ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/5346/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/75/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Посягання на життя працівника правоохоронного органу, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000508 від 30.03.2023 за статтею 348 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2023 року клопотання захисника про зміну запобіжного заходу залишено без задоволення, клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 24.02.2024, без визначення розміру застави.

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки отримав оскаржувану ухвалу лише 03.01.2024 року, також просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 27.12.2023 та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник вказує, що наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України є лише припущенням слідчого, прокурора та суду, їх наявність не підтверджена належними доказами.

По суті обвинувачення ОСОБА_7 пояснює, що 30.03.2023 прицільних пострілів в бік працівників правоохоронних органів не здійснював, а здійснив попереджувальні постріли в землю лише після того, як працівники поліції вчинили замах на його вбивство та іншого військовослужбовця. Допитані судом потерпілі (працівники патрульної поліції) надали суду показання, в яких вони фактично підтвердили показання обвинуваченого. Будь-яких тілесних ушкоджень потерпілі або інші особи внаслідок стрільби ОСОБА_7 не отримали. Показання потерпілого ОСОБА_8 суттєво відрізняються від тих, які він надавав під час досудового розслідування. В подальшому він взагалі сказав, що майже нічого не пам`ятає про обставини стрілянини. Цивільні позови потерпілі обгрунтували тим, що в них наявний стрес після подій 30.03.2023, а саме у зв`язку із несенням служби. ОСОБА_7 дійсно є громадянином РФ, але з 1994 року постійно проживає в м. Харкові, має посвідку на постійне проживання безстроково, одружений, має постійне місце проживання та реєстрації в м. Харкові, був зареєстрований як ФОП, з початку збройної агресії вступив до ТРО, був військовослужбовцем ЗС України. Обвинувачений бажає продовжити військову службу. З 30.03.2023 до 03.05.2023 обвинувачений знаходився в м. Харкові, спроб втекти не вчиняв, з`являвся до органу досудового розслідування, тиску на потерпілих та свідків не чинив. ОСОБА_7 на даний час виведений за штат військової частини на період судового провадження та не має доступу до військової частини. Наведені дані, що позитивно характеризують обвинуваченого та міцність його соціальних зв`язків свідчать про можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, оскільки має місце незначний пропуск строку на апеляційне оскарження, а подання апеляційної скарги через незначний час після отримання повного тексту оскаржуваного судового рішення свідчить про добросовісне (без ознак зловживань) користування своїми процесуальними правами та обов`язками, що не може в свою чергу бути перепоною для забезпечення права на оскарження..

Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував тяжкість скоєного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, дані про особу обвинуваченого, дійшов висновку, що ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України не зменшилися, продовжують існувати, та вважав, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання вказаним ризикам, з чим погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення є такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій, що перешкодить судовому провадженню.

ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого статтею 348 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі. Обвинувачений є уродженцем Бєлгородської області РФ, громадянин РФ, командир взводу МТЗ ВЧ МО України. Таким чином, небезпідставними є доводи клопотання прокурора про те, що під загрозою можливого покарання обвинувачений може залишити територію України, в тому числі виїхати на тимчасово непідконтрольну територію. Будучи військовослужбовцем, маючи навички у користуванні вогнепальною зброєю, не виключено, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені пунктами 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Захисник стверджує, що допитані судом потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 фактично спростували пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення. Однак, слід зауважити, що згідно обвинувального акта у кримінальному провадженні четверо потерпілих. Крім того, оцінку показанням потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 має надати суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами. При перевірці ухвали суду, в порядку статті 422-1 КПК України суд апеляційної інстанції неуповноважений оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для доведення винуватості особи. З наведених підстав колегія суддів позбавлена процесуальної можливості надавати будь-яку оцінку поясненням обвинуваченого щодо подій 30.03.2023, оскільки на даній стадії провадження апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті. Оцінку доказам, зібраним стороною обвинувачення, має надати суд першої інстанції за результатами судового провадження, оцінивши всі докази як окремо так і в їх сукупності. Обставини інкримінованого злочину, викладені в обвинувальному акті, вказують на підвищену суспільну небезпечність діяння, а тому у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства. Саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на інших учасників кримінального провадження або вчинити інше кримінальне правопорушення, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також до неналежного дотримання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків.

Доводи захисника про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем мешкання та його поведінку до взяття під варту заслуговують на увагу, однак такі обставини на даному етапі провадження не виключають можливості вчинення обвинуваченим дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, у зв`язку із чим лише продовження виключного за своєю суворістю запобіжного заходу може гарантувати досягнення його мети.

Враховуючи, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України продовжують існувати, судовий розгляд триває, колегія суддів не вбачає на цей час достатніх підстав для застосування до обвинуваченого інших більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи значимі для цього провадження обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У зв`язку із наведеним, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, підстав для скасування якої за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, пунктом 1 частини 1 статті 407, 418, 419, 422-1 КПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити захиснику обвинуваченого ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_6 строк на подачу апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2023 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: