Дата документу 02.05.2023Справа № 554/3682/23
Провадження № 1-кс/554/5209/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2023 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001332 від 28.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001332 від 28.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Підставами для арешту майна слідчий вказує, що у провадженні СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001332 від 28.04.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудове розслідування здійснюється за фактом того, що 28.04.2023 року, до ЧЧ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: м. Полтава, вул. Кондратюка, буд. 9, грубо порушував громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю з застосування предмету схожого на пістолет із маркуванням ПМР.

Відомості за вказаним фактом були внесені до ЄРДР за № 0001332 від 28.04.2023 року за ч. 4 ст. 296 КК України.

29.04.2023 року у ході затримання в порядку ст. 208 КПК України, проведено особистий обшук затриманого ОСОБА_4 , в ході якого виявлено та вилучено: куртку шкіряну чорного кольору зі слідами бруду та РБК;кофту спортивну чорного кольору «Найк» зі слідами РБК.

29.04.2023 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001332 від 28.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

На даний час у кримінальному провадженні існує обґрунтована необхідність запобіганню можливості пошкодження, перетворення та відчуження майна, яке може бути реалізовано тільки шляхом накладення арешту на це майно.

Таким чином, з метою належного забезпечення збереження речових доказів виникає необхідність у накладенні арешту на майно.

На підставі викладеного, слідчий просить задовольнити клопотання.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, слідчий надав до суду заяву в якій підтримав клопотання про арешт майна, просив справу розглядати без його участі.

Володілець майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Встановлено, що у провадженні СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001332 від 28.04.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудове розслідування здійснюється за фактом того, що 28.04.2023 року, до ЧЧ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: м. Полтава, вул. Кондратюка, буд. 9, грубо порушував громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю з застосування предмету схожого на пістолет із маркуванням ПМР.

29.04.2023 року у ході затримання в порядку ст. 208 КПК України, проведено особистий обшук затриманого ОСОБА_4 , в ході якого виявлено та вилучено: куртку шкіряну чорного кольору зі слідами бруду та РБК;кофту спортивну чорного кольору «Найк» зі слідами РБК.

Слідчим доведено, що вищевказане майно, а саме куртка та кофта, вилучені під час затримання від 29.04.2023 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

29.04.2023 року вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001332 від 28.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Вилучені, відповідно до протоколу затримання від 29.04.2023 року майно, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001332 від 28.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене 29.04.2023 року, у ході затримання в порядку ст. 208 КПК України, при проведенні особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 , а саме: куртку шкіряну чорного кольору зі слідами бруду та РБК,кофту спортивну чорного кольору «Найк» зі слідами РБК, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1