справа № 489/3271/23
провадження №1-кп/489/829/23
УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу

03 липня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, раніше не судимого, який притягується до кримінальної відповідальності Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч.1 ст.121 КК України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.187, ч.ч. 1, 3 ст. 357 КК України,

в присутності:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих (не з`явилися),

встановив:

Прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, який спливає 04.07.2023, оскільки ризики переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення не змінилися.

На підтвердження ризиків прокурором вказано, що з 24.02.2022 на всій території України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» запроваджено воєнний стан, який продовжений до теперішнього часу.

Досудовим розслідування встановлено, що 03.05.2023 приблизно о 23:30 год (більш точний час не встановлено) ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку № 38 по вул. Електронній в м. Миколаєві, діючи в умовах воєнного стану, діючи з умислом, направленим на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, умисно напав на ОСОБА_6 та з погрозою застосування ножа (предмету зовні схожого на ніж) та нанесенні удару по обличчю, від якого ОСОБА_6 втратив свідомість та впав, заволодів майном на загальну суму 1500 грн.

Після чого ОСОБА_3 , утримуючи викрадене майно при собі з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1500 грн.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст.187 КК України.

Крім того, 27.04.2022, у нічний час (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_3 знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , діючи в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів за раптово виниклим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, умисно викрав майно належне ОСОБА_7 , а саме мобільним телефоном Iphone 8, вартістю 3966,66 грн. та сумку шкіряну чорного кольору, яка матеріальної цінності не становить.

Після чого, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_7 матеріальний збиток на вказану суму.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Крім того, 27.04.2022, у нічний час (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_3 знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , в ході крадіжки майна потерпілого ОСОБА_7 , заволодів банківськими картками потерпілого, які матеріальної цінності не представляють та відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про інформацію», ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», що відповідає визначенню поняття «документ» та є його різновидом.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 357 КК України, тобто у викраденні офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, 27.04.2022 у нічний час (більш точний час не встановлено) ОСОБА_3 знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , в ході крадіжки майна потерпілого ОСОБА_7 , викрав закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_7 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , які матеріальної цінності для потерпілого не представляють та є документами, що засвідчують важливі факти та події в житті людини і втрата яких суттєво ускладнює реалізацію прав, свобод та законних інтересів.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 05.05.2023 ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підставами застосування такого запобіжного заходу було наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, які прокурор вважає такими, що не змінилися.

В обґрунтування вказаних ризиків прокурор вказує на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 в разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким злочином, відсутність в нього роботи та постійного джерела доходів. Також обвинувачений, не дивлячись на наявність у нього соціальних зв`язків, може покинути територію України і переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Крім того, обвинувачений може впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, які є його товаришами ( ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ), для зміни показів в кримінальному провадженні. Також ОСОБА_3 притягується Ленінським районним судом міста Миколаєва до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, що свідчить про його схильність до вчинення нових злочинів проти життя та здоров`я особи, а проживання ОСОБА_3 з родиною не стримало його від вчинення вказаного кримінального правопорушення. Тому запобіжні заходи у вигляді застави, особистої поруки та особистого зобов`язання не забезпечать належної поведінки обвинуваченого.

Обвинувачений та захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечували через недоведеність заявлених ризиків та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, через що просили застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. В обґрунтування свого клопотання вказали, що відносно обвинуваченого у кримінальному провадженні за ч.1 ст. 121 КК України, з яким поєднане дане кримінальне провадження та стосується подій, які мали місце в один період часу, раніше застосовувався запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27.07.2022 було змінено на особисте зобов`язання. Жодного процесуального порушення ОСОБА_3 під час дії запобіжних заходів, як в кримінальному провадженні за ч.1 ст.121 КК України, так і в даному кримінальному провадженні, допущено не було. Крім того ОСОБА_3 не визнає себе винним за предявленими обвинуваченими, а також він офіційно працевлаштувався з 31.08.2022 та працює дистанційно за фахом бухгалтером, а тому є доцільність зміни запобіжного заходу на особисте зобов`язання.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов висновку, що підстави для збереження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не відпали, оскільки продовжують залишатися ризики переховування від органу досудового розслідування та суду, впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Згідно ч.ч. 1 3 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Підтвердженням наявності ризиків переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування та суду, впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень є те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, за яке у разі доведеності загрожує покарання у виді позбавлення волі до 15 років, а також відносно нього на розгляді в суді перебуває інше кримінальне провадження за ч.1 ст.121 КК України, що надає суду достатні підстави вважати, доведеність вказаних ризиків.

За таких обставин суд вважає доведеним наявність вказаних ризиків, але враховуючи, що обвинувачений офіційно працевлаштований, протягом дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту процесуальні обов`язки не порушував, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, суд вважає за можливе змінити запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний час, що з урахуванням доведених прокурор ризиків, забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також забезпечить належне виконання ним обов`язків за трудовим договором.

Доводи захисту про відсутність вини обвинуваченого, суд до уваги не приймає, оскільки винуватість особи встановлюється вироком суду.

Керуючись ст.ст. 315, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту в період часу з 21 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 строком на два місяці.

Покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не спілкуватися потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.

- повідомляти суд про зміну місця проживання.

Попередити ОСОБА_3 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії встановленого цією ухвалою запобіжного заходу продовжити на два місяці до 02 вересня 2023 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику прокурору та направити до органу поліції для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з моменту вручення її копії.

Суддя ОСОБА_1