Справа № 466/2697/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/743/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника ЛВК №30 ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 29 червня 2023 року про умовно-дострокове звільнення засудженого,

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 29 червня 2023 року відмовлено у задоволенні спільного клопотання від 10.03.2023 начальника установи - начальника арештного дому державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Судове рішення мотивоване тим, що ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних насильницьких злочинів у т.ч. тяжких, у даній справі засуджений за злочин (грабіж), який вчинив 07.07.2019 року через 4 дні після ухвалення вироку - 03.07.2019 року Галицьким районним судом м.Львова за ст. 186 ч.2, ст. 75 КК України до покарання 5 років позбавлення волі з іспитовим терміном 3 роки. На підставі наведеного, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 неодноразово був засуджений за умисні у т.ч. і тяжкі злочини, до закінчення відбування покарання залишилося 1 рік 04 міс. 28 днів, що є значним.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник засудженого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задоволити спільне клопотання начальника установи - начальника арештного дому державної установи "Личаківська виправна колонія №30 та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що сторона захисту повністю незгідна з даною ухвалою та вважає її необґрунтованою та такою, що порушує права засудженого ОСОБА_7 .

Вказує, що відповідно до документів які містилися у спільному клопотання існували усі підстави для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 , так як умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Заслухавши доповідача, виступ засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, представника ЛВК №30 ОСОБА_9 , яка не заперечила задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п.17 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Підставою для умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесу відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , суд першої інстанції в повній мірі не взяв до уваги дані про особу засудженого та його ставлення до праці.

Так, згідно з матеріалами особової справи, за час відбування покарання у виді позбавлення волі засуджений ОСОБА_7 характеризується наступним чином: перебуваючи під вартою в державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)» з 28 серпня 2019 року порушень вимог режиму утримання не допускав. Адміністрацією установи не заохочувався.

У державну установу «Личаківська виправна колонія (№30)» засуджений ОСОБА_7 прибув 26 лютого 2020 року, був працевлаштований в майстерні установи 01 грудня по 31 грудня 2021 року, після чого приймав активну участь у роботах благоустрою відділення. За весь час відбування покарання в установі допустив порушення вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, проте одне стягнення погашено та згідно ч.14 ст. 134 КВК України вважається таким, що стягнень не має. Адміністрацією установи заохочувався чотири рази.

В період з 01 грудня 2021 року по 31 грудня 2021 року був працевлаштований у майстерні установи на посаді різноробочий. Після чого працевлаштований не був. На даний час приймає активну участь у роботах з благоустрою відділення.

На момент звернення начальника установи - начальника арештного дому державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та голови спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради з клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , останній відбув 2/3 строку покарання.

У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний, підтримує зв`язки із засудженими позитивної спрямованості. Приймає особисту участь у організації виховних заходів, які проводять у виправній колонії. Відвідує богослужіння, релігійні обряди та бібліотеку установи. До виконання законних вимог персоналу установи ставиться завжди сумлінно.

Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатньо навичок для впливу «Правова просвіта», «Фізкультура і спорт», прагне до її реалізації.

Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Утримує в чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд.

Приділяє увагу до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням.

Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Підтримує соціальні зв`язки з рідними та близькими. На профілактичному обліку в установі не перебуває.

В судовому засіданні вину в скоєному злочині визнав повністю. Згідно вироку суду позов не числиться, постанови про звернення боржника в бухгалтерію установи не надходило.

З приводу відомості щодо проведеної оцінки ризиків повторного вчинення правопорушення, то такий відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого від 28 лютого 2023 року є середнім.

Провівши системний аналіз матеріалів справи, апеляційний суд приходить до висновку, що наведені дані, що характеризують особу засудженого ОСОБА_7 , свідчать про те, що засуджений зробив для себе правильні висновки, став на шлях виправлення, переоцінив своє життя, прагне до самовдосконалення, в цілому позитивно характеризується, сумлінно ставиться до праці, бере активну участь в суспільному житті та підвищує свій загальноосвітній рівень, чим підтверджує можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду вважає за доцільне задовольнити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 і застосувати умовно-дострокове звільнення до засудженого ОСОБА_7 , від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України на невідбутий термін 1 рік 2 місяці 24 днів.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - задоволити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 29 червня 2023 року про умовно-дострокове звільнення засудженого - скасувати.

Клопотання начальника установи - начальника арештного дому державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 - задоволити.

Застосувати умовно-дострокове звільнення до засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України на невідбутий термін 1 рік 2 місяці 28 днів.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4