Справа № 298/701/23
Номер провадження 1-кп/298/106/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000039 від 29 березня 2022 року

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Київ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду зазначене кримінальне провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 на початку березня місяця 2022 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлено, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи злочинний умисел на незаконний перетин державного кордону України, домовився з невстановленою досудовим розслідуванням особою про виготовлення завідомо підробленого свідоцтва про смерть дружини ОСОБА_7 , де невстановлена досудовим розслідуванням особа погодилась та виготовила йому свідоцтво про смерть.

Усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи злочинний умисел, ОСОБА_3 заздалегідь обіцяв невстановленій досудовим розслідуванням особі, виконати поставлену домовленість та придбати в неї свідоцтво про смерть дружини ОСОБА_7 . При цьому, ОСОБА_3 розуміючи, що вказані документи будуть підробленими, надав невстановленій досудовим розслідуванням особі необхідні для виготовлення підроблених документів дані, а саме, персональні дані дружини ОСОБА_7 .

На виконання вказаної домовленості, точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено, отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи невстановленим досудовим розслідуванням способом «Свідоцтво про смерть НОМЕР_1 », яке засвідчує про смерть його дружини ОСОБА_7 .

Крім цього, ОСОБА_3 14 березня 2022 року о 21 годині 20 хвилин під час проходження прикордонного контролю, перебуваючи в пункті пропуску «Убля - Малий Березний», що на Українсько-Словацькому кордоні Закарпатської митниці, що за адресою: вулиця Ублянська, 50, в селі Малий Березний Ужгородського району Закарпатської області, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно з метою перетину Державного кордону України, всупереч обмежень передбачених Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року про введення воєнного стану, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», під час перетину державного кордону надав працівникам Державної прикордонної служби України, тобто використав завідомо підроблений документ, а саме: «Свідоцтво про смерть НОМЕР_1 », яке засвідчує про смерть його дружини ОСОБА_7 .

Так, під час досудового розслідування було отримано відповідь №102/24.9-18 від Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Івано-Франківськ) Великоберезнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області, що за результатами перевірки в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян не виявлено актового запису про смерть ОСОБА_7 , яка б померла ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до даних, зазначених у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 від 02.03.2022 року. Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 було видано на ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі актового запису про смерть №13 від 17 січня 2013 року Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області. Також відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1025 від 10 листопада 2010 року «Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану» серія бланків свідоцтва «ФМ» видаються органами державної реєстрації актів цивільного стану Закарпатської області. Крім цього, на свідоцтві поставлена печатка не Бучівської міської ради Ірпінського району Київської області, а Бучівського міського відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Київській області, однак ця назва відділу є не чинною з грудня 2019 року.

Під час досудового розслідування було проведено технічну експертизу документа, відповідно до висновку експерта від 19.03.2022 №СЕ-19/107-22/3007-ДД встановлено, що свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 видане 02.03.2022 року на ім`я ОСОБА_7 не відповідає зразкам аналогічних бланків документів, які знаходяться в офіційному обігу. Відбиток печатки на наданому документі, а саме свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 видане 02.03.2022 року на ім`я ОСОБА_7 не являється відбитком нанесеним кліше, а є зображенням відбитку виконаним струменевим способом друку.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, тобто пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка уповноважена на виконання функцій держави, яка має право видавати документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його особою, та кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа, який видається установою, яка уповноважена на виконання функцій держави, яка має право видавати документи, і який надає права або звільняє від обов`язків.

5 травня 2023 року між начальником Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000039, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 29 березня 2022 року, та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості. Згідно змісту вказаної угоди про визнання винуватості ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України, та сторони погодилися на призначення останньому покарання за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., на підставі ст.70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме: для прокурора і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, з яким сторони погодилися, а також наслідки її невиконання.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав угоду про визнання винуватості, підтвердив в суді, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав обвинувачення в повному обсязі та погодився на призначення вказаного покарання. Просить угоду про визнання винуватості затвердити, призначити обвинуваченому ОСОБА_3 обумовлене в ній покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні заявив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України, із запропонованим видом та мірою покарання погодився. Просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисники обвинуваченого - адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали позицію обвинуваченого та наполягали на затвердженні вказаної угоди. Захисник ОСОБА_5 зазначив, що угода укладена добровільно, без будь-якого примусу, просив угоду затвердити та призначити ОСОБА_3 узгоджене в угоді покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд, перевіривши угоду про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисників, приходить висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з огляду на таке.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю розуміє свої права, визначені в п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

На підставі пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 , суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка уповноважена на виконання функцій держави, яка має право видавати документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його особою та за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа, який видається установою, яка уповноважена на виконання функцій держави, яка має право видавати документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, і вказані кримінальні правопорушення відповідно до ст.12 КК України є кримінальними проступками.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, обставинами, які пом`якшують покарання останнього відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Також судом установлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, визначена у межахсанкцій ч.5 ст.27 ч. 1 ст.358, ч. 4 ст.358 КК України, у виді штрафу в межах санкцій частин статті та відповідає загальним засадам призначення покарання, крім того, таке покарання узгоджено з урахуванням ст. 65 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 є одруженим, непрацюючим, особою працездатного віку, має місце реєстрації та місце постійного проживання, є несудимим.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, та призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Тому з ОСОБА_3 слід стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи, що підтверджуються розрахунком її вартості, зокрема, витрати на проведення судової експертизи від 20 квітня 2022 року №СЕ/19/107-22/3007-ДД в сумі 1029,72 грн.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обиравсята підстав для його обрання до набрання вироком законної сили не встановлено.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 5 травня 2023 року, укладену між начальником Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені 29 березня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000039.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Призначити ОСОБА_3 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання:

- за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України - у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.;

- за ч.4 ст.358 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 (п"ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п"ятдесят) грн. 00 коп.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертизи в сумі 1029,72 грн. (одна тисяча двадцять дев"ять гривень 72 копійки).

Речовий доказ, який відповідно до постанови дізнавача сектору дізнання ВП №2 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 29 березня 2022 року визнано речовим доказом, а саме:

- свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 2 березня 2022 року на громадянку ОСОБА_7 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право на отримання в суді копії вироку.

Суддя ОСОБА_1