Справа № 727/6903/22
Провадження № 1-кп/727/12/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001433 від 17.05.2022 року відносно:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рідківці, Новоселицького району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, раніше неодноразово судимого, а саме:

1)20.10.2004 Новоселицьким районним судом Чернівецької області за ст.15, ч.1 ст. 152, ст.69, ст.15, ч.3 ст.153, ст.69, ст.15, ч.2 ст.153, ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 3 місяця;

2)25.12.2008 Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.186, ч.1 ст.296, ст.69, ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяця;

3)20.05.2011 Новоселицьким районним судом Чернівецької області за ч.1 ст.187, ч.2 ст.152, ч.2 ст.187, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років із конфіскацією майна;

4)21.09.2017 Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.185, ст.75, ст.76 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік;

5)06.03.2018 Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки;

6)30.09.2021 Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.3 ст.355 КК України до покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі;

7)30.11.2021 Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.4 ст.70, ч.1 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2022 року, близько 22.10 год., ОСОБА_11 , перебуваючи неподалік будинку №5 по вул. Вишиваного в м. Чернівці, переслідуючи корисливу мету, спрямовану на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, відкрито, протиправно, повторно, в умовах воєнного, введеного відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, з корисливих мотивів, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що його дії очевидні для самої потерпілої, підбіг до ОСОБА_10 , та схопивши рукою за її підборіддя, різко штовхнув останню.

Від вказаних дій потерпіла ОСОБА_10 втратила рівновагу та впала на асфальтне покриття. Одночасно з цим, ОСОБА_11 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, та з метою заволодіння чужим майном, умисно, протиправно, повторно, наніс декілька ударів в область голови та тулуба ОСОБА_10 , чим завдав останній тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта №280 екс 23.05.2022 відноситься до легких тілесних ушкоджень.

В подальшому, ОСОБА_11 , з метою доведення до кінця свого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна умосно, протиправно, повторно, шляхом ривка з рук потерпілої заволодів її майном, a саме: мобільним телефоном марки «Хіаомі» модель «Мі А2 Lite», з об`ємом пам`яті 32 Gb, ринкова вартість якого, згідно висновку експерта №СЕ-19/126-22/3352-ТВ від 24.05.2022, станом на 17.05.2022 могла становити 1386 грн. 67 коп., а чохол-бампер - 63 грн. 80 коп.

Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_11 із викраденим майном втік, чим спричинив матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 1450 гривень 47 копійок.

Таким чином, ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), за кваліфікуючими ознаками: поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Потерпіла ОСОБА_10 надала покази суду, що 17.05.2022 року близько 22.05 год. повертаючись додому з роботи, ідучи по вул. Л. Українки до неї підійшов підозрілий їй чоловік та спитав, як пройти до головного корпусу університету. Після чого вона звернула на вул. Вишиваного де її наздогнав цей же чоловік, схопив її за підборіддя та повалив на землю, після чого наніс декілька ударів по обличчю, вирвав з рук телефон та втік з місця події. Встигла запам`ятати чоловіка, який на неї напав, якого пізніше впізнала та вказала, що напад на неї здійснив обвинувачений ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_12 показала суду, що працює інспектором ЧРУП, 17.05.2022 року вона заступила в піше патрулювання в центрі міста Чернівці разом з військовослужбовцями Седякіним та Яблуновським. Близько 22.00 год. їм скинули орієнтування про вчинення грабежу. О 22.50 год. по вул. Київській помітили підозрілу особу, яка підпадала під орієнтування. Підійшли до нього і попросили пред`явити документи, ним виявився обвинувачений ОСОБА_11 . Під час спілкування до них під`їхали працівники ТОР, які під час поверхневої перевірки та затримання, виявили у ОСОБА_11 телефон марки «Ксіомі», який підпадав під орієнтування.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтвердили показання свідка ОСОБА_12 в частині їх участі у вищевказаних подіях.

Свідок ОСОБА_15 показав суду, що працює інспектором УПП в Чернівецькій області ДПП, 17.05.2022 року приступив до патрулювання з напарником ОСОБА_16 , близько 22.00 год. надійшло повідомлення про грабіж по вул. Вишиваного в м. Чернівці. Після чого направилися на вул. Київську де помітили працівника поліції та військових, які спілкувалися з чоловіком. Вказаний чоловік підпадав під орієнтування щодо вчиненого грабежу по вул. Вишиваного. Підійшовши до них, встановили, що чоловік з яким спілкувалися був обвинувачений ОСОБА_11 , який поводив себе агресивно. Вони запропонували ОСОБА_11 пред`явити документи та залишатися на місці, для з`ясування всіх обставин справи, на що останній відмовився і почав рух в сторону парку «Шиллера». На такі дії ОСОБА_11 до нього було застосовано фізичну силу та спеціальних засобів кайданок, останнього повалили на землю та коли його перевернули то під ним на землі знаходився телефон марки «Ксіомі», який ОСОБА_11 намагався приховати. Затримання відбувалося в межах ЗУ «Про національну поліцію». Після затримання було викликано СОГ ЧРУП, а вони залишилися охороняти місце події.

Свідок ОСОБА_16 підтвердив показання свідка ОСОБА_15 в частині його участі у вищевказаних подіях.

Показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 суд до уваги не бере, оскільки останні не були свідками вчинення злочину, а знають про обставини вчинення злочину зі слів самої потерпілої.

Показання свідка ОСОБА_19 суд до уваги не бере, оскільки остання не були свідком вчинення злочину, а тільки відчинила двері потерпілій та надала першу допомогу їй безпосередньо після вчинення нападу і знає про вчинення злочину зі слів потерпілої.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснив, що був понятим 17.05.2022 року під час затримання ОСОБА_11 , свідком самого злочину не був, засвідчував протокол затримання особи, де в переліку вилучених речей під час затримання був зокрема і телефон марки «Кміомі».

Обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив суду, що 17.05.2022 року близько 21.00 год. допомагав своїм знайомим, які проживали біля центрального корпусу університету. Близько 21.30 год. він не змігши викликати таксі пішов в сторону дому. По вул. Київській його зупинили працівники поліції, перевірили документи, після чого затримали, повалили на землю та підкинули телефон потерпілої. На потерпілу напад не вчиняв.

На підтвердження винуватості ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, стороною обвинувачення надано наступні докази, які були досліджені судом:

Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 17.05.2022, в якому ОСОБА_10 повідомила про те, що відносно неї вчинення розбійний напад та відібрано мобільний телефон (т.1 а.с. 9).

Протокол огляду місця події від 17.05.2022 року з фото таблицею, де оглянуто місце нападу на потерпілу ОСОБА_10 за адресою м. Чернівці, вул. Вишиваного, 5 (т.1 а.с. 10-13).

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.05.2022 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_10 впізнала особу, яка вчинила на неї напад та вкрав під фотознімком №2 (т.1 а.с. 23-24).

Висновок експерта № 280 екс від 23.05.2022 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_10 виявлено ряд тілесних ушкоджень та які по строку та обставинам можуть відповідати вказаному у фабулі постанови і відносяться до легких тілесних ушкоджень (т.1 а.с. 37-38).

Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18.05.2022 року з фото таблицею, згідно якого 18.05.2022 року о 00.05 год. навпроти будинку № 2 по вул. Київській у м. Чернівці було затримано ОСОБА_11 і серед вилучених речей у останнього був зокрема і мобільний телефон, який належить потерпілій ОСОБА_10 (т.1 а.с. 41-59).

Протокол пред`явлення речей для впізнання від 18.05.2022 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_10 впізнала свій мобільний телефон за зовнішніми ознаками (т.1 а.с. 88-91).

Висновок експерта № СЕ-19/126-22/3352-ТВ від 24.05.2022 року, яким визначено ринкову вартість мобільного телефону, який був викрадений у потерпілої ОСОБА_10 , яка становить 1386, 67 грн. (т.1 а.с. 99-107).

Протокол проведення слідчого експерименту від 19.05.2022 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_10 детально відтворила події, які сталися 17.05.2022 року близько 22.10 год. під час нападу на неї (т.1 а.с. 111-114).

Висновок експерта № 350 д від 24.06.2022 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_10 виявлено ряд тілесних ушкоджень та які по строку та обставинам можуть відповідати обставинам на які вказує потерпіла ОСОБА_10 в протоколі допиту, а також обставинам вказаним у протоколі проведення слідчого експерименту від 19.05.2022 року. Крім того, можна вважати, що нападник в момент нанесення тілесних ушкоджень потерпілій міг знаходитися по відношенню до останньої у вертикальному положенні позаду неї, а в подальшому в горизонтальному положенні над потерпілою (т.1 а.с. 191-193).

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудних бодікамер працівників поліції під час затримання ОСОБА_11 , який наданий стороною захисту вбачається, що під час затримання 17.05.2022 року ОСОБА_11 , в останнього було виявлено мобільний телефон, який належить потерпілій. (т.4 а.с. 160).

Одночасно слід зазначити, що суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, інші матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення, оскільки за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними особами.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає їх належними та допустимими.

Зокрема, оцінюючи показання потерпілої та свідків, суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і достатньо повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим злочину, підтверджуються дослідженими під час розгляду справи письмовими доказами, підстав сумніватися в правдивості показів потерпілої та свідків у суду немає.

Згідно з ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й не упередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч.3 ст.17 КПК України ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд, по закінченні з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, поставив на обговорення питання чи бажають сторони доповнити судовий розгляд та чим саме. Будь-яких клопотань щодо доповнення судового розгляду від учасників судового провадження не надійшло.

Таким чином, слід зазначити, що судом в межах повноважень, визначених ч.3 ст.26 КПК України, були створені всі необхідні умови та вжиті всі можливі заходи для реалізації стороною обвинувачення та захисту своїх процесуальних прав, в тому числі права відстоювати свою правову кваліфікацію і надавати докази на її обґрунтування та для повного і об`єктивного з`ясування обставин на підставі наданих сторонами доказів.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_11 , зокрема щодо його не причетності до вчинення інкримінованого злочину, оскільки вони повністю спростовуються вищезазначеними поясненнями потерпілої та свідків, а також іншими матеріалами справи в сукупності, і суд розцінює їх як спробу обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Крім того, позиція захисників, щодо не причетності ОСОБА_11 до вчиненого злочину не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки докази надані стороною захисту не спростовують причетність останнього до вчиненого злочину, а вказують на вчинення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування, які не містять в собі будь якої доказової бази.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення та захисту, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, поза розумним сумнівом.

Виходячи з зазначеного, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_11 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабежі), за кваліфікуючими ознаками: поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України.

Особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_11 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії тяжких злочинів, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Щодо обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , які зазначені в обвинувальному акті слід зазначити наступне.

Статтею 34 КК України визначено, що рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Згідно п.19 Постанови Пленуму ВСУ від 04.06.2010 №7 якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як знака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом ч.4 ст.67 КК України як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Щодо стану алкогольного сп`яніння обвинуваченого, окрім пояснень свідків, які вказували на запах алкоголю від ОСОБА_11 , пояснення самого обвинуваченого, який показав, що в день 17.05.2022 р. вживав пиво, але в стані алкогольного сп`яніння не перебував, стороною обвинувачення більше не надано жодних допустимих доказів, які б вказували на стан сп`яніння ОСОБА_11 .

Обставини, відповідно до ч.1 ст.66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , судом не встановлені.

Обставин, відповідно до ч.1 ст.67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , судом не встановлено.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_11 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк, встановлений санкцією ч.4 ст.186 КК України.

При цьому, з огляду на вчинення ОСОБА_11 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти власності, а також відсутність обставин, передбачених ст.66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним кримінального правопорушення, наявності не знятої та непогашеної судимості, те що ОСОБА_11 раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, в тому числі і за злочини проти власності, вину у скоєнні злочину не визнав, останній перебуває на обліку у лікаря нарколога, суд, при призначенні покарання ОСОБА_11 не вбачає підстав для застосування положень ст.69 КК України.

Таке покарання стосовно ОСОБА_11 на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним та іншими особами кримінальних правопорушень.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_11 слід обраховувати з моменту фактичного його затримання.

Щодо поданого цивільного позову, суд виходить із наступних мотивів.

Потерпілою було заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_11 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу.

У судовому засіданні потерпіла та її захисник просили суд задовольнити заявлений по кримінальному провадженню цивільний позов про стягнення на користь потерпілої завдану шкоду.

Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисники заперечували проти задоволення цивільного позову.

У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.1, 5 ст.128, ч.1 ст.129 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1195 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

На підтвердження понесених матеріальних витрат потерпілою надано квитанцію на суму 600 грн. (т.3 а.с.121).

Щодо матеріальної шкоди у вигляді викраденого майна, а саме: мобільного телефона та чохла-бампера на загальну суму 1450 грн. 47 коп. то слід зазначити, що вказані речі визнанні в даному кримінальному провадженні речовими доказами, які будуть повернуті потерпілій ОСОБА_10 . Тому відшкодуванню матеріальної шкоди підлягають витрати у сумі 600 грн.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, суд має з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі він оцінює пов`язані з ними втрати, та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає встановленим, що потерпілій ОСОБА_10 неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_11 заподіяна моральна шкода, яка виразилась у моральних переживаннях потерпілої за своє здоров`я та життя під час протиправних дій останнього, моральних переживаннях потерпілої, порушенням нормальних життєвих зв`язків та необхідністю відвідувати правоохоронні органи.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, згідно з приписами п. 6.4 «Методичних рекомендацій» (лист Міністерства юстиції від 13.05.2004 року № 35-13/797), враховуються вимоги розумності і справедливості, оскільки моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст.23, 1167 ЦК України, та роз`яснень, що викладені в п.9 Постанови Пленуму Верховного суду №4 від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вважає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень такою, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, при яких було спричинено моральну шкоду ОСОБА_10 і яка на думку суду, буде достатньою для відшкодування моральної шкоди, яку потерпіла отримала внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У суду не виникає сумніву, що протиправними діями ОСОБА_11 потерпілій завдано моральних страждань, у зв`язку з чим істотно змінився її спосіб життя, вказані дії потребують як часових витрат, так і завдають душевних та фізичних страждань.

Враховуючи глибину психологічних страждань, понесених потерпілою внаслідок вчинення злочину, необхідності тривалого часу для відновлення психологічного стану, наслідків, які настали від злочину, виходячи із засад розумності, поміркованості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_10 в частині відшкодування моральної шкоди, підлягають задоволенню.

У цьому контексті суд враховує визнання Європейським Судом з прав людини (далі ЄСПЛ) існування спростовної презумпції завдання моральної шкоди у разі порушення окремих прав і свобод людини.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» зазначається, що, «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.118 КПК України, процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

Згідно ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на правову допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні.

На підтвердження понесених витрат потерпіла надала суду: договір від 25.08.2022 року з адвокатом ОСОБА_9 , квитанцію від 05.09.2022 про сплату 12 000 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Враховуючи невисоку складність цієї справи, сталість нормативного регулювання і судової практики в частині відшкодування шкоди, вочевидь підготовка і складання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди не вимагало значного часу, тому суд вважає необхідним зменшити відшкодування понесених потерпілою витрат по договору з адвокатом ОСОБА_9 до 8 000 грн. Що стосується витрат на представництво інтересів потерпілої адвокатом, то з огляду на тривалість судового провадження вони є виправданими і відповідають обсягу виконаної роботи.

Щодо наявності процесуальних витрат у кримінальному провадженні, які становлять 1201 грн. 34 коп., то їх слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речовими доказами суд розпоряджається згідно вимог 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з моменту його фактичного затримання тобто з 17.05.2022 року.

Залишити ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Речові докази:

Мобільний телефон «Samsung» вилучений у ОСОБА_11 під час затримання - повернути останньому (т.1 а.с.66-67);

Кепку червоно-чорного кольору із маркуванням «Nike» вилученe у ОСОБА_11 під час затримання - повернути останньому (т.1 а.с.70-71);

Дві запальнички зеленого кольору , хустинку білого кольору, гаманець чорного кольору із наявними в ньому дисконтними картками, банківськими картками, ідентифікаційним кодом на ім`я ОСОБА_11 , чеками з банку та ломбарду, кільце срібного кольору вилучені у ОСОБА_11 під час затримання - повернути останньому (т.1 а.с.74-75);

Дві пари спортивних штанів сірого кольору вилучені у ОСОБА_11 під час затримання - повернути останньому (т.1 а.с.78-79);

Наручний годинник чорного кольору із ремінцем чорного кольору вилучений у ОСОБА_11 під час затримання - повернути останньому (т.1 а.с.82-83);

Мобільний телефон марки «Xiaomi Mi A2 Lite», з об`ємом пам`яті 32 Gb та чохол-бампер повернути потерпілій ОСОБА_10 (т.1 а.с.108-109);

Носії інформації зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в загальній сумі 1201 грн. 34 коп.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до ОСОБА_11 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_10 600 (шістсот) гривень у відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_10 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_10 8 000 (вісім тисяч) гривень в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

У задоволенні іншої частини вимог цивільного позову відмовити.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1