Дата документу 29.05.2023Справа № 643/8742/18
Провадження № 1-кп/554/41/2023
У Х В А Л А

26 травня 2023 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001644 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівськ Луганської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта вища, одруженого, фізичної особи підприємця, не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1 і 2 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в :

На розгляді Октябрського районного суду м. Полтави перебувають матеріали вищезазначеного кримінального провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження № 0001644 від 27 березня 2018 року відносно нього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності. В обґрунтування клопотання зазначив, що сам по собі факт оголошення його розшуку не свідчить про умисне його ухилення від органу досудового розслідування та суду. Ствердив, що умисних дій задля переховування він суду він не вчиняв, а доказів зворотного матеріали кримінального провадження не містять, а тому підстав для застосування відносно нього положень ч. 2 ст. 49 КК України немає. Разом із тим повідомив, що не з`явився до Октябрського районного суду м. Полтави в судові засідання, які призначалися на 10 та 24 січня 2023 року, так як не був належним чином повідомленим про дату та час судового розгляду. Відтак, зважаючи на те, що інкриміновані йому правопорушення, які згідно положень ст. 12 КК України відносяться до кримінального проступку, санкцією якого передбачено покарання у виді обмеження волі та нетяжких злочинів, ним були вчинені в період часу, починаючи з 16 серпня 2017 року по 27 квітня 2018 року, то визначений ч. 1 ст. 49 КК України п`ятирічний строк давності з моменту їх вчинення закінчився.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 , підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор категорично заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого, зазначивши, що матеріалами кримінального провадження підтверджено факт умисного вчинення ОСОБА_5 дій задля ухилення від суду, а тому вважала, що відсутні підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі положень ч. 1 ст. 49 КК України. Крім того, вважала за необхідне призначити матеріали кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, щодо закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу та щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом особа звертається до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення підстав, передбачених у ст. 49 КК України, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Відповідне рішення судом приймається у формі ухвали.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1 і 2 ст. 190 КК України, які відносяться до кримінального проступку, санкцією якого передбачено покарання у виді обмеження волі (ч. 1 ст. 190 КК України) та нетяжкого злочину (ч. 2 ст. 190 КК України), які ним були вчинені в період часу, починаючи з 16 серпня 2017 року по 27 квітня 2018 року.

Відповідно до положень ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у законі строки, зокрема, п?ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Згідно ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Тобто, для застосування вказаних положень закону обов`язковому доказуванню підлягає саме наявність або відсутність факту ухилення обвинуваченого від органу слідства або суду, що є обставиною, яка, в разі її наявності, виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційований строк, передбачений ч. 1 ст. 49 КК України.

Разом з тим, із висновків Великої Палати Верховного суду, викладених в постанові від 02 лютого 2023 року у справі № 735/1121/20 слідує, що у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого ч. 1 ст. 49 КК України, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті, є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Відповідно до усталеної судової практики під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, що змушує правоохоронні органи вживати заходи, спрямовані на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку (Постанова Верховного Суду від 19 березня 2015 року у справі № 5-1кс15)

Таким чином, особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що скоїла певний злочин і вчинила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку із чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.

Окрім цього, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Сінькова проти України» (Заява № 39496/11) від 27 лютого 2018 року встановлено, що сам факт «оголошення у розшук» не означає, що особа переховується. Важливим фактором при оцінці ризику ухилення від слідства є реальна поведінка підозрюваного, а не його формальний статус «особи, оголошеної у розшук» (рішення у справі «Євгеній Гусєв проти Росії» (заява № 28020/05) пункт 85, від 05 грудня 2013 року).

Отже, закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, визначених ст. 49 КК України, пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Так, зі змісту клопотання обвинуваченого слідує, що в судові засідання до Октябрського районного суду м. Полтави, які призначалися на 10 та 24 січня 2023 року, він не з?явився, так як не був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Разом із цим, клопотання не містить будь-яких аргументів щодо поважності причин його систематичної неявки в судові засідання до Московського районного суду м. Харкова.

Так, судом встановлено, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року було оголошено розшук ОСОБА_5 , а судове провадження зупинено до його розшуку. При цьому, з матеріалів кримінального провадження слідує, що останній, будучи присутнім в судовому засіданні 19 лютого 2020 року, був належним чином повідомлений про наступне судове засідання, яке було призначене на 10 березня 2020 року, що підтверджується журналом судового засідання, однак до суду не з?явився. В подальшому, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим про дату та час наступних судових засідань, які призначалися на 26 березня та 14 квітня 2020 року, шляхом направлення смс-повісток на належний йому номер мобільного телефону, в судові засідання не з?явився, без повідомлення в жодному випадку про причини своєї неявки. Крім того, ОСОБА_5 повідомлявся належним чином про дату та час судових засідань, призначених на 14 серпня, 23 вересня, 02, 18 листопада та 10 грудня 2020 року, шляхом направлення повісток про виклик до суду за вказаною в обвинувальному акті адресою, однак в жодному випадку до суду не з?явився та про причини своєї неявки суду не повідомив. На виконання ухвал суду від 02 та 18 листопада 2020 року про примусовий привід обвинуваченого, працівниками поліції надавалися до суду рапорти, зі змісту яких слідувало, що ОСОБА_5 був відсутнім як за місцем реєстрації, так і за місцем свого мешкання. Цей же факт випливав і з пояснень сусіда обвинуваченого ОСОБА_7 , який зазначив, що тривалий час не бачив ОСОБА_5 та його місце мешкання йому не відомо.

Надалі, на виконання ухвали Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року, 22 липня 2021 року було встановлено місцезнаходження ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 , надано до суду його пояснення, а також письмове зобов?язання останнього про його явку до Московського районного суду м. Харкова за першою вимогою. Разом із тим, в судові засідання, які призначалися на 07 жовтня, 16 листопада та 16 грудня 2021 року, обвинувачений не з?явився, про причини своїх неявок не повідомив, а також доказів, які б підверджували їх поважність, суду не надав. Згідно рапорта працівника поліції, наданого на виконання ухвали суду від 16 листопада 2021 року про примусовий привід ОСОБА_5 , останній за вказаною ним адресою в АДРЕСА_2 не мешкає, у зв?язку з чим 16 грудня 2021 року ухвалою суду був оголошений розшук обвинуваченого, а судове провадження зупинено до його розшуку.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_5 , який був достовірно обізнаним про те, що на розгляді Московського районного суду м. Харкова перебувають матеріали вказаного кримінального провадження по його обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1 і 2 ст. 190 КК України, тобто розумів, що в цій справі він має кримінально процесуальний статус «обвинуваченого» і усвідомлював, що в нього виник юридичний обов?язок постати перед судом, свідчать саме про умисне вчинення ним дій щодо ухилення від виконання такого обов?язку.

На підставі викладеного, оцінивши наявні в матеріалах кримінального провадження докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт умисного ухилення ОСОБА_5 від суду, а тому з урахуванням цієї обставини диференційований строк, передбачений ч. 1 ст. 49 КК України, подовжений на період його ухилення від суду, на момент розгляду цього клопотання не сплинув, а відтак, на цей час відсутні підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим клопотання обвинуваченого, підтримане його захисником - адвокатом ОСОБА_4 , не підлягає задоволенню.

Кримінальне провадження підсудне Октябрському районному суду м. Полтави. Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Підстави для закриття провадження чи його зупинення відсутні. Відсутні також інші перешкоди для призначення судового розгляду, а відтак, наявні достатні підстави для призначення матеріалів кримінального провадження до судового розгляду суддею одноособово.

Керуючись ст. ст. 284, 288, 314, 372 КПК України, ст. 49 КК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , підтриманого його захисником - адвокатом ОСОБА_4 , про закриття кримінального провадження № 0001644 та звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1 і 2 ст. 190 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв?язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, - відмовити.

Призначити судовий розгляд матеріалів кримінального провадження № 0001644 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1 і 2 ст. 190 КК України, в приміщенні Октябрського районного суду м. Полтави одноособово у відкритому судовому засіданні 26 травня 2023 року о 15 годині.

В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілих та свідків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 29 травня 2023 року о 17 годині.

Суддя ОСОБА_8