Провадження № 1-кс/344/6479/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого в кримінальному провадженні слідчого слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000853 від 21.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, в обгрунтування якого зазначив, що слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області розслідується кримінальне провадження № 0000853 від 21.06.2022 за ознаками за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудове розслідування розпочате відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду №344/6201/22 від 08.06.2022 про зобов`язанння внесення відомостей в ЄРДР за зверненням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що у їхній власності перебуває квартира АДРЕСА_1 та яку ОСОБА_7 хоче, через рішення суду витребувати як майно, що знаходиться в чужому незаконному володінні.

В ході досудового розслідування в процесуальному статусі потерпілого були допитані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які повідомили, що з матеріалів позовної заяви ОСОБА_7 стало відомо, 04.10.2016 року між ОСОБА_7 , як покупцем та СПД ОСОБА_8 , як продавцем було укладено Договір № 12/08-16 купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), яке буде створене у майбутньому. На підставі вказаного Договору ОСОБА_7 придбав за 571 345, 00 грн. квартиру площею 98,9 м.кв. на 4-му поверсі за АДРЕСА_1 .

04.10.2016 року Продавець та Покупець уклали акт прийому-передачі вказаної квартири.

07.12.2016 року СПД ОСОБА_8 на підставі договору № l2/08-16 купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), яке буде створене у майбутньому продав спірну квартиру.

22.04.2019 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу квартири продали вказану квартиру ОСОБА_5 , та її синові ОСОБА_6 , на даний момент вони являються власниками спірної квартири. Даний договір купівлі-продажу було завірено нотаріусом ОСОБА_11 за номером №1476.

3 моменту покупки квартири 22.04.2019 до лютого 2022 року жодних претензій до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , як правонабувачів на квартиру не поступало.

В лютому 2022 року ОСОБА_7 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння, тобто спірної квартири.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вважають, що в діях ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також, можливо, і в діях ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є ознаки злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Також додали, що ОСОБА_7 згідно документів придбав спірну квартиру за 571 345, 00 грн., тобто за сирець, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 придбали спірну квартиру вже за 1 048 400 грн.

Реалізовуючи свою злочинну схему, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у випадку задоволення позову ОСОБА_7 . Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області отримає обжиту з дорогим ремонтом квартиру, ринкова вартість якої з моменту її створення (побудови) з 2016 і станом на теперішній час є більшою ніж 1 048 400 грн., що спричинить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди в особливо великих розмірах.

В діях ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України тому, що ОСОБА_7 з 04.10.2016 року жодного разу не пред?явив претензій відносно спірної квартири до жодної особи, в першу чергу до СПІД ОСОБА_8 , що свідчить про те, що такі дії ОСОБА_8 . ОСОБА_7 влаштовують та дають змогу збагатитися за рахунок ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Крім того, ОСОБА_7 не висловлює жодних претензій та не притягує до відповідальності СПД ОСОБА_8 , що свідчить про зацікавленість ОСОБА_7 в такому стані речей та в подальшому поверненню через рішення суду вже значно дорожчої та кращої квартири ніж така, яку він придбав 04.10.2016 року.

Що стосується СПД ОСОБА_8 , то йому достеменно було відомо, що спірна квартира 04.10.2016 року вже була продана ним особисто ОСОБА_7 , однак переслідуючи корисливу мету та злочинний умисел ОСОБА_8 . 07.12.2016 року продав спірну квартиру ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Додатково повідомили, що СУ ГУНП в Івано-Франківській області відносно ОСОБА_8 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.04.2020 року № 0001016 за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 КК України, однак згодом було перекваліфіковано його дії на ч. 2 ст. 192 КК України. Предметом злочину у вказаній справі також була квартира перепродана декілька раз іншим особам.

ОСОБА_5 намагалась зв 'язатись із попередніми власниками квартири, а саме з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за номером мобільного телефону НОМЕР_1 , однак телефон знаходиться поза зоною досяжності.

07.09.2023 відповідно до постанови слідчого, квартиру АДРЕСА_1 було визначено речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права на нерухоме майно, на даний час власниками квартири, за адресою: АДРЕСА_2 , являються ОСОБА_6 , реєстрацій номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , країна громадянства: Україна, розмір частки: 1/2 та ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , країна громадянства: Україна.

Слідчий у клопотанні просив проводити розгляд клопотання у його відсутності.

Володільцями майна, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 подано заяви про розгляд клопотання у їх відсутності, не заперечили щодо його задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних(розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень КПК України судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Встановлено, що слідчий звернувся з вказаним клопотання, яке відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Ст. 173 КПК України визначено порядок вирішення питання про арешт майна.

З клопотання вбачається, що 07.09.2023 відповідно до постанови слідчого, квартиру АДРЕСА_1 було визначено речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права на нерухоме майно, на даний час власниками квартири, за адресою: АДРЕСА_2 , являються ОСОБА_6 , реєстрацій номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , країна громадянства: Україна, розмір частки: 1/2 та ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , країна громадянства: Україна.

В той же час, згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Слідчим поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що майно, зазначене у клопотанні , відповідно до ст. 98 КПК України відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Отже, на підставі вищенаведеного та враховуючи наявність правових підстав для задоволення клопотання, та з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки, незастосування накладення арешту, може призвести до наслідків, визначених ч. 11 ст. 170 КПК України, зокрема, таких як його зникнення, втрати або пошкодження майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, керуючись засадами розумності та співмірності, вважаю,що клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити .

Накласти арешт на нерухоме майно, що на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , реєстрацій номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , розмір частки: 1/2 та ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в частині правомочностей відчуження та розпорядження,- до його скасування у встановленому КПК України порядку.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1