Справа № 194/974/23
Номер провадження 1-кс/194/184/23
У Х В А Л А

про арешт майна

06 липня 2023 року Слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області клопотання прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.06.2023 року за № 0000247 за ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.06.2023 року за № 0000247 за ч. 1 ст. 263 КК України.

Своє клопотання прокурор мотивує тим, що 28.06.2023 року о 05:44 год. до ЧЧ ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від працівника поліції Павлоградського РВП, про те що за адресою АДРЕСА_1 було зупинено автомобіль марки ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_1 , та встановлено, що у водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено два предмета схожі на бойові гранати, які він зберігав без передбаченого законом дозволу.

28.06.2023 року в ході обшуку було вилучено автомобіль ВАЗ 210994-20, номерний знак НОМЕР_1 , після проведення якого вказаний транспортний засіб вилучено та залишено на зберіганні на території ВП №1 Павлоградського РВП за адресою: Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Лермонтова, 15, електронні ваги без маркування які поміщено до паперового конверту та залишено на зберіганні в камері схову ВП №1, сумку захисного кольору в якому зберігались предмети схожі на гранати, яку поміщено до паперового конверту та залишено на зберіганні в камері схову ВП №1.

28.06.2023 року вилучений автомобіль ВАЗ 210994-20, номерний знак НОМЕР_1 , електронні ваги, сумка, визнані у кримінальному провадженні речовими доказами.

Володільцем автомобіля ВАЗ 210994-20, н.з. НОМЕР_1 , згідно витягу з бази ІПНП, є ОСОБА_5 , фактичним володільцем є ОСОБА_4 . Володільцем електронних ваг та сумки є ОСОБА_4 .

Під час досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказаний автомобіль з обов`язковою забороною розпорядження та відчуження, а також на електронні ваги без маркування та сумку захисного кольору, в якому зберігались предмети схожі на гранати, шляхом заборони їх відчуження, розпорядження та користування, оскільки є реальна загроза знищення, переробки або приховування вищезазначеного майна, що недопустимо та унеможливить подальше розслідування та прийняття законного рішення по кримінальному провадженню.

У зв`язку з вищезазначеним, з метою запобігання приховування або знищення речових доказів автомобіля ВАЗ 210994-20, н.з. НОМЕР_1 , електронних ваг, сумки, чи слідів, залишених на них, шляхом приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та для забезпечення проведення необхідних оглядів за участі відповідних спеціалістів, призначення в подальшому експертиз, прокурор просить накласти арешт на автомобіль ВАЗ 210994-20, н.з. НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

Прокурор підтримав клопотання про арешт майна та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні.

Володілець майна ОСОБА_4 в судовому засіданні просив не позбавляти права користування автомобілем, в іншій частині щодо задоволення клопотання не заперечував.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився про дату та час судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. Володілець майна ОСОБА_4 не заперечував щодо розгляду клопотання про арешт майна без участі свого захисника.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах прихожу до наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що відомості по кримінальному провадженню за № 0000247 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

30.06.2023 року згідно з ухвалою слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000247 від 28.06.2023 року повернуто прокурору для усунення недоліків, оскільки в клопотанні у відповідності до п.3 ч.3 ст. 171 КПК України слідчим хоча і додано до матеріалів клопотання копію витягу щодо права власності на автомобіль ВАЗ 210994-20, номерний знак НОМЕР_1 , однак наявний сумнів щодо його достовірності. Також, документів, які підтверджують право власності на вищезазначене майно, що належить арештувати, що свідчить про законне володіння, користування чи розпорядження таким майном, до клопотання додано не було.

Слідчий суддя враховує, що клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України та подано у строк передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України.

Крім того, з матеріалів долучених до клопотання встановлено, що відповідно до протоколу обшуку від 28.06.2023 року було вилучено автомобіль ВАЗ 210994-20, н.з. НОМЕР_1 , електронні ваги та сумка, в якій зберігались предмети, схожі на боєприпаси, які в подальшому згідно з постановою слідчого СВ ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 28.06.2023 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Власником автомобіля ВАЗ 210994-20, н.з. НОМЕР_1 , згідно витягу з бази ІПНП, є ОСОБА_5 .

У відповідності з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1-3 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що вказане майно відповідає критеріям речового доказу по розслідуваному кримінальному провадженню, оскільки автомобіль, електронні ваги та сумка, могли зберегти на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, що з врахуванням можливої необхідності проведення експертиз, свідчить про необхідність накладення арешту на вказане майно. Майно, яке має ознаки речового доказу може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя враховує, що відомості внесенні до ЄРДР за № 0000247 від 28.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто на теперішній час досудове розслідування перебуває на початковій стадії і для забезпечення доказів у кримінальному провадженні звернення до суду слідчим з клопотанням про накладення арешту на майно є цілком обґрунтованим та потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, та завдань арешту майна, які передбачені в абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, і тому, врахувавши розумність та співрозмірність обмеження права власності, вважаю за необхідне клопотання прокурора задовольнити та накласти арешт на вищезазначене вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Аналізуючи матеріали провадження, приходжу до висновку, що слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Заборона з обов`язковою забороною розпорядження та відчуження автомобілем, та користування, відчуження та розпорядження електронними вагами без маркування та сумкою захисного кольору, в якій зберігались предмети схожі на гранати, забезпечить збереження речових доказів та не призведе до їх приховування, знищення, псування, перетворення, відчуження.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що обмеження майнових прав відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України має тимчасовий характер і повинно бути негайно припинено, якщо у ході подальшого досудового розслідування або за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є предметом, доказом кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя враховує те, що власник майна має право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту, одразу ж, після зникнення підстав для його застосування.

З огляду на викладене, врахувавши розумність та співрозмірність обмеження права власності, а також враховуючи думку прокурора та володільця майна, слідчий суддя вважає за необхідне у зв`язку з метою забезпечення збереження речових доказів та недопустимості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення зазначеного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, накласти арешт на вилучений автомобіль ВАЗ 210994-20, н.з. НОМЕР_1 , шляхом заборони осіб на відчуження, розпорядження вказаним майном, а також на електронні ваги без маркування та сумку захисного кольору, в якому зберігались предмети схожі на гранати, шляхом заборони осіб на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, у зв`язку з чим, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 94,98,100,132,170-173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.06.2023 року за №0000247 за ч. 1 ст. 263 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході обшуку 28.06.2023 року, з метою забезпечення збереження речових доказів а саме:

-на автомобіль марки ВАЗ 210994-20, н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , користувачем якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення права осіб на відчуження та розпорядження вилученим майном;

-на електронні ваги без маркування та сумку захисного кольору, в якій зберігались предмети схожі на гранати, володільцем яких є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення права осіб на відчуження, розпорядження та користування вилученим майном.

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається прокурору.

Виконання ухвали доручити прокурору Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, тоді особа може подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1