КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/228/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 309 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , який здійснював захист підозрюваного ОСОБА_9 , ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 квітня 2023 року, якою стосовно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, безробітного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаза адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

- 17.11.2001 року вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки;

- 11.07.2002 року вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 186, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці; звільнений 08.08.2006 року постановою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 01.08.2006 року умовно-достроково з невідбутим стоком 11 місяців 7 днів;

- 17.07.2009 року вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- 14.09.2009 року вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; звільнився 29.10.2012 року умовно-достроково із не відбутим строком 8 місяців 18 днів;

- 12.11.2013 року вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці;

- 24.12.2013 року вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; 20.03.2014 року ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області вирок Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 24.12.2013 року змінено: в частині кваліфікації з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України, за яке ОСОБА_9 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

- 02.06.2017 року вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- 12.09.2017 року вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України, остаточно визначене ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці; звільнився з місць позбавлення волі 25.01.2019 року умовно-достроково із невідбутим строком 10 місяців 9 днів;

- 13.09.2019 року вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- 13.09.2019 року вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 186 ч. 1 ст. 71, ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звільнений 20.02.2023 умовно-достроково з невідбутим покаранням строком 1 рік 23 дні,

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів: з 15 години 45 хвилин 27 квітня 2023 року до 15 години 45 хвилин 25 червня 2023 року, із визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 гривень.

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обставини вчинення кримінального правопорушення як їх наразі встановлено органом досудового розслідування, наступні.

ОСОБА_9 , 16 березня 2023 року, під час дії воєнного стану, перебував разом із ОСОБА_10 на узбіччі автодороги по вул. Сухомлинського в смт. Павлиш Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області. Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 , у присутності ОСОБА_10 , який внаслідок алкогольного сп`яніння заснув, повторно таємно викрав належні ОСОБА_10 продукти харчування, які знаходилися в поліетиленовому пакеті поряд із потерпілим, та гаманець, який знаходився у кишені одягу, в який був одягнений ОСОБА_10 , що не становлять для потерпілого матеріальної цінності, та грошові кошти в сумі 3 000 грн., які знаходилися у вказаному гаманці, після чого із викраденим зник з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на вказану суму.

Ухвалою слідчого судді постановлено задовольнити клопотання старшого слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_11 ,, застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід на строк 60 днів, із визначенням застави.

Своє рішення слідчий суддя районного суду вмотивував наступним.

Слідчим у клопотанні та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Органом досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що може перешкодити належному виконанню підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, або може створити загрозу для виконання завдань кримінального судочинства.

Слідчий суддя прийшов до переконання про можливість підозрюваного ОСОБА_9 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, враховано слідчим суддею й обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Зокрема враховано: підозру пред`явлено у вчиненні тяжкого, умисного злочину, вчиненого під час воєнного стану, особу підозрюваного, який судимий, не має міцних соціальних зв`язків.

З урахуванням всіх обставин, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що належна процесуальна поведінка підозрюваного ОСОБА_9 та забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків можливе за умови застосування щодо нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Із судовим рішенням слідчого судді не погоджується та оскаржує його в апеляційному порядку адвокат підозрюваного - ОСОБА_8 , який в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою, і свої вимоги мотивує наступними доводами.

Ризики, заявлені прокурором, не доведені, є абстрактними, клопотання - необґрунтоване.

Слідчим суддею не наведено достатніх доводів для застосування найтяжчого запобіжного заходу, посилання лише на тяжкість покарання, що може загрожувати підозрюваному - недопустиме.

ОСОБА_9 повністю визнає свою вину, активно сприяє розкриттю злочину, не намагається ухилитися від досудового розслідування та суду, готовий нести покарання, не має наміру вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, подану адвокатом ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного, просив скасувати ухвалу слідчого судді, відмовити у задоволенні клопотання слідчого, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Встановлено, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Причетність ОСОБА_9 до інкримінованого кримінального правопорушення (обґрунтованість підозри) підтверджується наданими прокурором інформацією та фактами: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.03.2023, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , протоколом огляду місця події від 18.03.2023, протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.04.2023, протоколами проведення слідчих експериментів від 24.04.2023.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Зважується на практику Європейського суду, - тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, відноситься до категорії умисних, тяжких, корисливих, санкція передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_9 не має міцних соціальних зв`язків, не навчається, безробітний, сталого джерела доходу для існування не має, не одружений, без утриманців.

Також, слід зауважити, ОСОБА_9 багаторазово судимий, у переважній більшості за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень проти власності, в тому числі й тяжких, судимості не зняті й не погашені.

Більш того, будучи 20 лютого поточного року звільненим умовно-достроково, вже 16 березня 2023 року (як те інкримінується органом досудового розслідування) вчинив нове аналогічне тяжке умисне кримінальне правопорушення.

Сукупновказане свідчить про схильність підозрюваного ОСОБА_9 до протиправної, асоціальної поведінки, до вчинення кримінальних правопорушень, про його нехтування принципу мирного володіння майном, і зважаючи на безробіття та відсутність сталого джерела доходу, свідчить про прагнення підозрюваного до незаконного збагачення за рахунок чужого майна, і в цілому, - про небажання підозрюваного стати на шлях виправлення, соціюватись у суспільстві, і його підвищену суспільну небезпечність.

У даному кримінальному провадженні розпочате досудове розслідування, триває збирання доказів, проведення слідчих дій.

Свідками є особи, які проживають в одному населеному пункті із підозрюваним, і яких він знає.

Враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_9 , зважаючи на тяжкість інкримінованого злочину, наявність непогашених судимостей, вчинення кримінального правопорушення під час умовно-дострокового звільнення, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за його вчинення, з високою ймовірністю - вчинити нові (аналогічні) кримінальні правопорушення.

Можливо вважати, що, знаючи місце перебування свідків, підозрюваний зможе незаконно впливати на них.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту, в тому числі з приводу неврахування слідчим суддею вимог ст. ст. 177-178 КПК України, - спростовуються зазначеним вище.

Крім того, як альтернативний запобіжний захід судом визначено заставу.

Як слідує з матеріалів клопотання, слідчий суддя, з урахуванням вимог ст. ст. 182, 183 КПК України, при визначенні розміру застави врахував суспільну небезпеку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , особу останнього, його матеріальний стан.

На підставі вказаного суд визначив підозрюваному заставу у мінімальному розмірі в межах п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України, - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Тобто, дії суду відповідають вимогам кримінального процесуального закону.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який здійснював захист підозрюваного ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 квітня 2023 року, якою стосовно ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 15 години 45 хвилин 25 червня 2023 року, із визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 гривень, - залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4