Справа № 274/1630/23
Провадження №1-кп/0274/601/23
Ухвала
26.06.2023 м.Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
В провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України.
Оскільки судовий розгляд не завершено та відкладено для виклику свідків, прокурор звернувся з клопотанням про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів. Клопотання прокурор обгрунтовує наявністю визначених в ст.177 КПК України ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою вказаної статті.
Обвинувачений просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити йому запобіжний захід на домашній арешт. Вказав, що має постійне місце проживання, має намір допомагати батькам, з якими разом мешкає за однією адресою, буде з`являтися на кожне судове засідання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просив змінити його підзахисному запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки ризики, зазначені прокурором, не підтверджені та грунтуються на припущеннях. ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, зареєстрований та проживає тривалий час за однією адресою, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Ст.331 КПК України визначено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
При вирішенні клопотання суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.
Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обгрунтованості підозри (обвинувачення) та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні.
Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення у справі «Ніколова проти Болгарії»). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ноймайстер проти Австрії» позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.
Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що запобігання ризикам, передбачених ч. 1ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор у своєму клопотанні, можливе не лише за умови тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою. Так, обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання, де мешкає зі своїми батьками, вину в скоєному злочині за ч. 1 ст. 309 КК України визнав повністю, за ч. 2 ст. 307 КК України - визнав частково, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався. На переконання суду достатнім запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого є домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, серед яких цілодобово не покидати житло.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 331 КПК України суд,
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою - залишити без задоволення.
Змінити запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, звільнивши його з під варти в залі суду.
Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту встановити відносно ОСОБА_4 , строком на 60 днів, а саме до 24 серпня 2023, із забороною обвинуваченому залишати цілодобово місце свого проживання : АДРЕСА_1 .
На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_4 , наступні обов`язки :
- прибувати до суду за його першою вимогою;
- повідомляти суд, прокурора про зміну місця проживання;
- не залишати цілодобово місце проживання, що за адресою : АДРЕСА_1 , без дозволу суду або прокурора;
- заборонити ОСОБА_4 у будь-який спосіб спілкуватись зі свідками по справі.
Дозволити ОСОБА_4 звертатись за медичною допомогою для проходження як амбулаторного, так і стаціонарного лікування в медичних закладах, з обов`язковим повідомленням органів поліції, прокурора та суду.
Строк дії обов`язків щодо обвинуваченого ОСОБА_4 визначити тривалістю 60 (шістдесят ) днів, тобто до 24 серпня 2023.
Виконання ухвали суду доручити Бердичівському РВП ГУНП в Житомирській області.
Контроль за виконанням ухвали суду покласти на Бердичівську окружну прокуратуру.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали проголошено 30.06.2023 о 16.00 год.
Суддя ОСОБА_1