Номер провадження 1-кп/641/376/2023 Справа № 641/2750/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000112 від 26.01.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вовчанськ Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, військовозобов`язаного, перебуває на військовому обліку у Салтівському РТЦКтаСП,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілих ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року (більш точну дату та час не встановлено) відповідно до ст. 509 та ст. 525 Цивільного кодексу України між ОСОБА_4 , з одного боку, та ОСОБА_9 , з іншого боку, в усній формі укладено цивільно-правове зобов?язання, згідно з яким ОСОБА_9 передає у власність ОСОБА_4 належний йому земельний пай, а ОСОБА_4 після переоформлення земельного паю на його ім?я передає у власність ОСОБА_9 автомобіль марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 . До переоформлення вказаного земельного паю у власність ОСОБА_4 , останній надає ОСОБА_9 у тимчасове використання, тобто в оренду, зазначений автомобіль марки «ВАЗ 2109», з оплатою за користування автомобілем 100 доларів США на місяць, при цьому орендодавець забезпечує орендаря необхідними запасними частинами у разі поломки автомобіля та надає пальне для його пересування. За умовами вказаного договору між ОСОБА_9 і ОСОБА_4 оплата за оренду автомобіля марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , закінчується після надходження у власність ОСОБА_4 земельного паю, після чого вказаний автомобіль одразу надходить у власність ОСОБА_9 . У разі відмови однією із сторін договору вчинити на користь другої сторони передачу майна, сторона, яка не виконала свої зобов?язання, сплачує іншій стороні гроші в сумі 2000 доларів США в якості втраченої вигоди. Строк виконання умов договору сторонами встановлено до грудня 2021 року включно.

Виконуючи умови договору, ОСОБА_9 протягом 7 (семи) місяців, тобто до серпня 2021 року сплатив ОСОБА_4 за оренду автомобіля марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 800 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ становить 21 509 грн. 36 коп., але подальшу сплату грошей вимушений був призупинити у зв?язку зі складним матеріальним становищем, яке склалося у його родині через хворобу малолітньої доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому, зазначений автомобіль він не повернув орендодавцю ОСОБА_4 , використовуючи його для власних потреб.

Станом на кінець третьої декади грудня 2021 року через стосунки, що склалися в його родині, ОСОБА_9 не зміг переоформити земельну ділянку і передати її у власність ОСОБА_4

27 грудня 2021 року ОСОБА_4 , розуміючи, що ОСОБА_9 відмовився від виконання умов договору, приїхав за місцем проживання останнього за адресою: АДРЕСА_3 , та забрав вищезазначений автомобіль марки ВАЗ "2109", д.н.з. НОМЕР_1 .

В подальшому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що ОСОБА_9 не має наміру сплачувати йому гроші в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США в якості втраченої вигоди, що передбачалось умовами договору між ними, керуючись ст. 509 Цивільного кодексу України, згідно якої одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку, але ігноруючи встановлений порядок виконання цивільно-правових зобов`язань, розробив злочинний план, направлений на примушування ОСОБА_9 до виконання цивільно-правових зобов?язань з застосуванням до останнього насильства, що не є небезпечним для його життя і здоров?я, а також з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та його дружині ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний намір, не пізніше 20 грудня 2022 року ОСОБА_4 з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на примушування ОСОБА_9 до виконання цивільно-правових зобов?язань, а саме сплати грошей на користь ОСОБА_4 в якості втраченої вигоди, діючи умисно, усвідомлюючи противоправний характер свого діяння, зустрівся з ОСОБА_9 на Рубіжанському шосе в м. Вовчанськ Харківської області (більш точне місце встановити не виявилось можливим), де в рішучій формі, усно висловив ОСОБА_9 вимогу передати йому гроші в сумі 1800 (одна тисяча вісімсот) доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 65 823 грн. 48 коп., в якості втраченої вигоди за умовами їхнього договору, при цьому погрожуючи ОСОБА_9 заподіянням тяжких тілесних ушкоджень у разі відмови передати вказану суму грошей. На підтвердження висловленої ним погрози ОСОБА_4 , застосовуючи до останнього насильство, що не є небезпечним для його життя і здоров?я, умисно завдав удару лівою рукою в область щелепи з правого боку ОСОБА_9 , чим спричинив останньому закритий перелом тіла нижньої щелепи справа, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/65-А/23 відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 13.02.2023 об 11:40, знаходячись на вулиці Харківській (точну адресу встановити не виявилось можливим) у м. Вовчанськ Харківської області, під час заздалегідь призначеної зустрічі з ОСОБА_9 та його дружиною ОСОБА_11 , в рішучій формі пред?явив останнім усну вимогу передати йому гроші в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США в якості втраченої вигоди згідно з умовами договору, укладеного між ним та ОСОБА_9 в грудні 2020 року, при цьому погрожуючи ОСОБА_9 і ОСОБА_11 заподіянням їм обом тяжких тілесних ушкоджень, підкріплюючи свою погрозу жестами.

Внаслідок протиправних дій з боку ОСОБА_4 , які були виражені в примушуванні ОСОБА_9 до виконання цивільно-правових зобов?язань із заподіянням останньому тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, залякувані і усних погрозах на адресу ОСОБА_9 і ОСОБА_11 заподіянням їм обом тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_11 , відчуваючи незахищеність, приниження гідності, страх, побоюючись, що у разі не виконання нею та її чоловіком вимог, пред?явлених ОСОБА_4 щодо передачі грошей в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США, останній може перейти від погроз до реальних дій, направлених на заподіяння їй або її чоловіку тяжких тілесних ушкоджень, сприймаючи погрози заподіяння тяжких тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_4 як реальні та усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров?ю, при зустрічі з ОСОБА_4 , яка відбулась 14.02.2023року о 13:25 в м. Харкові на майдані Захисників України поблизу Автостанції (точну адресу встановити не виявилось можливим) вимушена була погодитись на вимогу останнього щодо передачі йому грошей в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США.

23.03.2023 року о 16:03 год. під час проведення контролю за вчиненням злочину ОСОБА_11 , сприймаючи реально погрози ОСОБА_4 щодо заподіяння тяжких тілесних ушкоджень їй та її чоловіку ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: м. Харків, майдан Захисників України, 1, передала ОСОБА_4 імітаційні засоби, які ОСОБА_4 сприйняв як реальні грошові кошти в сумі 2000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 23.03.2023 становить 73 137 грн. 20 коп., як кошти, сплачені в якості втраченої вигоди за умовами договору, укладеного між її чоловіком ОСОБА_9 та ОСОБА_4 в грудні 2020 року, після чого протиправні дії останнього були припинені працівниками правоохоронних органів.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, в скоєному щиро розкаявся та пояснив суду, що у нього у користуванні перебував автомобіль ВАЗ "2109", д.н.з. НОМЕР_1 . До нього звернулась раніше йому знайома ОСОБА_11 з приводу обміну автомобіля на земельний пай. Наприкінці 2020 року він передав автомобіль у користування сім`ї Троянових, а вони зобов`язались сплачувати йому 100 доларів США на місяць у якості оренди за автомобіль, оскільки на той час у них не було можливості переоформити земельний пай. Протягом користування автомобілем вони йому сплатили 800 доларів США, однак в подальшому оплати припинились, проте вони продовжували користуватись автомобілем. Оскільки протягом декількох місяців за користування автомобілем оплата від ОСОБА_9 не надходила, ОСОБА_4 забрав автомобіль та попросив Троянових оплатити борг за користування автомобілем, однак останні відмовились. Борг у розмірі 2000 доларів США ОСОБА_9 та ОСОБА_11 визнавали, однак не сплачували, і він почав погрожувати ОСОБА_12 фізичною розправою, яку ОСОБА_9 та ОСОБА_11 сприймали реально. В подальшому, ОСОБА_11 погодилась передати йому кошти у розмірі 2000 доларів США, під час отримання яких його затримали.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду клопотання про проведення судового розгляду за його відсутності.

Потерпіла ОСОБА_11 у судове засідання не з`явилась, в зв`язку з неможливістю явки до суду подала клопотання про проведення судового розгляду за її відсутності.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав позицію сторони обвинувачення, погоджується з позицією прокурора щодо призначення покарання.

Враховуючи, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи та судом встановлено, що він вірно розуміє ці обставини, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, вислухавши думку учасників судового процесу та роз`яснивши їм правові наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 355 КК України, як примушування до виконання цивільно-правових зобов?язань, тобто вимога виконати договір, угоду чи інше цивільно-правове зобов?язання з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, за відсутності ознак вимагання, із погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину, має зареєстроване місце проживання, є внутрішньо переміщеною особою.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Суд також враховує досудову доповідь від 09.08.2023 року, складену Салтівським районним відділом філії ДУ "Центр пробації" в Харківській області, згідно якої центр пробації з урахуванням дослідження інформації, що характеризує особу за місцем його проживання, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, середній рівень ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також середній рівень небезпеки для суспільства, вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставину, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, негативне ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, думку прокурора, який вважав за доцільне призначення покарання у виді чотирьох років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на два роки, суд призначає покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 355 КК України.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи ступінь і характер суспільно-небезпечних діянь, відомості про особу обвинуваченого, обставину, яка пом`якшує його покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо без ізоляції від суспільства, а тому наявність підстав для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком. На період іспитового строку суд покладає на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 1 та п. 2 ч.3 ст. 76 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24.03.2023 року накладено арешт на майно, вилучене 23.03.2023 року під час затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, огляду місця події 23.03.2023 року, власником якого є ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон марки Samsung Galaxy А73 56 в чохлі чорного кольору imei1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , SN НОМЕР_4 , sim 1: НОМЕР_5 , sim 2: НОМЕР_6 ; імітаційні засоби грошові кошти у кількості 20 (двадцять) купюр номіналом по 100 (сто) доларів США з однаковою серією та номером KL44560175E B2, які були поміщені до спеціального сейф пакету WAR 1365386.

За змістом ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи, що в подальшому в застосуванні даного заходу відпала потреба, суд приходить до висновку про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24.03.2023 року по справі № 953/2106/23.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати по кримінальному провадженню, а саме: 6453 грн. витрат на проведення судово-криміналістичної експертизи № СЕ-19/121-23/8493-ВЗ від 10.05.2023 року.

Доля речових доказів вирішується у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 № 15, передбачений і порядок їх повернення, зокрема, кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених КПК України. Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до органу Казначейства, в якому відкрито депозитний рахунок суду, на який було внесено заставу, такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія постанови (ухвали) судді чи суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави. Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження зазначених документів до органу Казначейства.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Враховуючи, що підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченого ОСОБА_4 громадянином ОСОБА_13 судом не встановлено, запобіжний захід у вигляді застави не був порушений в ході розгляду справи, то запобіжний захід у вигляді застави підлягає продовженню з встановленими обов`язками до набрання вироком законної сили, а внесений розмір застави підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_13 після набрання вироком законної сили.

Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання особи, тобто з 16-03 год 23.03.2023 року до моменту його звільнення о 16-05 год. 24.03.2023 року після внесення застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 п.п. 1, 2, ч. 3 п. 2 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у вигляді застави до набрання вироком суду законної сили - залишити без змін, після набрання вироком законної сили - припинити.

Після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_13 заставу в сумі 214720 грн. (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять гривень 00 копійок), яка була внесена на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Харківській області згідно ухвали суду від 24.03.2023 року по справі № 953/2106/23.

У строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 16-03 год. 23.03.2023 року до моменту його звільнення о 16-05 год. 24.03.2023 року, з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України, відповідно до якої одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь держави 6453грн. 00 коп. витрат на проведення судово-криміналістичної експертизи № СЕ-19/121-23/8493-ВЗ від 10.05.2023 року.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24.03.2023 року по справі №953/2106/23, - скасувати.

Речові докази:

- імітаційні засоби грошові кошти у кількості 20 (двадцять) купюр номіналом по 100 (сто) доларів США з однаковою серією та номером KL44560175E B2, які були поміщені до спеціального сейф пакету WAR 1365386, після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки Samsung Galaxy А73 56 в чохлі чорного кольору imei1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , SN НОМЕР_4 , sim 1: НОМЕР_5 , sim 2: НОМЕР_6 , після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1