Єдиний унікальний номер 205/7798/23
Провадження № 1-кп/205/ 956/23
У Х В А Л А

07 серпня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0001272 від 09.05.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 22.06.2023 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі строком 1 рік. На підставі ст.. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 1 рік

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, а також обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту не заперечували.

Заслухавши думку прокурора, а також обвинуваченого та його захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, оскільки дане кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м. Дніпропетровська; підстав для закриття кримінального провадження не вбачається; обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства; при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону; підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено.

Таким чином, з урахуванням думки учасників підготовчого судового засідання, у суду достатньо підстав для призначення судового розгляду на підставі зазначеного обвинувального акту.

Крім того, у підготовчому судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 у якому прокурор вказав, що на його думку наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 : може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, неодружений, на утриманні малолітніх дітей не має, скоїв кримінальні правопорушення, одне з яких, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких, санкція яких передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, тому є достатні підстави вважати, що враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, обвинувачений ОСОБА_5 усвідомлює невідворотність покарання за їх вчинення та з метою уникнення відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Ризик незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні підтверджується, зокрема тим, що обвинуваченому відомі повні анкетні данні свідків, їх місце проживання та їх місце роботи, тому він може застосувати вплив відносно останніх з метою їх залякування та зміни їх показань. Також останній може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, вчинених саме з корисливих мотивів, та враховуючи той факт, що останній офіційно не працевлаштований та не має законного джерела доходів, в сторони обвинувачення виникають достатні підстави вважати, що останній може вчиняти інші кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин з метою матеріального збагачення для забезпечення власної життєдіяльності.

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання посилаючи на обставини викладені у клопотанні.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на недоведеність ризиків, зазначених прокурором.

Суд, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинуваченого, захисника, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

З контексту ст. 177 КПК України випливає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений, може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд приходить до висновку про доведеність ризиків переховування обвинуваченого від суду, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, та під загрозою можливого застосування покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, може переховуватися від суду. Також, судом встановлено, що ОСОБА_5 не має постійного офіційного місця роботи, не одружений та не має на утриманні дітей, тобто відсутні соціальні важелі впливу, що можуть утримати його за місцем мешкання.

Суд вважає, що зазначені прокурором ризики незаконного впливу обвинуваченим ОСОБА_5 на свідків у кримінальному провадженні доведені, адже обвинуваченому відомі повні анкетні данні свідків, їх місце проживання та їх місце роботи, тому він може застосувати вплив відносно останніх з метою їх залякування та зміни їх показань.

Крім того, суд приходить до висновку про доведеність ризиків вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, оскільки судом встановлено, що обвинувачений, раніше судимий, офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, а отже може знов вчинити інші кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин з метою матеріального збагачення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є зокрема, ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зважаючи на те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, врахувавши всі обставини справи, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд приходить до висновку, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 є виправданим.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання або продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд враховує у сукупності всі обставини, а саме вік обвинуваченого, стан його здоров`я, відсутність у нього соціальних зв`язків, неодружений, а також відсутність неповнолітніх дітей.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність зазначених у клопотанні прокурора ризиків, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Інші, більш м`які запобіжні заходи, на думку суду, не спроможні забезпечити належне виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків обвинуваченого у кримінальному провадженні.

Отже, задовольняючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави, який, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При вирішенні питання про розмір застави вважає, що застава у розмірі 200 (двохсот) прожиткових мінімумів, що складає 517 800 гривень, здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст.110, 177, 182, 183, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про продовження до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 календарних днів, а саме до 05 жовтня 2023 року включно.

Одночасно визначити заставу в розмірі розмірі 200 (двохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 517 800 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області (рахунок: UA0017442; отримувач: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області; банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ; код отримувача: 26239738).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 , наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора і суду за їх першою вимогою, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, суду, повідомляти слідчому, прокурору, суду про зміну свого місця проживання.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_5 , вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001272 від 09.05.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2,3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України на 13.30 годин 02 жовтня 2023 року в приміщенні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коробова, № 6.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1