справа № 401/268/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2023 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

сторони справи: прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Світловодську матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001325, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 жовтня 2020 року, відносно -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Диківка Знам`янського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, має неповну середню освіту, не одруженого, який не працює, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого:

- вироком Світловодського районного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2001 року за ч.3 ст.140 КК України на підставі ст. 44 КК України з відстрочкою виконання покарання на 1 рік без виплати штрафу;

- вироком Світловодського районного суду Кіровоградської області від 09 липня 2003 року за ч.1 ст.185 КК України, до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. 25 липня 2013 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області скасовано звільнення від покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання, за вироком у виді 5 років позбавлення волі; 09 квітня 2016 року звільнений по закінченню строку відбування покарання;

- вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2018 року за ч.2 ст.185 КК України до 1 (одного) року 6 (шести) місяцівпозбавлення волі,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинив умисні кримінальні правопорушення проти власності, проти життя та здоров`я особи, за таких обставин.

Так, 08 жовтня 2020 року, близько 17 години, ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували біля будинку №98-А по вулиці Героїв України м. Світловодськ Кіровоградської області, де зустріли свого знайомого ОСОБА_7 .

Під час зустрічі між ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 з однієї сторони, та ОСОБА_7 , який збирав пляшки на вказаній території, виник конфлікт, який в подальшому переріс у бійку. В ході бійки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , наносячи один одному тілесні ушкодження, впали на землю.

Знаходячись біля ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , ОСОБА_5 помітив у ОСОБА_7 мобільний телефон, яким вирішив відкрито заволодіти.

Діючи з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, розуміючи, що його протиправні дії помітні для потерпілого, скориставшись тим, що ОСОБА_7 під час бійки з ОСОБА_8 знаходячись на землі тримав останнього за руки та не міг чинити опір, ОСОБА_5 відкрито дістав із кишені куртки ОСОБА_7 мобільний телефон моделі «NOKIA 2690», вартістю 415 грн., разом з грошовими коштами в сумі 1200 грн., тим самим відкрито заволодів вказаним майном потерпілого.

Продовжуючи свої протиправні дії та усвідомлюючи, що вони помітні потерпілому, не реагуючи на вимоги ОСОБА_7 повернути його майно, утримуючи викрадене при собі, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1615 грн., тобто, вчинив відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Крім того, 07 грудня 2020 року у вечірній час, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , для подальшого спільного вживання спиртних напоїв, маючи при собі літр самогону, прибули до квартири АДРЕСА_2 до свого знайомого ОСОБА_6 , де з дозволу останнього та разом з ним, і його співмешканкою ОСОБА_11 , стали розпивати спиртні напої.

В ході спільного розпиття спиртних напоїв ОСОБА_11 повідомила присутнім, що її співмешканець ОСОБА_6 вчиняє сімейні сварки, постійно принижує та б`є її.

Через повідомлене ОСОБА_11 , між присутніми виник конфлікт, під час якого ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно на грунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи з метою залякування потерпілого шляхом спричинення йому тілесних ушкоджень для припинення конфлікту, наніс ОСОБА_6 , декілька ударів руками та ногами в область голови та грудної клітини, внаслідок яких ОСОБА_6 припинив чинити опір.

В результаті умисно протиправно нанесених руками та ногами ударів, ОСОБА_5 умисно спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді:

1. перелому грудини на рівні другого ребра, переломів зліва: 2-6 ребер на рівні середньо-ключичної лінії (прямі) від згинання, переломів справа: 2-7 ребер по окологрудній лінії (прямі) від згинання, 3-6 ребер по середньо-пахвовій (непрямі) від вигину, які згідно висновку судово-медичного експерта №232 від 08 грудня 2020 року по роздільності несуть в собі ознаки середнього ступеню тяжкості, що викликало тривалий розляд здоров'я, проте у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення;

2. забійної рани у лівій надбрівній дільниці, садна на носі, перелому хрящів носу, множинні крововиливи під шкіру, м`яку тканину та підшкірно-жирову клітковину голови; 5 крововиливів на тильній поверхні правої кисті; 3 крововиливи на тильній поверхні лівої кисті; 2 крововиливи на розгинальній поверхні правого передпліччя; 2 крововиливи на передній середньої частини лівого плечакрововиливи на грудній клітці, крововилив у бризжейку тонкої кишки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Внаслідок завданих ОСОБА_5 руками та ногами ударів потерпілому, згідно висновку судово-медичного експерта №232 від 08 грудня 2020 року, від травматичного шоку, викликаного сукупністю всіх наявних тілесних ушкоджень, в присутності прибувшего на місце події лікаря швидкої медичної допомоги, ІНФОРМАЦІЯ_4 року близько 18 години 09 хвилин настала смерть ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_5 , як і на досудовому слідстві, в інкримінованих йому злочинах винуватим себе не визнав.

1. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 по суті обвинувачення за ч.2 ст.186 КК України пояснив, що раніше він проживав у Кагарлику, а після звільнення з місць позбавлення волі з грудня 2019 року він проживає у Світловодську де немає постійного місця проживання. У вересні-жовтні 2020 року зі своєю співмешканкою він проживав в лісосмузі в районі будинку АДРЕСА_3 біля бочки. Гроші заробляли здаючи металобрухт. Дійсно на початку жовтня 2020 року він разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_13 проходили біля будинку АДРЕСА_4 , де зустріли свого знайомого ОСОБА_15 , який також веде бродяжницький образ життя. Під час зустрічі між ОСОБА_13 та ОСОБА_16 виник конфлікт під час якого ОСОБА_16 розбив палкою ОСОБА_13 голову, тому між ними почалася бійка, в ході якої вони впали на землю. Коли він розбороняв ОСОБА_16 і ОСОБА_13 , він побачив як у ОСОБА_16 випав мобільний телефон марки «Нокіа». Він підняв телефон ОСОБА_16 , та утримував його при собі. Після бійки ОСОБА_13 з ОСОБА_16 , через деякий час він віддав ОСОБА_13 телефон, який забрав у ОСОБА_7. Гроші у ОСОБА_16 він не бачив і не викрадав.

В судових дебатах захисник зазначив, що обвинувачений ОСОБА_17 дійсно під час бійки між ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , побачив як з кишені потерпілого випав мобільний телефон. ОСОБА_17 дійсно підібрав мобільний телефон щоб повернути власнику, отже, умислу на викрадення майна ОСОБА_17 не мав. Також, ОСОБА_17 не бачив у потерпілого грошей і грошима не заволодівав. Оскільки кількість викраденого майна у ОСОБА_16 підтверджується лише словами потерпілого, а потерпілий ОСОБА_16 є особою без постійного місця проживання, виник сумнів у наявності у ОСОБА_16 грошей в сумі 1200 грн. Крім того, у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30 грудня 2020 року (т.1 а.с.133-135) час проведення слідчої дії вписано іншим барвником, а тому проведення слідчої дії та її час викликає сумнів. Всупереч вимог ст.228 КПК України у вказаному протоколі містяться не фотознімки осіб, а зображення, які фактично є надрукованими ілюстраціями, і вказані зображення осіб є спотвореними, що впливає на сприйняття зображення, тому вказаний доказ має бути визнаний недопустимим. Відомості, які містяться у протоколі огляду місця події від 09 жовтня 2020 року з додатками, де було вчинено інкримінований злочин, у протоколі огляду місця події від 09 жовтня 2020 року з додатками, де було виявлено викрадений у потерпілого ОСОБА_16 мобільний телефон, у протоколі пред`явлення потерпілому ОСОБА_7 для впізнання речей від 23 жовтня 2020 року, та у висновку судово-товарознавчої експертизи №98 від 14 січня 2021 року не вказують на ОСОБА_17 , як на особу, яка викрала майно ОСОБА_16 , а тому, посилаючись на відсутність достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, захисник просив закрити провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

Доводи сторони захисту щодо непричетності обвинуваченого ОСОБА_5 до вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж) у потерпілого ОСОБА_7 , суд перевіряв в ході судового розгляду та визнає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вони не знайшли свого підтвердження і спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, незважаючи на пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , та на доводи захисника, винуватість ОСОБА_5 в умисному злочині проти власності,повністю підтверджується наданими стороною обвинувачення належними та достовірними доказами, які досліджено під час судового розгляду справи, а саме:

Показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що дійсно ввечері 08 жовтня 2020 року біля будинку АДРЕСА_4 його перестріли ОСОБА_17 , ОСОБА_13 та ОСОБА_13 . ОСОБА_13 звалив його на землю та став бити і утримувати. В цей час ОСОБА_17 став обшукувати його кармани, та насильно забрав мобільний телефон марки «Нокіа» та гроші в сумі 1200 грн. Про викрадення його майна він написав заяву до поліції. Поліція відшукала та повернула йому мобільний телефон. В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 беззастережно вказав на обвинуваченого ОСОБА_5 , як на особу, яка 08 жовтня 2020 року відкрито заволоділа його мобільним телефоном і грошима в сумі 1200 грн.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що тривалий час немає постійного місця проживання, проживав у доньки, та у приміщенні колишнього гуртожитку навпроти ринку «Далер». Він знав, що у вересні-жовтні 2020 року ОСОБА_18 зі своєю співмешканкою, жили у палатці на поляні біля бочки по АДРЕСА_3 . На початку жовтня 2020 року він та його знайомі ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , та співмешканка ОСОБА_20 проходили біля заброшеного гуртожитку будинок АДРЕСА_4 , в районі якого збирали пляшки для заробітку. В цей час, раніше знайомий ОСОБА_21 , на прізвисько - «рюкзак», підбіг до нього позаду та вдарив його палицею по голові, через те, що він збирав пляшки на його території, тому почалася бійка між ним та ОСОБА_16 . ОСОБА_5 захищав його від ОСОБА_16 . Він у ОСОБА_16 нічого не забирав. Після бійки вони пішли у гості до ОСОБА_17 на поляну біля бочки. На наступний день після бійки, ОСОБА_17 йому сказав, що під час їх боротьби він забрав у ОСОБА_16 мобільний телефон. Коли його допитували в поліції, він розповів, що мобільний телефон ОСОБА_16 може знаходитися у ОСОБА_17 . Працівники поліції в палатці ОСОБА_17 під матрацом знайшли телефон ОСОБА_16 .

Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про вчинене кримінальне правопорушення від 09 жовтня 2020 року з якого видно, що гр-н ОСОБА_7 заявив, що 08 жовтня 2020 року близько 17 год. біля будинку №98а по вулиці Героїв України м.Світловодськ, у нього відкрито викрали мобільний телефон марки «Нокіа 2690» та грошові кошти в сумі 1200 грн. (а.с.122 том №1).

Результатами огляду місця події, які зафіксовано в протоколі огляду місця події від 09 жовтня 2020 року проведеного з фотозйомкою, в ході якого було оглянуто місце події біля будинку №98а по вулиці Героїв України м.Світловодськ, де 08 жовтня 2020 року у потерпілого ОСОБА_7 було відкрито викрадено мобільний телефон «Нокіа 2690» та грошові кошти в сумі 1200 грн. (а.с.123-126 том №1).

Результатами огляду місця події, які зафіксовано в протоколі огляду місця події від 09 жовтня 2020 року проведеного з фотозйомкою, в ході якого було оглянуто місце події біля будинку №70 по вулиці Приморська м.Світловодськ, де в районі лісового масиву на землі біля палатки, в якій проживають ОСОБА_17 інші безпритульні, виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Нокіа 2690» з сім-карткою Київстар з акумуляторною батареєю та зарядним пристроєм, який 08 жовтня 2020 року було викрадено у потерпілого ОСОБА_7 (а.с.127-130 том №1).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30 грудня 2020 року року відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав на фотознімку №3 чоловіка, якого знає як ОСОБА_22 , який 08 жовтня 2020 року відкрито заволодів його мобільним телефоном та грошовими коштами. Відповідно до довідки до протоколу про пред`явлення для впізнання потерпілій ОСОБА_7 від 30 грудня 2020 року на фото №3 зображене фото ОСОБА_5 ( а.с. 133-135, том №1).

Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 23 жовтня 2020 року, яким зафіксовано, що потерпілий ОСОБА_7 впізнав свій мобільний телефон марки «Нокіа 2690», який у нього було відкрито викрадено 08 жовтня 2020 року. (а.с.136-138, том №1).

Висновком судового експерта ОСОБА_23 №98 від 14 січня 2021 року, якому постановою слідчого доручено проведення товарознавчої експертизи, з якого вбачається, що на підставі аналізу дослідження визначено, що ринкова вартість, станом цін на 08 жовтня 2020 року 06.2016 року, бувшого у використанні мобільного телефону марки «Нокіа 2690», складає 415 грн. (а.с. 140-143, том №1).

Речовим доказом - мобільний телефон марки «Нокіа 2690», чорного кольору, в якому знаходиться сім-картка мобільного оператора «Київстар» із зарядним пристроєм, який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_7 (а.с.144, том №1).

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.186 КК України грабіж з об`єктивної сторони є відкритим викраденням чужого майна, тобто вилученням майна в присутності власника або інших осіб, які усвідомлюють вчинення викрадення. Водночас і особа, яка викрадає майно, усвідомлює, що її дії помічені іншими і оцінюються ними як викрадення. Але вона ігнорує це. Грабіж вважається закінченим, коли майно вилучене і винний має реальну, хоча б початкову, можливість розпорядитися ним як власним (винести, сховати, передати, викинути тощо). З суб`єктивної сторони грабіж передбачає тільки прямий умисел, тобто, що особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, відкрито вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду. Обов`язковими суб`єктивними ознаками є корисливий мотив та корислива мета.

Доводи захисника про те, що у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30 грудня 2020 року (т.1 а.с.133-135) час проведення слідчої дії вписано іншим барвником, а тому час проведення слідчої дії та проведення слідчої дії викликає сумнів, та всупереч вимог ст.228 КПК України у вказаному протоколі містяться не фотознімки осіб, а зображення, які фактично є надрукованими ілюстраціями, і вказані зображення осіб є спотвореними, що впливає на сприйняття зображення, тому вказаний доказ має бути визнаний недопустимим, не заслуговують на увагу та спростовуються результатами судового розгляду справи.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 беззастережно вказав на обвинуваченого ОСОБА_5 , як на особу, яка 08 жовтня 2020 року відкрито заволоділа його мобільним телефоном і грошима в сумі 1200 грн.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 переконав суд, що повідомляючи поліції про вчинене ОСОБА_5 08 жовтня 2020 року кримінальне правопорушення, він діяв свідомо, без будь-якого примусу, та з метою захисту свого порушеного права на власність.

У суду відсутні підстави не довіряти поясненням потерпілого ОСОБА_7 .

Також, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що забираючи без дозволу потерпілого його майно, він вчиняв свої дії свідомо, та в подальшому розпорядився цим майном на власний розсуд.

Досліджуючи доводи обвинуваченого, що він не викрадав у потерпілого ОСОБА_7 грошові кошти, суд враховує, що матеріалами справи доведено, що викрадення майна потерпілої особи відбулося одномоментно, в той же період, в який вчинив відкрите викрадення ОСОБА_5 , та у той же спосіб, а тому факт визнання вилучення у потерпілого лише мобільного телефону вказує на те, що доля грошових коштів обвинуваченим залишилися прихованою від сторони обвинувачення та суду. Крім того, показання обвинуваченого щодо кількості викраденого ним майна, на кваліфікацію його дій не впливає.

Враховуючи викладене, суд визнає помилковою позицію сторони захисту про недоведеність стороною обвинувачення в діях обвинуваченого ОСОБА_5 складу відкритого викрадення чужого майна (грабіж) потерпілого ОСОБА_7 .

Суд зазначає, що під час судового засідання стороною обвинувачення доведено достовірними, належними та допустимими доказами, що обвинувачений ОСОБА_5 відкрито викрав майно ОСОБА_7 .

Досліджені судом і перелічені у вироку докази є належними і допустимими, оскільки з урахуванням припису положень ст.ст.85, 86 КПК України кожен окремо і у своїй сукупності підтверджують обставини щодо вчинення обвинуваченим злочину, вони є достовірними і отримані у встановленому Кримінально - процесуальним кодексом порядку.

Дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, проаналізувавши та оцінивши зібрані у справі докази в їх єдності, і сукупності, та у взаємозв`язку, суд доходить висновку, що зібрані докази є належними, допустимими, достовірними та поза розумним сумнівом достатніми для визнання обвинуваченого ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину проти власності. Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, тобто за ч.2 ст.186 КК України.

2. Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не визнав вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме, в умисному вбивстві ОСОБА_6 . Разом з цим, ОСОБА_5 визнав свою винуватість у тому, що під час конфлікту свідомо наніс ОСОБА_6 декілька ударів руками та ногами в область голови та тулубу, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження.

Про обставини події щодо завдання потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що раніше він проживав у Кагарлику, а після звільнення з місця позбавлення волі з грудня 2019 року він проживає у Світловодську де не має свого житла, не має роботи і постійного місця проживання, і зі своїми знайомими фактично вів безпритульний образ життя, вживаючи спиртні напої. Дійсно 07 грудня 2020 року він разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_24 вживав спиртні напої. Під вечір, 07 грудня 2020 року вони втрьох, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, для подальшого спільного вживання спиртних напоїв, та маючи при собі літр самогону, прийшли в гості до ОСОБА_25 , який проживав в квартирі в будинку по АДРЕСА_4 разом з співмешканкою ОСОБА_26 , яка раніше була дружиною ОСОБА_13 . В квартирі їх зустрів ОСОБА_25 . Всі разом протягом 1-2 годин вони розпивали на кухні самогон. В ході розпиття спиртного ОСОБА_27 стала скаржитися присутнім, що її співмешканець ОСОБА_25 обіжає, постійно принижує та б`є її. Виник конфлікт. Він бачив як ОСОБА_13 вдарив 2-3 рази ОСОБА_6 в обличчя, та ОСОБА_10 три рази вдарив ОСОБА_25 в область голови рукою і ногою. Після чого вони заспокоїлися. ОСОБА_6 приніс ще пляшку горілки, та продовжили всі вживати спиртне. У нього не було неприязні до ОСОБА_25 , і він бачив ОСОБА_25 вперше. ОСОБА_6 його не ображав. Проте, ОСОБА_25 в ході конфлікту проявив агресію, став виганяти їх з квартири та кинувся на нього, через що він для припинення дій ОСОБА_25 завдав декілька ударів ОСОБА_25 в грудну клітину і в голову. ОСОБА_6 перестав конфліктувати. Продовжили всі вживати спиртне. У ОСОБА_25 з носу шла кров, йому було погано, але він був живий. Після розпиття спиртного він пішов у кімнату де ліг спати. Присутні викликали для ОСОБА_25 швидку допомогу. Через пару годин його розбудив ОСОБА_24 і сказав що приїхала швидка допомога. Пізніше від ОСОБА_24 він взнав, що ОСОБА_25 помер, тому він вийшов на вулицю. Через деякий час по телефону від ОСОБА_24 він взнав, що його шукає поліція. Він вважає себе частково винуватим у настанні смерті потерпілого, так як наніс ОСОБА_25 декілька ударів в область грудної клітини та голови. Умислу вбивати ОСОБА_6 він не мав, і настання його смерті він не бажав. Пояснив, що ОСОБА_6 проявив до нього агресію, тому він ударив ОСОБА_6 у відповідь. Він хотів заспокоїти ОСОБА_6 , а не вбивати. Він погано розумів що робив через стан алкогольного сп`яніння. Після його ударів ОСОБА_6 заспокоївся, він більше його не бив. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 попросив пробачення у сина потерпілого ОСОБА_6 , а також просив суд суворо його не карати. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 показав як наносив удари правою рукою та ногою потерпілому ОСОБА_6 у верхню частину грудної клітини.

В судовому засіданні захисник зазначав, що дійсно обвинувачений ОСОБА_5 , під час досудового розслідування та судового розгляду справи надавав однакові пояснення, про те, що 07 грудня 2020 року він спільно з ОСОБА_13 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_13 розпивали спиртні напої на кухні в квартирі у ОСОБА_6. Оскільки ОСОБА_13 , як колишня дружина ОСОБА_13 , стала скаржитися на те, що ОСОБА_25 її ображає, мав місце конфлікт між ОСОБА_13 і ОСОБА_25 . В ході конфлікту ОСОБА_13 наніс удари ОСОБА_25 в обличчя спричинивши тілесні ушкодження. Також, ОСОБА_25 проявив агресію і до ОСОБА_17 , через що ОСОБА_17 також наніс удари рукою ОСОБА_25 в обличчя та один удар у груди, після чого пішов спати в кімнату. Через деякий час його розбудив ОСОБА_24 від якого він дізнався що ОСОБА_25 мертвий. Оскільки ОСОБА_17 був відсутній на кухні, захисник припускає, що інші члени компанії, через те, що ОСОБА_13 спровокувала конфлікт, могли сильно побити ОСОБА_25 від чого той помер. Захисник також просив врахувати, що ОСОБА_17 раніше не був знайомий ні з ОСОБА_25 ні з його співмешканкою ОСОБА_13 , а тому не мав ні мотиву ні умислу на заподіяння смерті ОСОБА_25 . Захисник просив врахувати, що ОСОБА_17 не заперечує нанесення ОСОБА_25 ударів рукою в обличчя та груди у відповідь на агресію ОСОБА_25 , але після цього вони всі ще вживали спиртні напої з ОСОБА_25 . Захисник припускає, що мотив для помсти ОСОБА_25 мав би бути у ОСОБА_13 , як колишнього чоловіка ОСОБА_13 . Проте, оскільки ОСОБА_17 пішов спати в кімнату і не знає що відбувалося на кухні, захисник припускає, що це дозволило ОСОБА_13 та ОСОБА_24 оговорити ОСОБА_17 , знаючи його кримінальне минуле. На думку захисника стороною обвинувачення залишено поза увагою нещирі показання ОСОБА_13 та ОСОБА_24 , а також не надано оцінки діям ОСОБА_13 і ОСОБА_24 із врахуванням висновку судово-медичної експертизи №232-а від 27 січня 2021 року за результатами слідчих експериментів проведених із ОСОБА_13 , ОСОБА_24 і ОСОБА_17 . Згідно висновку ОСОБА_24 міг спричинити тілесні ушкодження середньої тяжкості, що у значній мірі сприяли настанню смерті. Підтвердженням вказаного є те, що на одязі та взутті ОСОБА_24 виявлено сліди крові, яка може походити від потерпілого ОСОБА_25 згідно висновку експерта №4 від 15 січня 2021 року, також на одязі ОСОБА_13 виявлено сліди крові, яка може походити від потерпілого ОСОБА_25 згідно висновку експерта №5 від 15 січня 2021 року. Факт наявності слідів крові на напівчоботі ОСОБА_24 може вказувати на те, що саме він наносив ОСОБА_25 удари ногою в різні частини тіла. Оскільки органом досудового розслідування допущено порушення кримінального процесуального законодавства, тому, посилаючись на відсутність достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, захисник просив закрити провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284, ст.373 КПК України.

Доводи сторони захисту щодо непричетності обвинуваченого ОСОБА_5 до вчинення злочину внаслідок якого настала смерть ОСОБА_6 , суд перевіряв в ході судового розгляду та визнає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вони не знайшли свого підтвердження, і такі доводи спростовуються встановленими обставинами справи.

Незважаючи на пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , та доводи захисника, винуватість ОСОБА_5 в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 , повністю підтверджується наданими стороною обвинувачення належними та достовірними доказами, які досліджено під час судового розгляду справи, а саме:

Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 є його батьком, і дійсно тривалий час проживав в квартирі АДРЕСА_2 разом із співмешканкою ОСОБА_28 , з якою зловживали спиртними напоями. Про обставини смерті свого батька 07 грудня 2020 року, йому стало відомо від працівників поліції.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_29 пояснив, що працює в Світловодському територіальному відділенні за обліком безпритульних. ОСОБА_5 був його підопічним, як безпритульна особа без постійного місця проживання та реєстрації. ОСОБА_17 покинув свою сім'ю та дітей, не мав житла та реєстрації, вів негативний спосіб життя, лише пиячив та гуляв. ОСОБА_5 пропонувалося робота, але він не бажав працювати, 3-4 рази ухилявся від запланованого працевлаштування. З ОСОБА_17 постійно спілкувалися, пропонували допомогти щоб він піднявся, але той не бажав налагодити для себе нормальне життя. ОСОБА_17 , як і деякі інші бездомні, у зимовий період мешкав у непридатному для проживання покинутому гуртожитку будинок АДРЕСА_4 . Також у відділенні перебували на обліку гр-ни ОСОБА_13 , ОСОБА_13 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_30 пояснила, що проживає в будинку АДРЕСА_5 . В квартирі поверхом нижче проживав ОСОБА_6 зі співмешканкою, які зловживали спиртним. До квартири ОСОБА_25 часто приходили гості, багато незнайомих людей. З квартири постійно доносилися сварки, скандали, неприємний запах, там пиячили, та вчиняли бійки. Вона часто бачила ОСОБА_25 випившими, побитим, грязним.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що восени у 2020 році він та його знайомі ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , та співмешканка ОСОБА_20 деякий час жили у заброшеному гуртожитку будинок АДРЕСА_4 . До цього ОСОБА_17 жив на поляні в бочці. 07 грудня 2020 року, після вживання алкогольних напоїв, він разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_24 прийшли в гості до його колишньої дружини ОСОБА_11 , яка тривалий час співмешкала з ОСОБА_31 в будинку АДРЕСА_5 . Біля будинку вони зустріли ОСОБА_32 , який був також випивший. Всі разом пішли до ОСОБА_25 в квартиру розпивати їх самогон. Розпивали самогон всі разомвін, ОСОБА_17 , ОСОБА_25 , ОСОБА_24 та ОСОБА_27 . Після розпиття самогону, ОСОБА_27 послала ОСОБА_25 за горілкою. ОСОБА_6 приніс пляшку горілки. В ході розпиття спиртного ОСОБА_27 стала скаржитися присутнім, що її співмешканець ОСОБА_6 обіжає, постійно принижує та б`є її. Виник конфлікт. ОСОБА_17 вдарив рукою та збив з ніг ОСОБА_25 . Коли той впав, то ОСОБА_17 наніс ногами ОСОБА_25 в грудну клітину декілька ударів. В цей час ОСОБА_25 лежав на підлозі в кухні. Після побиття ОСОБА_25 , ОСОБА_17 пішов спати в кімнату. Він та ОСОБА_24 не били ОСОБА_25 . Він з ОСОБА_24 викликали ОСОБА_25 швидку допомогу. Швидка допомога приїхала. Розбудили ОСОБА_17 щоб він допоміг винести ОСОБА_25 до машини швидкої. ОСОБА_17 відмовився допомогати. В цей час ОСОБА_25 помер. Викликали поліцію. ОСОБА_17 втік коли взнав, що ОСОБА_25 помер. Їх всіх забрали до поліції. Потім затримали ОСОБА_17 . Він знає, що ОСОБА_17 у стані алкогольного сп`яніння стає сильно агресивним.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що дійсно наприкінці 2020 році його знайомі ОСОБА_18 та ОСОБА_33 жили у покинутому гуртожитку будинок АДРЕСА_4 . До цього ОСОБА_17 жив в палатці на поляні біля бочки. 07 грудня 2020 року, після вживання алкогольних напоїв, він разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_24 прийшли в гості до колишньої дружини ОСОБА_34 , - ОСОБА_11 , яка тривалий час співмешкала з ОСОБА_31 в будинку АДРЕСА_5 . Біля будинку вони зустріли ОСОБА_32 , який був також випивший. Всі разом пішли до ОСОБА_25 в квартиру розпивати спиртне. Розпивали в кухні самогон всі разом він, ОСОБА_17 , ОСОБА_25 , ОСОБА_13 та ОСОБА_27 . Після розпиття спиртного, ОСОБА_27 стала скаржитися присутнім, що її співмешканець ОСОБА_6 обіжає, постійно принижує та б`є її, і в неї немає захисту. Виник конфлікт. Він вдарив ОСОБА_25 рукою чотири рази в область обличчя. ОСОБА_17 вдарив ОСОБА_25 в обличчя, той впав. Коли ОСОБА_25 лежав на підлозі в кухні, то ОСОБА_17 наніс ОСОБА_35 ударів ногою в грудну клітину. Після побиття ОСОБА_25 , ОСОБА_17 пішов спати в кімнату. Він викликавдля ОСОБА_25 швидку допомогу. Коли приїхала швидка допомога, він розбудив ОСОБА_17 , та просив допомогти винести ОСОБА_25 до машини швидкої. ОСОБА_17 відмовився допомогати. В цей час ОСОБА_25 помер. Він сказав ОСОБА_17 , що ОСОБА_25 помер, після чого ОСОБА_17 втік. Викликали поліцію. Їх всіх забрали до поліції. Потім затримали ОСОБА_17 . Він знає, що ОСОБА_17 у стані алкогольного сп`яніння стає сильно агресивним, і у такому стані декілька раз побив його. Він та ОСОБА_13 не били ОСОБА_25 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що дійсно ОСОБА_33 її колишній чоловік. Останні десять років вона спів мешкала з ОСОБА_31 в його квартирі АДРЕСА_2 . ОСОБА_6 зловживав спиртними напоями, і до нього в гості часто приходили знайомі випивати. Дійсно, 07 грудня 2020 року до них у гості приходили знайомі ОСОБА_6 та розпивали спиртні напої. Подробиці побиття ОСОБА_6 вона не паматає так як була у стані сильного сп`яніння.

Суд, за згодою сторони захисту, прийняв відмову прокурора від допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_36 , ОСОБА_9 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , які не були очевидцями події.

Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені злочину, внаслідок якого настала смерть ОСОБА_6 , повністю підтверджується наданими стороною обвинувачення належними та достовірними доказами, які досліджено під час судового розгляду справи.

Результатами огляду місця події, які зафіксовано в протоколі огляду місця події від 07 грудня 2020 року під час якого було, в присутності судово-медичного експерта, оглянуто квартиру АДРЕСА_2 , де в приміщенні кухні виявлено труп гр-на ОСОБА_6 , 1950 року народження, зі слідами тілесних ушкоджень та ознаками насильницької смерті. Обстановка у примішенні кухні порушена. Огляд проводився із застосуванням відеозйомки. Відеозаписом огляду місця події від 07 грудня 2020 року, який переглянуто в судовому засіданні.(а.с.148-162, том №1).

Результатами огляду місця події, які зафіксовано в протоколі огляду місця події від 08 грудня 2020 року під час якого було, в присутності судово-медичного експерта, оглянуто в примішенні Світловодського ЦРЛ за адресою будинку АДРЕСА_6 , одяг в якому було виявлено труп гр-на ОСОБА_6 (а.с.163, том №1).

Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_6 про притягнення до кримінальної відповідальності невідому особу, яка вчинила вбивство його батька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 року в квартирі АДРЕСА_2 . (а.с.169 том №1).

Результатами проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозапису, які містяться в протоколі від 08 грудня 2020 року, в ході якого свідок ОСОБА_8 розповів та показав на місці про обставини нанесення ОСОБА_5 07 грудня 2020 року близько 17-18 години в кухні квартири АДРЕСА_2 ногою в область грудної клітини ОСОБА_6 та спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. Відеозаписом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 від 08 грудня 2020 року, який переглянуто в судовому засіданні. (а.с.183-188, том №1).

Результатами проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозапису, які містяться в протоколі від 08 грудня 2020 року, в ході якого свідок ОСОБА_10 показав як він наніс ОСОБА_6 чотири удари рукою в область обличчя. Також, свідок ОСОБА_10 розповів та показав на місці про обставини та спосіб нанесення ударів ОСОБА_5 та спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , який вже лежав на підлозі, 07 грудня 2020 року в кухні квартири АДРЕСА_2 . Після чого він викликав швидку допомогу ОСОБА_25 . Лікар швидкої допомоги повідомив, що потерпілого потрібно доставити до лікарні, проте ОСОБА_17 відмовився йому допомагати донести ОСОБА_25 до швидкої. Після чого лікар повідомив, що потерпілий ОСОБА_25 помер. Про смерть ОСОБА_25 він повідомив ОСОБА_17 , який після цього зник з квартири. Відеозаписом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_10 від 08 грудня 2020 року, який переглянуто в судовому засіданні. (а.с.190-195, том №1).

Результатами проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозапису, які містяться в протоколі від 08 грудня 2020 року, в ході якого свідок ОСОБА_39 розповіла на місці про обставини що відбувалися 07 грудня 2020 року, що в квартиру АДРЕСА_2 прийшли випивші її знайомі ОСОБА_40 , ОСОБА_41 та ще один чоловік, які перебували у стані алкогольного сп`яніння. Обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 вона не пам`ятає через перебування в стані сп`яніння.(а.с.197-200, том №1).

Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта №232 від 08 грудня 2020 року, відповідно до якого на тілі трупу гр-на ОСОБА_6 , 1950 р.н., виявлено тілесні ушкодження: - забійна рана у лівій надбрівній дільниці, садна на носі, перелом хрящів носу, множинні крововиливи під шкіру, м`яку тканину та підшкірно-жирову клітковину голови; 5 крововиливів на тильній поверхні правої кисті; 3 крововиливи на тильній поверхні лівої кисті; 2 крововиливи на розгинальній поверхні правого передпліччя; 2 крововиливи на передній середньої частини лівого плеча крововиливи на грудній кліткі, крововилив у бризжейку тонкої кишки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; перелом грудини на рівні другого ребра, переломи зліва: 2-6 ребер на рівні середньо-ключичної ліній (прямі) від згинання, переломи справа: 2-7 ребер по окологрудній лінії (прямі) від згинання, 3-6 ребер по середньо-пахвовій (непрямі) від вигину, які по роздільності несуть в собі ознаки середнього ступеню тяжкості що викликало тривалий розляд здоровя, проте у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення. Смерть ОСОБА_6 настала від травматичного шоку, викликаного сукупністю всіх наявних ушкоджень, велику роль зіграли переломи ребер та грудини, меншу роль інші ушкодження. На час смерті ОСОБА_6 перебував в стані алкогольного сп`яніння. (а.с.204-209, том №1).

Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта №816 від 10 грудня 2020 року, відповідно до якого кров трупа ОСОБА_6 належить до групи Ва за ізосерологічною системою АВ0.

Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта №4421 від 17 грудня 2020 року, відповідно до якого в крові трупа ОСОБА_6 виявлений етиловий спирт в кількості 0,69 г/дм3. (а.с.204-209, а.с. 211,212, 214,215,217, том №1).

Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта №825 від 16 грудня 2020 року, відповідно до якого кров трупа ОСОБА_6 належить до групи Ва за ізосерологічною системою АВ0. (а.с.226, том №1).

Результатами отримання зразків для експертизи, які зафіксовано в протоколі від 07 грудня 2020 року та протоколі від 10 грудня 2020 року, про те, що в медичним працівником у гр. ОСОБА_8 відібрано зразки для експертизи (а.с.177, 178 том №1).

Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта №826 від 16 грудня 2020 року, відповідно до якого кров свідка ОСОБА_8 належить до групи 0аВ за ізосерологічною системою АВ0 (а.с.230,231 том №1).

Результатами отримання зразків для експертизи, які зафіксовано в протоколі від 07 грудня 2020 року та протоколі від 10 грудня 2020 року, про те, що в медичним працівником у гр. ОСОБА_10 відібрано зразки для експертизи (а.с.180, 181 том №1).

Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта №827 від 16 грудня 2020 року, відповідно до якого кров свідка ОСОБА_10 належить до групи 0аВ за ізосерологічною системою АВ0. (а.с.235,236 том №1).

Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта №828 від 16 грудня 2020 року, відповідно до якого кров підозрюваного ОСОБА_5 , 1982 року народження, належить до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0. (а.с.240,241 том №1).

Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта №4 від 15 січня 2021 року, відповідно до п.6 якого при визначенні групової належності в слідах крові на джинсах, на куртці, на півчоботі в яких був одягнутий свідок ОСОБА_10 встановлено групу Ва та виявлено антигени В і Н, що свідчить про походження крові в цих об`єктах або від однієї особи, або від декількох осіб, організмам яких притаманні ці антигени. Тобто кров у вказаних об`єктах може походити від потерпілого ОСОБА_6 , при цьому можливість домішки крові свідків ОСОБА_8 або (і) ОСОБА_10 не виключається. Від підозрюваного ОСОБА_5 кров в цих об`єктах походити не може. (а.с.246-250, том №1).

Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта №5 від 15 січня 2021 року, відповідно до п.6 якого при визначенні групової належності в слідах крові на джинсах, на куртці і джемпері в яких був одягнутий свідок ОСОБА_8 встановлено групу Ва та виявлено антигени В і Н, що свідчить про походження крові в цих об`єктах або від однієї особи, або від декількох осіб, організмам яких притаманні ці антигени. Тобто кров у вказаних об`єктах може походити від потерпілого ОСОБА_6 , при цьому можливість домішки крові свідків ОСОБА_8 або (і) ОСОБА_10 не виключається. Від підозрюваного ОСОБА_5 кров в цих об`єктах походити не може. (а.с.5-9, том №2).

Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта №6/833 від 14 січня 2021 року, відповідно до якого на фрагменті клейонки, на обох змивах з місця події знайдено кров людини. Кров в даних об`єктах могла бути утворена від змішування крові ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 ОСОБА_10 (а.с.14-17, том №2).

Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта №3/830 від 18 січня 2021 року, відповідно до якого на фрагментах одягу, а саме: на лівій полі куртки із бавовняної тканини камуфляжного забарвлення, на штанах із бавовняної тканини камуфляжного забарвлення, на верхній частині правого та лівого черевиків, в який (які) був одягнутий ОСОБА_5 07 грудня 2020 року під час вчинення кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_6 , знайдено кров людини. Кров в даних об`єктах могла бути утворена від змішування крові ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.21-26, том №2).

Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта №2/829 від 15 січня 2021 року, відповідно до якого на одязі потерпілого ОСОБА_6 , знайдено кров людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_6 (а.с.29-32, том №2).

Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта №828 від 16 грудня 2020 року, відповідно до якого при проведені судово-медичної експертизи зразка рідкої крові встановлено, що кров ОСОБА_5 належить до групи АВ за ізосерелогічною системою АВ0. (а.с.240,241 , том №1).

Речовими доказами, які було вилучено під час огляду місця події 07 грудня 2020 року та постановами слідчого від 07 грудня 2020 року визнано і приєднано до кримінального провадження, а саме: одяг потерпілого ОСОБА_6 , одяг, взуття та мобільний телефон обвинуваченого ОСОБА_5 , та змиви речовини з місця події (а.с.36, 38, 41 том №2).

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07 грудня 2020 року, з якого видно, що 07 грудня 2020 року о 22 годині 40 хвилин в м. Світловодську було затримано ОСОБА_5 безпосередньо після вчинення 07 грудня 2020 року злочину, а саме, після завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 від яких настала смерть потерпілого. Первісна кваліфікація дій ОСОБА_5 надана органом досудового розслідування за ч.1 ст.115 КК України, тобто, як умисне вбивство. Відеозаписом затримання ОСОБА_5 від 07 грудня 2020 року (а.с.68-71, том №2).

Результатами судово-психіатричної експертизи, які містяться у Висновку судово-психіатричного експерта №489 від 22 грудня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_5 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ст.19 ч.1 КК України. У відношенні інкримінуємого правопорушення ОСОБА_5 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує (а.с.220-222, том №1).

Результатами проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозапису, які містяться в протоколі від 10 грудня 2020 року, в ході якого підозрюваний ОСОБА_5 в присутності захисника, адвоката ОСОБА_42 , розповів та показав на місці про обставини та спосіб нанесення ним ударів 07 грудня 2020 року в квартирі в квартирі АДРЕСА_2 та спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 в область грудної клітини. Відеозаписом вказаного слідчого експерименту, який переглянуто в судовому засіданні. (а.с.94-96, том №2).

Результатами судово-медичної експертизи, які містяться у Висновку експерта №232 А від 27 січня 2021 року, відповідно до якого, на підставі висновку експерта №232 від 08 грудня 2020 року, та з урахуванням даних, отриманих в ході проведення слідчих експериментів від 08 грудня 2020 року, 10 грудня 2020 року:

1) При обставинах вказаних свідком ОСОБА_8 під час слідчого експерименту у гр. ОСОБА_6 могли виникнути крововиливи на голові, перелом хрящів носу, перелом грудини та ребер, також якщо він прикривався руками, то і крововиливи на руках.

Ці ушкодження у своїй сукупності могли спричинити травматичний шок, тяжкого ступеня, по ступеню тяжкості відносяться до тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення, що подалі і привело до смерті.

2) При обставинах вказаних свідком ОСОБА_43 під час слідчого експерименту у гр. ОСОБА_6 могли виникнути крововиливи на голові, перелом хрящів носу по ступеню тяжкості несли в собі ознаки легких ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я і в незначній мірі сприяли настанню смерті.

3) При обставинах вказаних під час слідчого експерименту, гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_8 міг спричинити гр. ОСОБА_6 крововиливи на голові і перелом хрящів носу, які по ступеню тяжкості несли в собі ознаки легких ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я і в незначній мірі сприяли настанню смерті.

ОСОБА_44 міг спричинити переломи ребер і пошкодження на голові у вигляді крововиливів на голові та перелому хрящів носу, які несли в собі ознаки середнього ступеню тяжкості і в значній мірі сприяли настанню смерті.

Сам гр. ОСОБА_5 ударивши рукою у грудну клітку, міг спричинити переломи ребер, грудини, які несуть в собі ознаки ушкоджень середнього ступеню тяжкості і в значній мірі сприяли настанню смерті. (а.с.34-35 том №2).

З метою перевірки версії захисника про те, що злочин внаслідок якого настала смерть потерпілого ОСОБА_6 було вчинено на кухні свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_8 в той час коли ОСОБА_5 пішов спати в кімнату, в судовому засіданні також було допитано судово-медичного експерта для роз`яснення висновку судово-медичної експертизи №232-а від 27 січня 2021 року за результатами слідчих експериментів проведених зі свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_10 і підозрюваним ОСОБА_5 .

Судово-медичний експерт Максюта ОСОБА_45 в судовому засіданні підтвердив висновки судово-медичної експертизи №232 від 08 грудня 2020 року, та суду пояснив, що 07 грудня 2020 року він виїжджав на місце виявлення в квартирі трупа гр. ОСОБА_6 , 1950 р.н., де приймав участь в огляді місця події та трупа. На тілі трупу гр. ОСОБА_6 було виявлено сліди побиття. Від час судово-медичної експертизи на тілі трупу гр. ОСОБА_6 було виявлено сукупність тілесних ушкодженнь: - забійна рана у лівій надбрівній дільниці, садна на носі, перелом хрящів носу, множинні крововиливи під шкіру, м`яку тканину та підшкірно-жирову клітковину голови; 5 крововиливів на тильній поверхні правої кисті; 3 крововиливи на тильній поверхні лівої кисті; 2 крововиливи на розгинальній поверхні правого передпліччя; 2 крововиливи на передній середньої частини лівого плеча крововиливи на грудній кліткі, крововилив у бризжейку тонкої кишки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; перелом грудини на рівні другого ребра, переломи зліва: 2-6 ребер на рівні середньо-ключичної ліній (прямі) від згинання, переломи справа: 2-7 ребер по окологрудній лінії (прямі) від згинання, 3-6 ребер по середньо-пахвовій (непрямі) від вигину, які по роздільності несуть в собі ознаки середнього ступеню тяжкості що викликало тривалий розляд здоровя, проте у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення. Смерть ОСОБА_6 настала через деякий час після побиття, протягом десятків хвилин, від травматичного шоку, викликаного сукупністю всіх наявних ушкоджень. Основну роль в настанні смерті ОСОБА_6 зіграли переломи ребер та грудини, які і призвели до настання смерті. Інші ушкодження не перебувають в причинному зв`язку зі смертю. Тілесні ушкодження внаслідок яких виникли переломи ребер та грудини, були спричинені тупими предметами, якими могли бути руки і ноги людини, та могли бути завдані в короткий проміжок часу, протягом однієї хвилини. В ході слідчих експериментів свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_24 і підозрюваний ОСОБА_17 давали різні свідчення.

Проте, в ході слідчих експериментів свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_24 підтвердили, що ОСОБА_17 наніс ОСОБА_25 , який лежав на підлозі, удари руками і ногами в область грудини, і від таких ударів могли виникнути у ОСОБА_25 переломи ребер та грудини. Свідок ОСОБА_13 в ході слідчого експерименту заявив, що ОСОБА_17 наносив удари ОСОБА_25 подошвою взуття о область грудної клітини. Свідок ОСОБА_24 заявив, що ОСОБА_25 , який лежав на спині, ОСОБА_17 наносив удари зверху вниз руками в грудну клітину.

Підозрюваний ОСОБА_17 заявив, що ОСОБА_13 і ОСОБА_24 наносили удари ОСОБА_25 в область обличчя, отже від таких ударів виникли такі тілесні ушкодження, які не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого. Підозрюваний ОСОБА_17 підтвердив, що дійсно наніс декілька ударів ОСОБА_25 в область грудної клітини. Від двох-трьох ударів подошвою ноги в область грудини могли виникнути всі переломи ребер і грудини від яких настав шок і, як наслідок, настала смерть потерпілого.

Також, експерт засвідчив суду, що інші виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження, в тому числі в області голови, не знаходяться у причинному зв`язку з настанням його смерті. Тілесних пошкоджень, характерних для боротьби та самооборони не було виявлено. На час смерті ОСОБА_6 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд зазначає, що виявлені на одязі свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_8 сліди крові, яка лише може походити від потерпілого ОСОБА_6 , підтверджують лише пояснення як вказаних свідків так і обвинуваченого ОСОБА_17 про те, що свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_8 наносили удари ОСОБА_6 в область обличчя після чого у потерпілого була кровотеча з ран на обличчі. ОСОБА_5 наносив удари ОСОБА_6 після свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_8 через деякий час. І свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , і потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 тривалий час перебували під час розпиття спиртних напоїв в приміщенні кухні, яка має малу площу і простір. Отже, кров ОСОБА_6 , ще до побиття його ОСОБА_5 , могла попасти на одяг всіх присутніх осіб на кухні. При цьому, спричинені ОСОБА_6 свідками ОСОБА_10 і ОСОБА_8 тілесні ушкодження не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з причиною настання смерті ОСОБА_6 , оскільки смерть ОСОБА_6 настала внаслідок завданих тілесних ушкоджень в область грудної клітини. Як встановлено сукупністю досліджених доказів, та підтвердив в судовому засіданні сам обвинувачений ОСОБА_5 , удари ОСОБА_6 в область грудної клітини завдав лише ОСОБА_5 .

Отже, сукупністю досліджених доказів підтверджується, що саме внаслідок умисно спричинених ОСОБА_5 ударів в область грудної клітини настала смерть ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене, суд визнає помилковою позицію сторони захисту про недоведеність стороною обвинувачення в діях обвинуваченого ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення внаслідок якого настала смерть потерпілого ОСОБА_6 .

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження.

Відповідно до статті 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Виходячи зі змісту вимог статті 370 КПК, відповідно до якої судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим: законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Крім того, законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вирішуючи питання: - чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 стороною обвичнувачення; - чи містить діяння ОСОБА_5 склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; - у вчиненні якого кримінального правопорушення винен ОСОБА_5 , суд бере до уваги наступне.

Частина 1 статті 115 КК України, за якою пред`явлено обвинувачення ОСОБА_5 , передбачає відповідальність за умисне вбивство без кваліфікуючих ознак.

Вбивство - це винне, протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При цьому суд враховує, що суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає або свідомо припускає її настання.

Отже, для кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.115 КК України сторона обвинувачення зобов`язана в судовому засіданні допустимими доказами довести наявність в діях обвинуваченого, в тому числі, суб`єктивної сторони умисного вбивства, а саме, вини у формі умислу ОСОБА_5 на спричинення ударів ОСОБА_6 з метою протиправного заподіяння йому смерті, а також те, що обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті останнього, і бажав або свідомо припускав настання смерті.

Разом з цим, частина 2 статті 121 КК України передбачає відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, зокрема, умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене з метою залякування потерпілого, або таке, що спричинило смерть потерпілого.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується умислом до діяння і наслідків (за винятком психічного ставлення до наслідків у виді смерті - воно є необережним).

Суд відмічає, що умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене з метою залякування потерпілого або інших осіб, має місце тоді, коли такі ушкодження заподіюються для викликання в них почуття страху перед винним чи іншими особами. Залякування становить основний зміст погрози. Однак страх не є самоціллю заподіяння зазначених ушкоджень. Найчастіше вони є засобом впливу на потерпілого чи інших осіб, щоб примусити їх виконати певну дію чи утриматись від її виконання.

Також суд зазначає, що умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, має місце тоді, коли в результаті описаного у ч. 1 ст. 121 КК України діяння настає смерть потерпілого. Особливістю цього кваліфікованого виду умисного тяжкого тілесного ушкодження є те, що у ньому присутні два суспільно небезпечні наслідки (первинний - тяжкі тілесні ушкодження і похідний - смерть), психічне ставлення до яких з боку винного є різним. До заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження він ставиться умисно, а до настання смерті потерпілого від такого ушкодження - необережно. При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.

Суд погоджується з доводами сторони обвинувачення, та в судовому засіданні доведено, що 07 грудня 2020 року у вечірній час, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час розпиття спиртних напоїв ОСОБА_13 , ОСОБА_24 , ОСОБА_17 , ОСОБА_25 та ОСОБА_13 , після того як ОСОБА_13 повідомила присутнім, що її співмешканець ОСОБА_25 вчиняє сімейні сварки, постійно принижує та б`є її, діючи у відповідь, а також за те, що ОСОБА_25 почав виганяти їх з квартири, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_17 умисно, руками та ногами завдав декілька ударів ОСОБА_25 в область голови та грудної клітини, спричинивши потерпілому перелом грудини на рівні другого ребра, переломи ребер, які по роздільності несуть в собі ознаки середнього ступеню тяжкості, що викликало тривалий розляд здоров'я, проте у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення; та забійну рану, садна, множинні крововиливи під шкіру, м`яку тканину та підшкірно-жирову клітковину голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Суд погоджується з доводами сторони обвинувачення, що в судовому засіданні доведено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, завдав декілька ударів ОСОБА_6 , спричинивши потерпілому переломи ребер та грудної клітини, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

Що ж стосується доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.115 КК України, як вчинення умисного вбивства, то суд з таким висновком сторони обвинувачення погодитися не може з огляду на таке.

Під час встановлення вини та її змісту суд виходить з того, що вона об`єктивно існує в реальній дійсності, і встановлює її на підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів. Ознаки суб`єктивної сторони вчиненого злочину та особливості психічного ставлення обвинуваченого до вчинених діянь і їх наслідків встановлюється судом на підставі характеру вчиненого діяння та об`єктивно-предметних умов його вчинення, на підставі встановлених судом фактичних обставин вчинених злочинів, що закріплені належними і допустимими доказами, зібраними в порядку, передбаченому КПК, та оціненими відповідно до вимог ст. 94 КПК.

Принцип суб`єктивного ставлення у провину в кримінальному праві має фундаментальне і основоположне значення для кваліфікації кримінального правопорушення.

З урахуванням усталених підходів до кваліфікації кримінальних правопорушень проти життя і здоров`я питання про умисел під час такої кваліфікації вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.

Вбивство, передбачене ч.1 ст.115 КК, характеризується наміром щодо вбивства потерпілого, змістом якого охоплюється умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті фізичній особі. Смерть потерпілого утворює собою зміст мисленого уявлення винної особи про результат своїх дій, що є метою вчинення цього злочину як обов`язкової ознаки його суб`єктивної сторони.

Притому єдиним умислом є той, який виник до заподіяння смерті (до її настання) потерпілому і охоплює своїм змістом намір (прагнення) заподіяти йому смерть.

Із досліджених в судовому засіданні доказів достовірно встановлено послідовність дій та дійсних намірів обвинуваченого під час досліджуваної події, а саме те, що 07 грудня 2020 року у вечірній час, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_17 разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_24 , для подальшого спільного вживання спиртних напоїв, маючи при собі літр самогону, прибули до квартири АДРЕСА_2 до ОСОБА_25 , де з дозволу останнього та разом з ним, і його співмешканкою ОСОБА_13 ( ОСОБА_13 ), стали розпивати спиртні напої.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_17 не був раніше знайомий з ОСОБА_25 .

В ході спільного розпиття спиртних напоїв ОСОБА_13 ( ОСОБА_13 ) повідомила присутнім, що її співмешканець ОСОБА_25 вчиняє сімейні сварки, постійно принижує та б`є її.

Через повідомлене ОСОБА_13 ( ОСОБА_13 ), між присутніми виникли сварка та конфлікт, під час якого ОСОБА_13 , а пізніше ОСОБА_24 , нанесли декілька ударів руками ОСОБА_25 в область обличчя, спричинивши потерпілому легкі тілесні ушкодження.

В ході подальшого розпиття спиртних напоїв, внаслідок спровокованого ОСОБА_13 конфлікту, у відповідь на вимоги ОСОБА_25 покинути присутніх його квартиру, ОСОБА_17 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно на грунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою виклику почуття страху та залякування потерпілого для досягнення свого мотиву у виді припинення дій ОСОБА_25 стосовно ОСОБА_13 , та припинення вимог ОСОБА_25 виганяти присутніх з квартири, шляхом спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_25 декілька цілеспрямованих ударів спочатку руками в область обличчя, а коли ОСОБА_25 опинився на підлозі, і ногами в область грудної клітини, внаслідок яких ОСОБА_25 припинив конфлікт з присутніми. Внаслідок завданих ОСОБА_17 руками та ногами ударів потерпілому, від травматичного шоку, викликаного сукупністю всіх наявних тілесних ушкоджень, велику роль зіграли переломи ребер та грудини, через деякий час, який обраховується десятками хвилин, в присутності викликаного на місце події лікаря швидкої медичної допомоги, ІНФОРМАЦІЯ_4 року близько 18 години 09 хвилин настала смерть ОСОБА_25 . Тобто, після завданих тілесних ушкоджень і до настання смерті ОСОБА_25 минув час, якого було достатньо для виклику та для прибуття на місце події екіпажу швидкої медичної допомоги, лише після цього настала смерть потерпілого.

Про такі фактичні обставини справи повідомили в судовому засіданні очевидці події, свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_24 , а також обвинувачений ОСОБА_17 .

Деякі розбіжності у показаннях зазначених осіб суд відносить на суб`єктивне сприйняття кожним із них конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Проти вказаних фактичних обставин справи сторона захисту не заперечувала.

В судовому засіданні незнайшли свого підтвердження доводи сторони обвинувачення, викладені в обвинувальному акті, про те, що у ОСОБА_17 з мотивів образи та агресії, виник злочинний умисел направлений на умисне вбивство ОСОБА_6 . Незнайшли в ході судового розгляду свого підтвердження доводи сторони обвинувачення, викладені в обвинувальному акті, про те, що ОСОБА_17 реалізуючи свій злочинний задум до кінця, з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_25 , підійшов до останнього та умисно наніс ОСОБА_25 не менше двадцяти потужних цілеспрямованих ударів руками та ногами у область голови та тулубу.

Судом, відповідно до роз`яснень судово-медичного експерта, достовірно встановлено, що смерть ОСОБА_6 настала через деякий час після спричинення йому ударів в грудну клітину, протягом десятків хвилин, від травматичного шоку, викликаного сукупністю всіх наявних ушкоджень. Основну роль в настанні смерті ОСОБА_6 зіграли переломи ребер та грудини, які і призвели до настання смерті. Інші ушкодження не перебувають в причинному зв`язку зі смертю. Тілесні ушкодження внаслідок яких виникли переломи ребер та грудини, були спричинені тупими предметами, якими могли бути руки і ноги людини, та могли бути завдані в короткий проміжок часу, протягом однієї хвилини. Таких ударів могло бути і три. Саме таку кількість ударів, як пояснив ОСОБА_17 , він завдав ОСОБА_25 . Судом встановлено, що сукупність виявлених легких тілесних ушкоджень в області голови ОСОБА_25 були спричинені не ОСОБА_17 , а ОСОБА_13 і ОСОБА_24 .

Встановлене вказує, що ОСОБА_17 наніс ОСОБА_25 незначну кількість ударів, але саме від його ударів виникли тілесні ушкодження внаслідок яких і настала смерть потерпілого.

Крім того, суд враховує, що згідно висновку судово-медичної експертизи №75 від 22 січня 2021 року, потерпілий ОСОБА_6 страждав на плоскоклітинний рак печінки, і внаслідок хвороби, а також внаслідок його похилого віку, мав незадовільний фізичний стан здоров'я, що пришвидшило настання його смерті.

Разом з тим суд погоджується з доводами захисника, що ОСОБА_5 раніше не був знайомий ні з ОСОБА_6 ні з його співмешканкою ОСОБА_46 , а тому не мав ні мотиву, ні умислу на заподіяння смерті ОСОБА_25 .

Суд зазначає, що стороною обвинувачення, не було зазначено як в обвинувальному акті, так і в судовому засіданні не доведено мотивів образи, з яких ОСОБА_5 вирішив позбавити життя ОСОБА_6 , та яку він переслідував мету, та що вплинуло на прийняття такого рішення.

Суд зазначає, що стороною обвинувачення не доведено достовірними доказами наявність у ОСОБА_17 мотиву та умислу на заподіяння смерті ОСОБА_25 .

Проте, судом було достовірно встановлено домінуючий мотив та мету дій обвинуваченого через що він завдав удари руками та ногами ОСОБА_6 , після того як на ОСОБА_6 скаржилася ОСОБА_47 .

Метою спричинення обвинуваченим ударів потерпілому суд визнає його бажання залякати ОСОБА_6 для того, щоб той припинив принижувати та ображати ОСОБА_48 та перестав конфліктувати і виганяти присутніх з квартири.

Мотивом дій обвинуваченого суд визнає його намір викликати страх у ОСОБА_6 та змусити у стакий спосіб потерпілого припинити ображати та принижувати ОСОБА_48 та припинити виганяти присутніх з квартири.

При цьому, суд вважає, що обвинувачений умисно наносив удари ОСОБА_6 для спричинення тілесних ушкоджень і передбачав та бажав їх настання.

Разом з цим, умислом обвинуваченого ОСОБА_5 не охоплювався намір заподіяти смерть ОСОБА_6 , і він не передбачав, що в результаті його дій через деякий час настане смерть ОСОБА_6 від травматичного шоку викликаного сукупністю спричинених тілесних ушкоджень.

Вказане підтверджується також тим, що ОСОБА_5 , маючи реальну можливість продовжувати наносити удари руками та ногами ОСОБА_6 , припинив наносити йому удари коли той припинив конфлікт.

Фактично продовженню злочинних дій, за наявності намірів на позбавлення життя потерпілого, обвинуваченому ОСОБА_5 ніщо не заважало.

Час припинення таких дій залежить від суб`єктивного у конкретному випадку сприйняття ситуації обвинуваченим.

Як вказувалося вище, за бажання вбивства потерпілого, обвинувачений мав об`єктивну фізичну можливість продовжити наносити ножем ударів й далі.

Також, судом встановлено, що після того ОСОБА_5 припинив наносити удари ОСОБА_6 , він пішов спати в кімнату, а потерпілий зі свідками ще продовжили розпивати спиртне.

При цьому суд звертає увагу, що смерть ОСОБА_6 настала лише через деякий час після прибуття лікаря швидкої медичної допомоги, близько 18 години 09 хв., від травматичного шоку викликаного сукупністю спричинених тілесних ушкоджень.

Суд зазначає, що дії обвинуваченого носили умисний характер щодо спричинення тілесних ушкоджень і обвинувачений передбачав та бажав їх настання, однак метою і мотивом нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілому у конкретному випадку є, залякавши потерпілого, припинення конфлікту.

При цьому, не доведеним є мета, підстави та мотиви ОСОБА_5 на вчинення саме умисного вбивства ОСОБА_25 , не знайшли підтвердження доводи, що ОСОБА_17 наносив ОСОБА_25 удари бажаючи настання смерті потерпілого.

Умислом обвинуваченого ОСОБА_17 не охоплювався намір заподіяти смерть ОСОБА_25 , і він не передбачав, що в результаті його дій через деякий час настане смерть потерпілого.

Отже, в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено достовірними, належними та допустимими доказами, що обвинувачений ОСОБА_5 , завдаючи ОСОБА_6 удари руками та ногами, діяв з метою заподіяння останньому смерті, та передбачав настання такого наслідку, а також бажав настання смерті або свідомо припускав її настання, отже не доведено наявності у ОСОБА_5 суб`єктивної сторони умисного вбивства, а саме, умислу на заподіяння потерпілому смерті.

Враховуючи викладене, за результатами судового розгляду, суд не може погодитися з наданою органом обвинувачення кваліфікацією діяння ОСОБА_5 за ч.1 ст.115 КК України, та вважає її помилковою.

Достовірно встановлено, що ОСОБА_5 умисно завдавав ОСОБА_6 тілесні ушкодження з метою залякування потерпілого для того, щоб потерпілий припинив ображати співмешканку потерпілого - ОСОБА_48 , отже він не мав на меті заподіяння смерті ОСОБА_6 , не бажав настання та не передбачав такого наслідку своїх дій.

При кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.115 КК України органами досудового розслідування залишено поза увагою диспозицію ч.1 ст.115 КК України, яка свідчить, що вбивство може бути вчинено лише за наявності умислу на позбавлення життя потерпілого, тобто коли особа усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки і бажає їх настання. Якщо такий умисел не встановлено або особа діяла з неконкретизованим умислом, то такі дії належить кваліфікувати за наслідками, які фактично настали. Для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження необхідно ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, у випадку заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, ставлення до настання смерті характеризується необережністю. Даний правовий висновок міститься у пунктах 4 та 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я».

Таким чином, дослідивши та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 органами досудового розслідування та стороною обвинувачення за ч.1 ст.115 КК України не доведено та дії останнього кваліфіковано не правильно, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а тому суд вважає, що дії ОСОБА_5 необхідно перекваліфікувати на ч.2 ст.121 КК України, за якою вину останнього доведено повністю, а вчинене ним необхідно кваліфікувати, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, з метою залякування потерпілого, що спричинило смерть потерпілого.

Досліджені судом і перелічені у вироку докази є належними і допустимими, оскільки з урахуванням припису положень ст.ст.85, 86 КПК України кожен окремо і у своїй сукупності підтверджують обставини щодо вчинення обвинуваченим злочину, вони є достовірними і отримані у встановленому Кримінально - процесуальним кодексом порядку.

Даючи оцінку результатам судового розгляду справи, керуючись законом, суд визнає, що вина обвинуваченого поза розумним сумнівом доведена повністю, дії ОСОБА_5 суд кваліфікує як вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного в момент заподіяння з метою залякування потерпілого, яке спричинило смерть потерпілого, тобто за ч. 2 ст. 121 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд враховує, що відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно доположень ст.65 КК Українита постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», -особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», - відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Зважується, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року,ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, обвинуваченим ОСОБА_5 вчинено два умисних тяжких злочини, він має судимості, не має реєстрації, не має постійного місця проживання, не має роботи, позбавлений батьківських прав щодо дітей, характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не значиться.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_5 за своїм психічним станом у період скоєння кримінального правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ст.19 ч.1 КК України. У відношенні інкримінуємого правопорушення ОСОБА_5 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує.

Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Суд зазначає, що у справі не встановлені підстави для застосуванням ч.1 ст.69 КК України та призначення винуватому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.121 КК України.

З урахуванням встановлених обставин справи, та даних, що характеризують особу обвинуваченого, виходячи з загальних засад призначення покарання, законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно відповідати обставинам та характеру скоєного правопорушення, та необхідним і достатнім для виправлення винуватої особи, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів, ОСОБА_5 слід призначити покарання, передбачене ч.2 ст.186, ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на визначений строк.

Крім того, відповідно до статті 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б один із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, враховуючи суспільну небезпечність вчинених ним кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_5 , слід визначити покарання за інкриміновані кримінальні правопорушення керуючись правилом частково складання призначених покарань.

Відносно обвинуваченого в зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, під час досудового розслідування було обрано запобіжний захід у вигляді утримання під вартою, строк дії якого судом продовжувався.

На переконання суду вказаний запобіжний захід до набрання цим вироком законної сили має бути залишений без змін.

Початок строку відбування покарання слід рахувати з часу взяття обвинуваченого під варту.

Згідно з вимогами ч.5 ст.72 КК України обвинуваченому у строк відбуття покарання слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з часу взяття обвинуваченого під варту по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Судові витрати відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України покладаються на засудженого.

Долю речових доказів суд вирішує, керуючись правилами ч.9 ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.121 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

За сукупністю кримінальних правопорушень, відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом частково складання призначених покарань ОСОБА_5 призначити покарання у виді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня його затримання, а саме з 07 грудня 2020 року.

Зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 07 грудня 2020 рокупо день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази:

1. - зимова чоловіча куртка, бежевого кольору зі слідами РБК, чоловічий светр темно - сірого кольору у смужку бежевого кольору зі слідами РБК; - чоловіча куртка чорного кольору, зі слідами РБК, чоловічі джинси синього кольору зі слідами РБК, чоловічі черевики «SportShoes» зі слідами РБК; - чоловічі джинси синього кольору зі слідами РБК, чоловіча куртка синього кольору із написом «adidas» зі слідами РБК, чоловічий светр сірого кольору зі слідами РБК; - недопалок від цигарок «Прилуки класичні» запаковані до паперового пакету № 1, недопалок від цигарок «Compliment»запаковані до паперового пакету № 2, змив речовини РБК з пральної машини запаковані до паперового пакету № 3, змив РБК з підлоги запаковані до паперового пакету № 4, виріз з поліетиленової скатертини зі столу зі слідами РБК, запаковані до паперового пакету № 5, відбиток папілярного візерунку пальця руки поміщений до спеціалізованого пакету НПУ № 7318599; - чоловіче взуття коричневого кольору зі слідами РБК, чоловічі штани кольору «Хакі» зі слідами РБК, чоловіча куртка кольору «Хакі» зі слідами РБК, змиви з лівої та правої руки, - які передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області, - знищити.

2. - мобільний телефон «НОКІА 2690», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , в якому знаходилась сім - картка мобільного зв`язку «Київстар», із зарядним пристроєм без картки пам`яті, який передано на зберігання потерпілому громадянину ОСОБА_7 , - залишити потерпілому за належністю.

3. - мобільний телефон «Samsung» ІМЕІ: НОМЕР_2 , в комплекті із сім-карткою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_3 , мобільний телефон «NОКІА» ІМЕІ: НОМЕР_4 , в комплекті із сім-карткою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_5 , мобільний телефон «NОКІА», - залишити на зберігання в камері зберігання речових доказів Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області.

4. - паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зв`язка ключів у кількості 2 шт. та магнітний ключ від дверей, які передано на зберігання потерпілому громадянину ОСОБА_6 , залишити йому за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Світловодський міськрайонний суд упродовж 30 днів з дня його проголошення, а засудженим - у той же строк з дня отримання копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається іншим учасникам судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду ОСОБА_1

Згідно з оригіналом