У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000047 від 28.03.2023 за підозрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України

в с т а н о в и в:

на розгляд слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшли матеріали означеного клопотання про накладення арешту на майно.

Внесене клопотання обґрунтоване таким.

Слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні №0000047, відомості про яке 28.03.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно підозрюваного ОСОБА_3 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являючись громадянином України, колишній співробітник органів ДСНС (звільнений зі служби цивільного захисту наказом №244 від 30.08.2022), діючи умисно, всупереч вимогам діючого законодавства, достовірно знаючи про збройну агресією рф проти України, як обставину, яка є загальновідомим фактом, а також достеменно знаючи про факт захоплення частин Херсонської області в т.ч. м. Олешки, Херсонської області збройними формуваннями рф, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 20 вересня 2022 року і по теперішній час, діючи умисно, з метою переслідування своїх особистих інтересів, підтримуючи воєнну агресію РФ на території України, в порушення вимог Конституції та Законів України, умисно, прийняв пропозицію невстановлених досудовим розслідуванням осіб із числа представників окупаційної влади м. Олешки, Херсонської області, а також, т.зв начальника незаконно створеного органу влади «Служби ГО и ЧС по Херсонской областе» ОСОБА_4 добровільно зайняв посаду так званого начальника пожежної частини м. Олешки, створеного представниками держави-агресора на території м. Олешки, Херсонської області, який має назву «пожарная часть города Алешки». Так, у відповідності до «структури пожарной части г. Алешки» затвердженої 23.09.2022 начальником незаконно створеного органу влади «Служби ГО и ЧС по Херсонской областе» ОСОБА_4 - ОСОБА_3 зайняв посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, в незаконному органі влади, створеному на тимчасово-окупованій території.

Будучи призначеним на зазначену посаду, ОСОБА_3 , здійснюючи протиправну діяльність в інтересах держави-агресора та з метою підтримання окупаційної влади у м. Олешки, Херсонської області ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що співробітники 4 ДРПЧ 1 ДРПЗ ГУ ДСНС України в Херсонській області за вказівкою керівництва ДСНС виїхали з м. Олешки, Херсонської області та не контролюють обстановку щодо життєдіяльності вказаного населеного пункту, з моменту свого призначення на посаду та по теперішній час, переслідуючи свої злочинні наміри та цілі, виконуючи свої службові обов`язки в незаконно створеному органі, регулярно відвідує робочі зміни, організовує підбір кадрів для незаконно створеного органу, та, як колишній співробітник ДСНС України в Херсонській області, на виконання своїх посадових обов`язків у відповідності до посадової інструкції, як начальника пожежної частини м. Олешки у незаконно створеному органі влади (рос. «должостная инструкция начальника пожарной части г. Алешки Государственной противопожарной служби»), з якою останній ознайомлений 20.09.2022, агітує діючих співробітників ДСНС України до переходу на сторону окупаційної влади, вирішує питання матеріального забезпечення підрозділу, пропонує та здійснює виплату грошових коштів у російських рублях, очолює керівництво роботи пожарної частини, організовує та контролює караульну службу і планову роботу особового складу, контролює підготовку начальницького складу пожежної частини по виконанню функцій державного пожежного нагляду в охоронюваному районі, організовує заходи по удосконаленню методів і способів надання допомоги особам під час гасіння пожеж і проведенні аварійно-рятувальних робіт, організовує проведення робіт по охороні праці, виробничій санітарії і протипожежного захисту, визначає режим роботи особового складу, присутній при зміні караулу і перевіряє листи нарядів на службу, розробляє разом зі службами життєзабезпечення (швидка медична допомога, міліція, та ін) інструкції по взаємодії з пожежною частиною при ліквідації пожеж, наслідків аварій та стихійних лих, забезпечує тримання в постійній готовності техніки, пожежно-технічного і рятувального обладнання, щомісячно перевіряє їх технічний стан і ведення обліку та витрат паливо-мастильних матеріалів та вогнегасних засобів, організовує коригування планів (карток) гасіння пожеж та аварійно-рятувальних робіт на пожежонебезпечні та особливо важливі об`єкти, забезпечує протипожежний стан службових та побутових приміщень пожежної частини, вносить пропозиції адміністрації з питань покращення діяльності підрозділу, організації та умов праці в межах своєї компетенції а також вчиняє інші дії, спрямовані на виконання своїх посадових обов`язків.

Таким чином, ОСОБА_3 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, незаконному органі влади, створеному на тимчасово-окупованій території.

23.08.2023 громадянину ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, в рамках кримінального провадження №0000047 від 28.03.2023, однак, останньому не вручене, у зв`язку з його перебуванням на тимчасово окупованій території України.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення громадянину ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст.ст. 135, 276-278 КПК України опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження письмове повідомлення про підозру, складене щодо ОСОБА_3 та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора.

Також у зв`язку із перебуванням ОСОБА_3 на тимчасово окупованій території Херсонської області, в порядку ст.ст. 135-138 КПК України, в офіційному державному друкованому виданні «Урядовий кур`єр» та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повістки про виклик останнього в слідчий відділ Управління, для участі в слідчих (розшукових) та процесуальних діях на 10 год. 00 хв. 29.08.2023, на 10 год. 00 хв. 30.08.2023 та на 10 год. 00 хв. 31.08.2023.

Однак в призначені дні та час ОСОБА_3 не з`явився на виклики слідчого та не повідомив про причини неявки.

Крім того, громадянина України ОСОБА_3 в порядку ст. 135 КПК України викликано для вручення повідомлення про підозру, допиту в якості підозрюваного та проведення інших слідчих та процесуальних дій у вказаному кримінальному провадженні, але на зазначені дати останній не прибув, про причини явки не повідомив.

Вказані повідомлення про виклик у відповідності до вимог ст. 135 КПК України опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.

З метою забезпечення права на захист ОСОБА_3 постановою слідчого від 23.08.2023 для здійснення захисту останнього був залучений захисник Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Закарпатській області, якому цього ж дня було вручено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_3 .

Одночасно з цим, проведеними заходами встановлено, що ОСОБА_3 переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території Херсонської області.

31 серпня 2023 року, у зв`язку з перебуванням ОСОБА_3 на тимчасово окупованій території Херсонської області та неявкою без поважних причин на виклик слідчого, останнього оголошено в розшук, який доручено Херсонському РВ УСБУ в Херсонській області.

За інформацією з Єдиного державного реєстру транспортних засобів у власності громадянина України ОСОБА_3 перебуває транспортний засіб ВАЗ 21063, 1987 року випуску, VIN № НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 .

На переконання сторони обвинувачення, накладення арешту на вказаний транспортний засіб у даному випадку зумовлене необхідністю забезпечити можливість застосування такого виду покарання як конфіскація майна.

Зважаючи на те, що відповідне майно підозрюваного знаходиться на тимчасово окупованій території України, орган досудового розслідування вбачає наявність обґрунтованих ризиків його відчуження.

У судове засідання учасники процесу не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення, від слідчого та захисника надійшли заяви про розгляд клопотання про накладення арешту без їх участі.

Вирішуючи подане клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя виходив із такого.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (частина 5 статті 170 КПК України).

Згідно з частиною 1 статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

За правилами частини 2 цитованої норми у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

На переконання слідчого судді, досліджуване клопотання наведеним вимогам процесуального закону відповідає.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно з частиною 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 3 частини 2 статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6)наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Матеріалами клопотання підтверджується факт здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 111-1 КК України, згідно з якою добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, або добровільне обрання до таких органів, а також участь в організації та проведенні незаконних виборів та/або референдумів на тимчасово окупованій території або публічні заклики до проведення таких незаконних виборів та/або референдумів на тимчасово окупованій території караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої

Тобто вказане кримінальне правопорушення із урахуванням приписів статті 12 КК України є тяжким злочином.

Санкція цитованої статті кримінального закону передбачає допустимість застосування покарання у виді конфіскації майна.

Слідчий суддя з`ясував, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 5 статті 111-1 КК України, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, незаконному органі влади, створеному на тимчасово-окупованій території.

Також слідчий суддя встановив, що ОСОБА_3 є власником транспортного засобу ВАЗ 21063, 1987 року випуску, VIN № НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 .

На момент розгляду цього клопотання ОСОБА_3 оголошено в розшук у зв`язку з його перебуванням на тимчасово окупованій території.

Обставини підозри, слідчий суддя вважає достатніми, щоб виправдати втручання у мирне володіння майном.

Отже, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності, що, своєю чергою, свідчить про пропорційність заходу забезпечення кримінального провадження.

Доцільно вказати на те, що чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Накладення арешту є необхідним для забезпечення конфіскації майна як виду покарання, можливість застосування якої передбачається частиною 5 статті 111-1 КК України, відтак задоволення клопотання призведе до досягнення мети арешту.

Слідчий суддя вказує на те, що існування ризику відчуження майна зумовлюється, по-перше, відсутністю будь-яких попередніх арештів на вищезгаданий транспортний засіб підозрюваного та, по-друге, перебування підозрюваного та його майна на окупованій території, тобто фактично на території, яка легітимними органами державної влади тимчасово не контролюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя констатує обґрунтованість підозри та наявність достатніх підстав вважати, що при задоволенні цього клопотання може бути досягнуте завдання арешту майна.

Підсумовуючи викладене у сукупності, слідчий суддя доходить до висновку про необхідність задоволення внесеного клопотання.

Керуючись статтями 22, 170-174 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

клопотання про арешт майна задовольнити повністю.

Накласти арешт на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на транспортний засіб ВАЗ 21063, 1987 року випуску, VIN № НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1