ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/739/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/569/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне вбивство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 05 квітня 2023 року про продовження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою постановлено задовольнити клопотання прокурора заступника начальника відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_9 .

Продовжено ОСОБА_8 строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 03 червня 2023 року включно та визначено заставу у розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму в 805 200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) гривень, які необхідно внести на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено, що ризики, які стали підставою для обрання даного запобіжного заходу продовжують існувати і обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.

Також суд, визначаючи обвинуваченому суму застави послався на те, що судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 тримається під вартою більше 5 років та на теперішній час страждає на ряд тяжких захворювань, лікування яких потребує додаткових зусиль.

Констатував, що в даному випадку, з урахуванням доводів сторони захисту про стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , є можливим при продовженні строку тримання під вартою визначити обвинуваченому ОСОБА_8 розмір застави за правилами, передбаченими ст. 182 КПК України, але, у максимальному розмірі, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, суть пред`явленого обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, в результаті якого настала смерть людини, а також що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні такого злочину під час відбування покарання

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 за погодженням останнього від поданої апеляційної скарги відмовилась.

Прокурор в апеляційній скарзі, посилаючись на істотні порушення вимог кримінально - процесуального закону просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою не визначати ОСОБА_8 суму застави.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що з урахуванням даних про особу обвинуваченого, застосування застави щодо обвинуваченого не може запобігти ризикам, існування яких встановлено судом.

Тому, автор апеляційної скарги вважає, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу без визначення застави буде відповідати суспільному інтересу та буде гарантією того, що останній не вчинить інше кримінальне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_7 яка просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За приписами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч.1, п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до положень абз.3 ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції констатував, що вважає, що ризики, які стали підставою для обрання даного запобіжного заходу продовжують існувати і обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.

Крім того, ухвалою Бердичівського міськрайсуду Житомирської області від 22.12.2017 за заявою засудженого ОСОБА_8 йому було замінену невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі строком 1 рік 8 місяців 10 днів та переведено до Бердичівського виправного центру (№108). Після чого, він був взятий під варту по даному кримінальному правопорушенню. Крім того, відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_8 , наданої начальником ДУ «Бердичівська виправна колонія (№70)» від 22.12.2017, ОСОБА_8 під час тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)» характеризувався негативно; з 22.01.2015 відбував покарання в «Бердичівська виправна колонія (№70)» - характеризувався посередньо.

Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку, що існують достатні ризики для втечі ОСОБА_8 з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду.

Також суд констатував, що зважаючи на те, що суд досліджує докази безпосередньо під час судового розгляду, а обвинуваченому відкриті показання потерпілих та свідків з зазначенням їх місця проживання, ОСОБА_8 буде мати можливість здійснювати тиск на них з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Характер та спосіб вчинених дій, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дають підстави вважати, що ОСОБА_8 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки він раніше вже був неодноразово засуджений і знову обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, що свідчить про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Суд також вважав, що зі спливом часу не відбулось суттєвого зменшення ризиків, оскільки з об`єктивних причин на теперішній час судове слідство проводиться з початку.

Однак, фактично усупереч своїм попереднім висновкам про продовження існування всіх заявлених стороною обвинувачення ризиків суд першої інстанції вважав за можливе при продовженні строку тримання під вартою визначити обвинуваченому ОСОБА_8 розмір застави за правилами, передбаченими ст. 182 КПК України.

В той же час, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З урахуванням вищевикладеного, на думку колегії суддів, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільних інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Однак суд першої інстанції вищевказані норми процесуального закону залишив поза увагою, що згідно ч.1ст.412 КПК України є істотним порушенням кримінального процесуального закону і відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України - підставою для скасування судового рішення.

Отже доводи апеляційної скарги прокурора щодо необґрунтованості ухвали суду першої інстанції щодо встановлення застави, є слушними.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_8 інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів, ніж тримання під вартою без визначення розміру застави, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 05 квітня 2023 року скасувати.

Постановити нову ухвалу якою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 03 червня 2023 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді