Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3504/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 176 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали провадження за апеляційною скаргою з доповненнями захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 19.04.2023 року про продовження строку дії підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 26 травня 2023 року (включно), без визначення розміру застави, -

в с т а н о в и л а:

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів.

В обґрунтування клопотання вказано, що слідчим відділом Управління СБ України в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000338 від 27.12.2022 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, а також за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.305 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 27 грудня 2022 року громадяни України мешканці смт. Стара Вижівка Ковельського району Волинської області ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці та за невстановлених обставин незаконно придбали особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - смолу канабісу, загальна маса якої в перерахунку на висушену речовину становить 44 628,657г., тобто в особливо великому розмірі та незаконно зберігали у невстановленому місці з метою його збуту на територію республіки білорусь, шляхом переміщення через митний кордон України поза митним контролем.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, відповідно до спільної попередньої домовленості. 27 грудня 2022 року ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , перебуваючи на території Волинської області, помістили вказаний вище особливо небезпечний наркотичний засіб до автомобіля марки «УA3 2206», д.н.з. НОМЕР_1 , на якому незаконно перевозили його, попередньо приховавши у корпус музичної колонки чорного кольору, до лісового масиву на околиці с. Селезівка Словечанської ТГ Коростенського району Житомирської області.

Прибувши до лісового масиву на околиці с. Селезівка, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 зустрілись з мешканцем вказаного населеного пункту ОСОБА_12 для вчинення заздалегідь обумовлених спільних дій з метою збуту зазначеного особливо небезпечного наркотичного засобу, шляхом переміщення його через митний кордон України до республіки білорусь поза митним контролем.

Після того, вказані вище особи перемістили пакунки із смолою канабісу з корпусу музичної колонки до двох сумок та рюкзака з метою їх перенесення до державного кордону України, однак їх дії були припинені військовослужбовцями Державної прикордонної служби України орієнтовно в період часу з 14 години по 14 годину 40 хвилин 27 грудня 2022 року в лісовому масиві на околиці с. Селезівка.

27 грудня 2022 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України слідчим СВ відділу поліції № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області.

28 грудня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

29 грудня 2022 року Овруцьким районним судом Житомирської області до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 25 лютого 2023 року, без визначення застави.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду застосований стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави залишено без змін.

Постановою першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури від 11 січня 2023 року проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні доручено слідчому відділу УСБУ в Житомирській області.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, підтверджуються матеріалами даного кримінального провадження.

22 лютого 2023 року ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира продовжено строк запобіжного заходу, застосованого стосовно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, строком до 22 квітня 2023 року включно, без визначення застави.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 02.03.2023 року зазначену вище ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду залишено без змін.

Однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим внаслідок особливої складності провадження, що обумовлено його специфікою та необхідністю проведення відповідних слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій.

Серед іншого, особлива складність обґрунтовується умовами воєнного стану та необхідністю встановлення місцезнаходження учасників кримінального провадження, особливою завантаженістю відповідних експертних установ та іншими поважними причинами, пов`язаними із збройною агресією російської федерації проти України.

Зазначає, що враховуючи воєнний стан у зв`язку з військовою агресією рф проти України, суть та характер злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися, виправдовують продовження стосовно підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави, а саме щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК України.

Зібрані у ході досудового розслідування докази та додатково підтверджені ними фактичні дані про обставини вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину свідчать про те, що заявлені ризики виправдовують тримання підозрюваного під вартою. Матеріали кримінального провадження також підтверджують недостатність застосування жодного іншого з більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 19.04.2023 клопотання слідчого задоволено частково.

Продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , в межах строку досудового розслідування, до 26.05.2023 року включно, без визначення розміру застави.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що встановлені ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились та до теперішнього часу продовжують існувати. Наявними матеріалами клопотання не встановлено обставин, які б свідчили про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою. Зважаючи на обсяг слідчих та процесуальних дій, які необхідно здійснити під час досудового розслідування, встановлені ризики, визначені ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважав, що подане клопотання підлягає до часткового задоволення в межах строку досудового розслідування, а продовження тримання ОСОБА_7 під вартою є виправданим.

В апеляційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління служби безпеки України в Житомирській області про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та застосувати запобіжний захід у вигляді застави.

Посилається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

Вказує на порушення правил визначення підслідності, недоведеність стороною обвинувачення обґрунтованої підозри ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення та ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Захисник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги з доповненнями та просили її задовольнити з викладених в ній мотивів.

Прокурор заперечив щодо задоволення апеляційної скарги з доповненнями та просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши ухвалу в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга з доповненнями захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , виходячи з наступного.

Відповідно до ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний перевірити обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1 (с) Європейської Конвенції передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Слідчий суддя зазначених вимог закону та положень практики ЄСПЛ в ході вирішення даного клопотання дотримався. Предметом дослідження слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого були саме ті обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Так, розглядаючи клопотання слідчого та продовжуючи строк тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , слідчий суддя ретельно дослідив всі обставини, які враховуються при продовженні строку тримання під вартою, та переконався в тому, що ризики, заявлені при попередньому рішенні суду про обрання запобіжного заходу підозрюваного у вигляді тримання під вартою, не зменшились.

Такими обставинами визнано те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Підозра обґрунтовується доказами, доданими слідчим до клопотання та дослідженими слідчим суддею у судовому засіданні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя повно дослідив обставини кримінального провадження та обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зокрема, обґрунтовано виходив з того, що у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням підозрюваного під вартою, є підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, належним чином обґрунтувавши зазначені ризики.

Разом з тим слідчим суддею обґрунтовано зазначив, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, та наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника з доповненнями стосовно відсутності обґрунтованої підозри, повідомленої ОСОБА_7 , та ризиків, передбачених ст.177 КПК України, спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, врахував вагомість наявних в матеріалах кримінального провадження доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, а також наявність об`єктивної неможливості завершення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про тримання ОСОБА_7 під вартою, з огляду на потребу у виконання ряду слідчих дій.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , докази, на які посилається слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні, та які були досліджені під час судового розгляду в межах перевірки обґрунтованості підозри, є підстави вважати, що підозрюваний під загрозою покарання, яке може бути призначене у разі визнання його винним, може переховуватися від органів досудового слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, враховуючи зазначені обставини, а також те, що при прийнятті рішення, суд повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , даних про його особу, обґрунтованості підозри та наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно прийшов до висновку, що на даному етапі досудового розслідування доцільно продовжити щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а заміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить можливість запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про доведеність слідчим та прокурором можливих ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також про доведеність недостатності в даному випадку більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги про те, що досудовим слідством не доведено причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, порушення правила підслідності, відсутність обґрунтованої підозри та наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є безпідставними та не гуртуються на матеріалах кримінального провадження, та є передчасними, оскільки в повному обсязі підлягають перевірці в ході судового розгляду кримінального провадження а не на стадії досудового розслідування.

Органом досудового розслідування в ході розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою було надано достатні дані, що об`єктивно доводять можливу причетність підозрюваного до зазначеного кримінального правопорушення та обґрунтованість підозри про вчинення ним даного злочину.

Не можуть бути безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу і доводи апеляційної скарги захисника про позитивну характеристику, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, оскільки такі дані були враховані слідчим суддею та не впливають в даному випадку на правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги з доповненнями захисника, які є тотожними доводам в запереченнях на клопотання прокурора про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, а під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею перевірено доводи про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення та наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, пов`язаних з застосуванням запобіжного заходу, які на час розгляду клопотання не зменшилися, а також враховані всі обставини, які мають вагоме значення для визначення запобіжного заходу для підозрюваного у даному кримінальному провадженні та можливості його продовження.

За таких обставин, підстави до скасування чи зміни оскаржуваної ухвали слідчого судді про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 407,422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 19.04.2023 року про продовження строку дії підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 26 травня 2023 року (включно), без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: