину, говорив правду, відтак ставить під сумнів кваліфікацію дій ОСОБА_6 органом досудового розслідування. Вказував, що відповідно до практики ЄСПЛ існує презумпція залишення обвинуваченого на волі. Просив змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, а у разі, якщо суд прийде до висновку про продовження обвинуваченому запобіжного тримання під вартою визначити розмір застави.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Встановлено, відповідно до ухвали Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22 жовтня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 22.12.2023 року, разом з тим, до вказаного часу судове провадження не може бути завершене.

Мета застосування запобіжного заходу визначена ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом перевіряється факт того, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати.

Вирішуючи питання продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України»).

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, який відповідно до положень ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, проти життя та здоров`я особи, санкція статті за інкримінований злочин передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Станом на час розгляду питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою судом враховується також те, що судове провадження ще триває, у справі не допитано потерпілу ОСОБА_8 , задоволено клопотання прокурора про виклик та допит в судовому засіданні експерта ОСОБА_9 .

Судом встановлено, що ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати, оскільки з огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 в разі визнання його винуватим в інкримінованому злочині, опинившись на волі, може вчинити спроби ухилення від явки до суду, в тому числі і шляхом потрапляння на непідконтрольні Україні на даний час території України, може незаконно впливати на потерпілу, яка ще не допитувалася в судовому засіданні, та вчинити нове кримінальне правопорушення, оскільки будучи раніше засудженим, в період іспитового строку обвинувачується у вчиненні нового особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я

При цьому, в судовому засіданні колегією суддів не встановлено та стороною захисту не надано відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування.

Відтак, колегія суддів вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання останнім процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну процесуальну поведінку.

Доводи сторони захисту на користь обвинуваченого, не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпеченні виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобіганні процесуальних ризиків, а тому у задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт слід відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні вбивства, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з урахуванням п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, суд вважає за можливе не визначати обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Керуючись ст.331, ст.ст. 369-372, 392 КПК України,

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 19.12.2023 до 16.02.2024 року включно.

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Строк дії ухвали визначити до 16 лютого 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя Судді