Провадження № 1-кс/331/818/2023
Справа № 331/2085/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000069, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.01.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнянськ, Вільнянського району, Запорізької області, українця, громадянина України, який має середню освіту, розлученого, на утриманні має неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И В :

26 квітня 2023 року старший слідчий СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з вищезазначеним клопотанням, яке обґрунтовано таким.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , в невстановлений досудовим слідством день та час, діючи незаконно, в порушення вимог ст.ст. 25, 26 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори", маючи умисел на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою подальшого збуту, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, незаконно придбав кристалічну речовину жовто - білого кольору, яку в подальшому став незаконно зберігати при собі з метою збуту.

В подальшому, 23.03.2023, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, направленим на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, в ході телефонної розмови з ОСОБА_7 , якому у встановленому законом порядку доручено проведення оперативної закупівлі особливо небезпечної психотропної речовини, домовився про збут останньому особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якого заборонено «PVP». Після чого, приблизно о 11 годині 00 хвилин вищевказаного дня, ОСОБА_7 , знаходячись по вулиці Військоматська в місті Запоріжжя, подзвонив ОСОБА_6 де в ході телефонної розмови з останнім, замовив особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP» за грошові кошти у сумі 4200 гривень, які були попередньо видані для проведення оперативної закупки. Вказані кошти о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 в ході особистої зустрічі передав в руки ОСОБА_6 , напроти буд. 17 пр. Соборного поруч з АЗС «ОККО» після чого, ОСОБА_6 , збув ОСОБА_7 2 зіп-пакета з кристалічною речовиною жовто- білого кольору.

Після чого ОСОБА_7 переніс вказані 2 зіп-пакета з кристалічною речовиною жовто- білого кольору до гаражу № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі АДРЕСА_3 де добровільно, в ході проведення огляду місця події, видав працівникам поліції 2 зіп-пакета з кристалічною речовиною жовто-білого кольору, які згідно висновку експерта від № СЕ-19/108-23/4124-НЗПРАП від 27.03.2023 є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2піролідин-1-іл-пентан-1-он). Маси PVP складають 1,0846 г, 1,4928 г. Загальна маса PVP складає 2,5774 г., що згідно таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу затвердженої наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000 є великим розміром.

Таким чином, встановлена достатня кількість доказів для підозри ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який кваліфікується як: незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут, особливо небезпечної психотропної речовини, у великих розмірах .

В подальшому, ОСОБА_6 , в невстановлений досудовим слідством день та час, діючи незаконно, в порушення вимог ст.ст. 25, 26 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори", маючи умисел на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою подальшого збуту, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, незаконно придбав порошкоподібну речовину, білого кольору, яку в подальшому став незаконно зберігати при собі з метою збуту.

В подальшому, 24.04.2023, ОСОБА_6 , діючи повторно, з прямим умислом, направленим на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, в ході телефонної розмови з ОСОБА_8 , якому у встановленому законом порядку доручено проведення оперативної закупівлі особливо небезпечної психотропної речовини, домовився про збут останньому особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якого заборонено «PVP». Після чого, приблизно о 12 годині 20 хвилин вищевказаного дня, ОСОБА_8 , подзвонив ОСОБА_6 де в ході телефонної розмови з останнім, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP» за грошові кошти у сумі 200 гривень, які були попередньо видані для проведення оперативної закупки. Вказані кошти о 12 годині 50 хвилин ОСОБА_8 знаходячись по вулиці Троїцька, буд.23 в місті Запоріжжя, в ході особистої зустрічі передав в руки ОСОБА_6 після чого, ОСОБА_6 , збув ОСОБА_8 1 паперовий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору.

Після чого ОСОБА_8 переніс вказаний 1 паперовий згорток з порошкоподібною речовиною до будинку АДРЕСА_2 , де добровільно, в ході проведення огляду місця події, видав працівникам поліції 1 паперовий згорток з порошкоподібною речовиною, який згідно висновку експерта № СЕ-19/108-23/4124-НЗПРАП від 25.04.2023 є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2піролідин-1-іл-пентан-1-он). Маса PVP складає.

Таким чином, встановлена достатня кількість доказів для підозри ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який кваліфікується як: незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут, особливо небезпечної психотропної речовини, вчинений повторно.

24 квітня 2023 року о 13 годині 30 хвилині ОСОБА_6 затримано в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

25 квітня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Орган досудосудового розслідування вважає, що при обранні запобіжного заходу необхідно враховувати обставини, передбачені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 тяжкого злочину;

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у якому він підозрюється (позбавлення волі строк від шести до десяти років);

- вік та стан здоров`я підозрюваного (відсутність хронічних захворювань)

- відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного (підозрюваний офіційно не одружений);

- відсутність у підозрюваного постійного місця роботи;

- відсутність у підозрюваного постійного джерела прибутку.

Так, органом досудового слідства відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_6 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення (злочину), а також, наявність вищезазначених ризиків, визначених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду, та на вчинення іншого кримінального правопорушення.

Існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що покарання за кримінальне правопорушення (злочин), у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України передбачає позбавлення волі на строк від шести до десяти років. Тому, підозрюваний усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути застосоване до нього судом, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 займається збутом психотропних речовин, що свідчить про умисний вибір незаконного промислу в діях підозрюваного та можливість продовжувати аналогічні кримінальні правопорушення заради заробітку, оскільки останній офіційно не працевлаштований, та не має постійного джерела доходу.

Так, усе вищевикладене, на думку слідства, дає змогу застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже таким чином досудове розслідування зможе провести з підозрюваним всі заплановані слідчі дії по даному кримінальному провадженню, крім того, обрання даного запобіжного заходу унеможливить вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень та сприятиме повному, всебічному та об`єктивному розслідуванню даного кримінального правопорушення.

Прокурор в суді клопотання підтримала з підстав, викладених по його тексту, просила його задовольнити та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запропонований органом досудового слідства запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_4 в суді проти задоволення клопотання заперечував, та просив обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не пов`язаний з обмеженням волі.

Підозрюваний ОСОБА_6 в суді підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, прийшов до такого.

У відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно вимогам ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі : вагомість наґвних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчанняч, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовуються до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні яеої підозрюється особа.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою" подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України; наявністю ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки вчинив злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 6 до 10 років; може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має законних джерел доходу.

Як вбачається з доданих до цього клопотання матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами.

Частина 2 ст. 194 КПК України передбачає обов`язок слідчого судді, суду постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Проте, в порушення наведеної норми процесуального права, прокурором в суді не доведено існування таких ризиків, на які він посилається, як то можливість переховування від органів досудового розслідування та/ або суду.

Ані слідчим в клопотанні, ані прокурором в суді не наведено будь-яких переконливих доводів щодо існування вказаних ризиків, обставини, на які вони посилаються є лише припущеннями, які жодним чином не підтверджені.

Між тим, слідчим суддею при обранні відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу приймаються до уваги встановлені в суді обставини, а саме, стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 , те, що він має постійне зареєстроване місце проживання, де мешкає разом зі своєю матір`ю, яка є особою похилого віку, страждає на тяжкі захворювання (онкологія); має на утриманні двох неповнолітніх дітей; приймав участь в АТО, мав поранення; позитивно характеризується за місцем проходження служби; до кримінальної відповідальності не притягався.

Як на думку слідчого та прокурора, застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_6 неможливо, оскільки це буде суперечити меті захисту громадян і суспільства від злочинних посягань. Метою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - є виключення можливості подальшої злочинної діяльності ОСОБА_6 .

Проте, виходячи із змісту п.3 ч.1 ст. 194 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язані надати слідчому судді докази обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З наведеного вбачається, що позиція органу досудового розслідування з цього питання базується на загальних оцінках суспільної небезпеки проти злочинних посягань, і взагалі не підтверджена доказами, як то передбачено наведеною нормою кримінального процесуального законодавства.

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором та слідчим не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), то слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

В даному конкретному випадку слідчий суддя приходить до висновку, що найбільш дієвим запобіжним заходом відносно ОСОБА_6 може бути домашній арешт, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Застосування такого запобіжного заходу унеможливить створення умов для підозрюваного ОСОБА_6 уникнути кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового слідства та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, відповідно до ст.9 КПК України у разі, якщо норми цього кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Суд вважає, що передбачена законом заборона на можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року та практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин.

Також, в рішенні Феррарі-Браво проти Італії Європейський суд з прав людини вказує, що затримання і тримання особи під вартою допустимі не лише у випадку доведеності факту скоєння злочину та його характеру, оскільки така доведеність по собі є метою попереднього розслідування, досягнення мети якого і є тримання під вартою. Факти, що викликають підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до ступеню, необхідного до засудження або, навіть, пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Так, у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» , про це ж вказується у п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року по справі «Хайреддінов проти України».

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 194 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000069, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.01.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно в залі суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) не залишати місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 - у період часу доби з 21 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв., без дозволу слідчого, прокурора;

2) з`являтися до органів досудового розслідування та суду, за першим викликом та у призначений час;

4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

5) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ ГУНП у Запорізькій області.

Роз`яснити відповідному структурному підрозділу Національної поліції, що вони повинні негайно поставити на облік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і повідомити про це слідчому судді.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити строком два місяці, тобто до 26 червня 2023 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено 27 квітня 2023 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1