29.06.2023
Справа №642/2584/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду міста Харкова

ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) ОСОБА_5 від 02.06.2023 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000318 від 27.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14.06.2023 року до Ленінського районного суду м. Харкова надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) ОСОБА_5 від 02.06.2023 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000318 від 27.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , зазначає, що Другим слідчим відділом ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000318 від 27.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, яке було відкрито за заявою ОСОБА_4 .

15.05.2023 адвокат ОСОБА_3 подав заяву за вих. № 350/05-2023 до Другого СВ ТУ ДБР у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) про залучення в якості потерпілого ОСОБА_4 .

13.06.2023 адвокат ОСОБА_3 отримав супровідним листом копію постанови слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 від 02.06.2023 про повторну відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим в кримінальному провадженні №0000318.

Адвокатом в скарзі зазначено, що постанова слідчого не відповідає вимогам ч. 2 ст. 9 КПК України, п. 2 .ч. 5 ст. 110 КПК та суперечить доказам, що наявні в матеріалах кримінального провадження № №0000318.

Із змісту заяви ОСОБА_4 про вчинення злочину від 18.11.2022 року вбачається, що співробітники поліції спільно із працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , відібравши особисті документи, мобільний телефон, застосовуючи фізичну силу, провели особистий обшук ОСОБА_4 , після чого видали повістку та доставили до відповідного РТЦК та СП за адресою: м.Харків, вул.Косарєва, 7. Неправомірними діями співробітників поліції ОСОБА_4 спричинено легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком СМЕ від 26.10.2022 та випискою із медичної карти стаціонарного хворого. Крім того ОСОБА_4 спричинено моральні страждання, факт спричинення та розмір якої має бути встановлений слідством шляхом проведення відповідних слідчих дій. Тому, як вважає ОСОБА_4 , є всі підстави для визнання його потерпілим в розумінні ст.55 КПК України.

У відповідності до ст. 55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про підтримання скарги у повному обсязі, просив її задовольнити та розглянути за його відсутності.

Слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином, в порядку, встановленому КПК України, причини неявки не повідомив.

В судове засідання викликався процесуальний керівник прокурор Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином, в порядку, встановленому КПК України,

надав суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, просив суд відмовити у її задоволенні.

У відповідності до ч.3 ст.306 КПК України неявка слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, тому слідчий суддя, розглянув скаргу за його відсутності.

Враховуючи положення статті 306 КПК України та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності особи, що звернулась із скаргою, та особи, бездіяльність якої оскаржується.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч.4 ст.107 КПК України.

Дослідивши матеріали за скаргою, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування визначено Главою 26 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, може бути оскаржено - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Як встановлено слідчим суддею, у провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) перебуває кримінальне провадження №0000318 від 27.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

15.05.2023 адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 подав заяву за вих.№ 350/05-2023 до Другого СВ ТУ ДБР у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) про залучення в якості потерпілого ОСОБА_4 .

Вказана заява зареєстрована в канцелярії Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові), про що є відповідна відмітка.

Однак, станом на час розгляду скарги ОСОБА_4 не залучено до провадження у якості потерпілого.

Постановою слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 від 02.06.2023 повторно та безпідставно у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , щодо визнання останнього потерпілим у кримінальному провадженні №0000318 від 27.02.2023 відмовлено.

Мотивами винесення оскаржуваної постанови слідчий вказав, що на даний час немає об`єктивних підстав та не отримано достатніх даних, які б свідчили про спричинення ОСОБА_4 фізичної, матеріальної та моральної шкоди, наразі він перебуває в якості свідка.

Проаналізувавши зміст постанови слідчого від 02.06.2023 року слідчий суддя вважає, що висновок слідчого щодо відмови у визнанні заявника потерпілим було зроблено передчасно і цей висновок не обґрунтований.

За змістом п.2 ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивована та обґрунтована, зі зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Оскаржувана постанова слідчого про відмову у визнання потерпілим ОСОБА_4 цим вимогам не відповідає, оскільки остання належним чином не обґрунтована та не вмотивована.

Так, стаття 55 КПК України визначає, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заяви про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий, дізнавач або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Оскаржувана постанова не містить правового обґрунтування щодо відмови у залученні ОСОБА_4 як потерпілого та щодо надання йому відповідного статусу у кримінальному провадженні з посиланням на докази, які здобутті в результаті слідчих дій в установленому порядку.

Слідчим не з`ясовувалось питання щодо заподіяння ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком СМЕ від 26.10.2022 та випискою із медичної карти стаціонарного хворого. Крім того ОСОБА_4 спричинено моральні страждання, факт спричинення та розмір якої має бути встановлений слідством шляхом проведення відповідних слідчих дій, не проведено його допит, не перевірені чи є будь-які дані, які б свідчили про завдання шкоди, не з`ясовано, у чому саме полягає ця шкода, оскільки слідчим не зроблено детального аналізу всіх обставин.

При цьому, питання пов`язані з доказуванням у кримінальному провадженні та проведення слідчих та процесуальних дій на стадії досудового розслідування віднесенні виключно до компетенції слідчого, у провадженні якого перебуває справа та який відповідно до ст.40 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову слідчого від 02.06.2023 року, такою, що винесена передчасно без належної мотивації та достатнього обґрунтування.

В силу положень кримінального процесуального законодавства на учасників судового процесу покладається обов`язок щодо доведення правомірності своїх дій, рішень однак слідчий до суду не з`явився, матеріали кримінального провадження не надав, доводів скаржника, його представника не спростував.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов до висновку про скасування постанови слідчого.

Представник скаржника, наступною вимогою в скарзі зазначає, вимогу зобов`язати слідчого повторно розглянути питання щодо залучення ОСОБА_4 до кримінального провадження як потерпілого, яка підлягає задоволенню, оскільки є логічною та послідовною дією при скасуванні постанови слідчого про відмову в задоволенні клопотання про залучення ОСОБА_4 як потерпілого.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.107,110,220, 221, 303, 305, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) ОСОБА_5 від 02.06.2023 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000318 від 27.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) ОСОБА_5 від 02.06.2023 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000318 від 27.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

Зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві (з дислокацією у м.Харкові) ОСОБА_5 , в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0000318 від 27.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, розглянути повторно заяву адвоката ОСОБА_3 від 15.05.2023 про залучення ОСОБА_4 як потерпілого у вказаному кримінальному провадженні №0000318 від 27.02.2023 та про результати її розгляду повідомити заявника відповідно до вимог ст. 220 КПК України.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала суду, згідно вимог ч. 2 ст. 21 КПК України, ч. ч. 2, 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання ухвали має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Слідчий суддя ОСОБА_6