Номер провадження: 11-сс/813/1458/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-2 КК України, в рамках кримінального провадження №0000581, внесеного до ЄРДР 22.08.2022 року,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 16.10.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування, з утриманням в Державній установі "Одеській слідчий ізолятор".

Ухвалюючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, а також наявністю ризиків, які були встановлені під час застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, передбачені пунктами 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому є необхідність подальшого тримання під вартою підозрюваного.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне:

- сторона обвинувачення не довела, що продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки є припущенням органу досудового розслідування;

- подане клопотання, ідентичне, яке подавалось раніше, а розслідування вказаного кримінального провадження триває рік;

- згідно інформації ДУ «Одеській слідчій ізолятор» ОСОБА_8 у період з 01.07.2022 року по 04.08.2022 року будь-яких порушень режиму тримання під вартою останній не здійснював;

- підозрюваний проживає разом з матір`ю, яка хворіє та потребує сторонньої допомоги, яку нікому надати.

Посилаючись на викладене, просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні захисник підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції, та перевіривши доводи апеляційної скарги , апеляційні й суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваному, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, без визначення розміру застави.

Під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-2 КК України, врахував суспільно-небезпечний характер, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК. Крім того, слідчий суддя врахував необхідність проведення органом досудового розслідування ряду слідчих дій. Також, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, який має міцних соціальні зв`язки, а також те, що останній притягується до кримінальної відповідальності в іншому кримінальному провадженні та зазначив, що всі ці обставини не дають підстав вважати, що вони можуть запобігти існуючим ризикам, врахувавши, що злочин вчинено під час утримання під вартою.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання органу досудового розслідування, у зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти існуючим ризикам.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які зазначені в оскарженій ухвалі слідчого судді, з огляду на таке.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід продовжується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризику переховування ОСОБА_8 апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки на даний час він підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше 10 років.

Доводи сторони захисту, щодо надуманого ризику вчинення підозрюваним ОСОБА_8 інших кримінальних правопорушень, колегія суддів звертає, що злочин, який на даний час інкримінується останньому вчинений під час перебування під вартою, що взагалі не виключає факту можливості продовження злочинної діяльності.

Продовжуючи строк тримання під вартою, слідчий суддя на законних підставах не визначив альтернативний запобіжний захід у виді застави, що відповідає положенням п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Крім того, колегія суддів враховує, що захисником не підтверджено наявності обставин, що могли б гарантувати запобігання встановленим ризикам шляхом не застосування будь-якого запобіжного заходу.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_8 у скоєнні злочину, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні злочинів, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують продовження запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою.

За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку про неспроможність доводів захисника стосовно незаконності оскарженої ухвали, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись статями 24, 177, 183, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-2 КК України, в рамках кримінального провадження №0000581, внесеного до ЄРДР 22.08.2022 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4