Номер провадження: 11-кп/813/288/23
Справа № 496/3755/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №000906 від 25.05.2021 року за апеляційною скаргою прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 08.10.2021 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Новазаріцьке Фрунзівського району Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ч.2 ст.187, ч.2 ст.263 КК України,

встановив:

оскарженим вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ч.2 ст.187, ч.2 ст.263 КК України та йому призначено покарання:

- за ч.1 ст.14, ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна;

- за ч.2 ст.263 КК України у виді позбавлення волі, строком на 2 (два) роки.

Відповідно до положень ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять років).

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 (три) роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти повноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів, процесуальних витрат та заходів забезпечення у даному кримінальному провадженні.

Вироком суду першої інстанції, ОСОБА_8 визнаний винуватим в тому, що він, маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння майном насильницьким способом шляхом вчинення розбійного нападу, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, обрав об`єктом нападу - водія вантажного автомобіля ОСОБА_9 , підшукав співучасників для цього та здійснив готування до розбійного нападу при наступних обставинах.

Так, 20.05.2021 року, ОСОБА_8 підшукав ОСОБА_10 (який добровільно відмовився від вчинення злочину та своєчасно повідомив правоохоронний орган про злочин, що готується, та в подальшому був залучений до проведення негласних слідчих (розшукових) дій), та невстановлених досудовим розслідуванням осіб (матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження), з якими він зустрівся на території автомобільної заправної станції «Аккорд», що розташована за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Усатове, вул. Козацька, 1/1 та вступив в попередню змову, з метою вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_9 .

Після чого, ОСОБА_8 , готуючись до вчинення нападу, 26.05.2021 року отримав від невстановленої особи інформацію про те, що цього ж дня, 26.05.2021 року, ОСОБА_9 планує виїхати на вантажному автомобілі «DAF» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 із причепом державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , зі стоянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 до с. Долинка, Пологівського району, Запорізької області, та має при собі грошові кошти у розмірі приблизно 371 000 гривень для закупки вантажу гороху, тобто закінчив готування до злочину.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , виїхавши 26.05.2021 року о 22:05 год. з м. Одеса, 23 кілометр Старокиївського шосе, на транспортному засобі марки «Chevrolet Lacetti» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , почали переслідування вантажного автомобіля, на якому рухався ОСОБА_9 ,

В подальшому, ОСОБА_9 , 27.05.2021 року о 02:00 год. під`їхавши до автомобільної заправної станції «WOG», розташованої біля с. Молодіжне Херсонської області, зупинився на паркувальному майданчику заправної станції покинув автомобіль та направився до торгівельного павільйону заправної станції для прийняття їжі.

В цей час, користуючись відсутністю ОСОБА_9 , ОСОБА_8 вийшов з транспортного засобу марки «Chevrolet Lacetti» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , в якому перебував, та за допомогою раніше підготовленого ножа пошкодив заднє праве колесо причепу вантажного автомобіля, тим самим умисно створив умови для подальшої вимушеної аварійної зупинки потерпілого, з метою здійснення розбійного нападу.

27.05.2021 року, о 03:54 год., ОСОБА_9 виїхав з території автомобільної заправної станції та вирушив по своєму маршруту далі до с. Долинка, Гуляйпольського району, Запорізької області, а ОСОБА_8 і ОСОБА_10 , на транспортному засобі марки «Chevrolet Lacetti» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 продовжили переслідування потерпілого, очікуючи слушного моменту.

Того ж дня, близько о 03:58 год., на відстані приблизно 4 кілометрів від автомобільної заправної станції «WOG», на авто дорозі М-14 «Одеса- Мелітополь-Новоазовськ» ОСОБА_9 , здійснив вимушену аварійну зупинку на узбіччі дороги з правої сторони, через відчуття вібрації керма вантажного автомобіля та вийшовши з автомобіля почав оглядати автомобіль та його колеса.

О 04:00 год., 27.05.2021 року, в момент коли ОСОБА_9 оглядав колеса свого транспортного засобу з водійської сторони автомобіля, ОСОБА_8 з ОСОБА_10 , на транспортному засобі марки «Chevrolet Lacetti» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 наздогнали у місці вимушеної аварійної зупинки потерпілого, зупинившись перед вантажним автомобілем «DAF» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 із причепом державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , де ОСОБА_8 вийшов із автомобіля із раніше заготовленим ножем, маючи при собі газовий балончик «Перець-4», та був затриманий працівниками поліції.

Крім того, ОСОБА_8 , у невстановлені час та місці, незаконно придбав мисливський ніж загального призначення та став зберігати його при собі без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, 27.05.2021 року, ОСОБА_8 , маючи умисел, на незаконне збагачення шляхом вчинення розбійного нападу, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи при собі заздалегідь заготовлений мисливський ніж, прибув за адресою: Херсонська область, траса Е58, 206-1 км. траси М14, де при вищезазначених обставинах був затриманий співробітниками поліції.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та доведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочинів, просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання:

- за ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна;

- за ч. 2 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі, строком на 2 (два) роки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять років), з конфіскацією майна, тобто, без застосування ст.ст.75,76 КК України.

Прокурор посилається на те, що призначене судом обвинуваченому покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, оскільки суд, при призначенні покарання, безпідставно застосував положення ст.75 КК України, а висновок суду про можливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства є безпідставним. Прокурор зазначає, що судом не враховано характер вчинення злочинів, які могли потягти невідворотні наслідки для життя та здоров`я потерпілого, а також не враховано особу обвинуваченого ОСОБА_8 та відсутність підтверджуючих документів стосовно перебування на утриманні обвинуваченого матері-інваліда, яка потребує стороннього догляду. Крім того, прокурор просить виправити описку у вступній частині вироку та зазначити вірний номер кримінального провадження №0000906 замість №000906.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Апеляційний розгляд проведено без участі потерпілого ОСОБА_9 , який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи до суду апеляційної інстанції не з`явився, однак звернувся з клопотанням про здійснення розгляду за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі - КПК), вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положеннями ч.2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Положеннями ст. 2 КПК регламентовано, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 370 КПК визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно до вимог ст.374 КПК та роз`яснень, які містяться в п.п. 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», судам вказано на необхідність точного виконання вимог ст.334 КПК про обґрунтування обвинувачення конкретними доказами не лише кожному підсудному, а й по кожному епізоду обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Суду належить дати аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудних, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення, не обмежуючись лише зазначенням прізвища свідка, потерпілого або назви проведеної експертизи тощо. З показань підсудного, потерпілого, свідка у вироку слід наводити лише ті, в яких йде мова про фактичні дані, що стосуються доказуваної обставини. Звернута увагу судів на те, що згідно з вимогами ст.323 КПК в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені у судовому засіданні. При постановленні вироку суд колегіально чи суддя одноособово, в умовах, що виключають будь-яке втручання у вирішення конкретних справ, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у ст.324 КПК.

Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Однак, зазначені вимоги закону судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження виконані не були.

Згідно з положеннями ч.3 ст.373 КПК обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до положень п.2 ч.3 ст.374 КПК мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити серед іншого докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

За змістом цієї норми закону у мотивувальній частині обвинувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у кримінальному провадженні, аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудних, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення, а також мотивовані висновки суду про доведеність вчинення кримінального правопорушення або недоведеність вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань та випадків, передбачених ч. 3 ст. 323 та ст. 381 КПК. Повне визнання вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому обвинувачується, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КК.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22.03.2018 року (справа №521/11693/16-к), щодо застосування ч. 3 ст. 349 КПК, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак ця норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно правовій позиції, викладеній у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 02.02.2021 року (справа №640/4713/19), повне визнання вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому обвинувачується, правових наслідків розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК.

Згідно ч. 1 ст. 351 КПК допит обвинуваченого починається з пропозиції головуючого надати показання щодо кримінального провадження, після чого обвинуваченого першим допитує прокурор, а потім захисник. Після цього обвинуваченому можуть бути поставлені запитання потерпілим, іншими обвинуваченими, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, а також головуючим і суддями. Крім того, головуючий має право протягом всього допиту обвинуваченого ставити йому запитання для уточнення і доповнення його відповідей.

Суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону, а тому оскаржений вирок суду не можна вважати законним і обґрунтованим.

Так, суд, викладаючи у вироку показання обвинуваченого зазначив, що ОСОБА_8 фактичні обставини вчинення злочинів не оспорює та підтвердив їх суду під час допиту.

Однак, зміст журналу судового засідання та звукозапис фіксації судового процесу в суді першої інстанції, свідчать про те, що під час допиту в ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_8 фактично заперечував обставини вчинення кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті.

Зокрема, згідно звукозапису технічної фіксації судового процесу в суді першої інстанції від 08.10.2021 року обвинувачений ОСОБА_8 пояснив: «яка сума коштів у потерпілого є в наявності не знав, злочин не планував, оскільки така роль була у Коріня, та про план злочину він нікого не повідомляв».

Наведене свідчить, що фактично обвинувачений ОСОБА_8 заперечив обставини, які йому інкримінувались та викладені в обвинувальному акті.

Проте, не зважаючи на вказані обставини, після допиту обвинуваченого, головуючий, незважаючи на фактичне невизнання ОСОБА_8 обвинувачення в повному обсязі, розглянув кримінальне провадження в порядку ст.349 КПК, обмежившись лише допитом обвинуваченого.

Таким чином, слід констатувати, що суд першої інстанції, не зважаючи на фактичне заперечення ОСОБА_8 фактичних обставин справи, не вжив усіх необхідних заходів для того, щоб переконатися в правильності розуміння обвинуваченим тих фактичних обставин, які він буде позбавлений можливості оскаржити, не здійснив допиту обвинуваченого відповідно до вимог ст. 351 КПК та не дослідив інші докази сторони обвинувачення на підтвердження доведеності обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті.

Відповідно до правової позиції в постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 02.02.2021 року (справа №640/4713/19), повне визнання вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому обвинувачується, правових наслідків розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК.

Відтак, в даному випадку, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції не забезпечив відсутність сумнівів та не переконався у тому, що обвинувачений ОСОБА_8 дійсно не заперечує фактичні обставини кримінального провадження, встановлені під час досудового розслідування та поставлені йому в провину у висунутому обвинуваченні, а також чи правильно він розуміє та усвідомлює зміст цих обставин, оскільки, з огляду на зміст показань обвинуваченого в судовому засіданні суду першої інстанції, останній фактичні обставини справи та провину у вчиненому при викладених в обвинувальному акті обставинах в повному обсязі вочевидь не визнавав.

Таким чином, під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема судом не було з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих фактичних обставин провадження, а також не були усунені сумніви у добровільності його позиції, тобто фактично не було дотримано обов`язкових передумов можливості здійснення розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вказані обставини унеможливлювали ухвалити суду законний та обґрунтований вирок, а тому з урахуванням положень ст. 2, 7, 9, 412, 415 КПК, апеляційний суд визнає таке порушення істотним та таким, що тягне за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 407 КПК передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.415 КПК, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені ч.2 ст.412 цього Кодексу.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ст.ст. 7, 9 КПК, апеляційний суд, вважає, що судове провадження в суді першої інстанції було здійснено з істотним порушенням вимог КПК, а тому з урахуванням положень ст.ст. 412, 415 КПК, визнається апеляційним судом істотними, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК тягне за собою скасування вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, в іншому складі суду.

Частиною 2 та 3 ст. 415 КПК передбачено, що призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Разом з цим, з огляду на приписи ч.ч. 1, 2 ст. 416 КПК щодо особливостей нового судового розгляду судом першої інстанції після скасування судом апеляційної інстанції вироку, при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Приймаючи до уваги слушність доводів апеляційної скарги прокурора в частині необґрунтованого застосування положень ст.75 КК України при призначенні ОСОБА_8 покарання, враховуючи при цьому той факт, що апеляційний суд, в зв`язку з встановленими і наведеними вище допущеними районним судом істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, за наявності яких судове рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, позбавлений можливості ухвалити новий вирок в цій частині, колегія суддів звертає увагу, що в разі доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів під час нового розгляду в суді першої інстанції, а також у разі якщо за результатами нового судового розгляду не буде встановлено інших обставин, які пом`якшують покарання, призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.75 КК України слід вважати необґрунтованим.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скаргипрокурора, скасування вироку суду з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Під час нового розгляду, суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог КПК України, необхідно звернути увагу на встановлені під час апеляційного розгляду та зазначені в ухвалі суду факти недотримання вимог кримінального процесуального закону, провести судове провадження у відповідності до вимог КПК та прийняти за його результатами законне і обґрунтоване рішення, яке буде відповідати вимогам закону та забезпечить виконання положень ст.ст. 2, 7 КПК.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 413, 415, 416, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Біляївського районного суду Одеської області від 08.10.2021 року в кримінальному провадженні №0000906 від 25.05.2021 року, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ч.2 ст.187, ч.2 ст.263 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акта в кримінальному провадженні №0000906 від 25.05.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ч.2 ст.187, ч.2 ст.263 КК України в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4