Справа № 461/5626/23
Провадження № 1-кс/461/3821/23
УХВАЛА

14.07.2023 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Галицького районного суду міста Львова зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора.

Відповідно до скарги, ОСОБА_2 зазначає, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 02.12.2022 у справі №461/4262/22 зобов`язано уповноважених осіб Львівської обласної прокуратури розглянути, з дотриманням положень ст.214 КПК України, заяву ОСОБА_2 від 21.07.2022 року про вчинення кримінального правопорушення.

Також, скаржник вказує, що на момент подачі даної скарги він не отримав відомостей від Львівської обласної прокуратури, як про результати розгляду, так і про внесення заяви від 21.07.2022 до ЄРДР, що скаржник вважає триваючою бездіяльністю щодо невнесення даних до ЄРДР, нездійснення інших процесуальних дій які прокурор чи слідчий зобов`язаний вчинити у визначений кодексом строк та невиконання наведеного вище судового рішення ухвали слідчого судді.

Відтак, скаржник звертається до слідчого та фактично повторно просить зобов`язати уповноважену особу Львівської обласної прокуратури вчинити дії, згідно ст. 214 КПК України, внести заяву ОСОБА_2 від 21.07.2022 до ЄРДР та повідомити заявника.

Крім того, скаржник просить вирішити питання процесуального характеру щодо прийняття скарги до розгляду та його участі у розгляді із захисником.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Зі змісту ч. 1 ст. 306 КПК України вбачається, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.

Отже, наведені положення містять вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

Відповідно до положень статті 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Скарга повертається, якщо:

1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу;

2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді;

3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Копія ухвали про повернення скарги невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Копія ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надсилається особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами. Ухвала про повернення скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Аналіз наведених положень вказує на те, що чинний КПК України встановлює чіткий перелік дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, а також критерії звернення із відповідною скаргою, зокрема строки, підсудність та встановлення повноважень звернення до слідчого судді.

Наявність у ст. 304 КПК України норм які наділяють слідчого суддю повноваженнями відмовити у відкритті провадження за скаргою свідчать про те, що після надходження відповідної скарги слідчий суддя повинен оцінити її на предмет прийнятності, тобто чи подана вона з дотриманням встановленої процедури і чи підлягає вона розгляду у відповідному суді.

Той факт, що скаржник у вступній частині скарги зазначає, що це «скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора в порядку вимог ст. 303 КПК України», а у прохальній частині, серед іншого, просить «зобов`язати уповноважену особу Львівської обласної прокуратури вчинити дії, згідно ст. 214 КПК України, внести заяву ОСОБА_2 від 21.07.2022 до ЄРДР та повідомити заявника» сам по собі автоматично не свідчить про те, що така скарга подана із дотриманням встановленої процедури і автоматично підлягає до розгляду по суті в порядку ст. 303 КПК України.

За переконанням слідчого судді, скаржник не зобов`язаний наводити у скарзі доводи і зміст із зазначенням належних процесуальних положень, іншими словами скаржник не повинен володіти юридичними знаннями і навиками для звернення до слідчого судді з відповідною скаргою. Натомість, положення КПК України, в тому числі наведені вище, покладають саме на слідчого суддю обов`язок дослідити скаргу на предмет її прийнятності, тобто чи подана вона на дію чи бездіяльність, яка підлягає оскарженню і чи подана вона з дотриманням встановленої процедури.

Отже, виходячи з наведених міркувань і мотивів, слід констатувати, що аналіз поданої скарги свідчить про те, що така скарга фактично стосується невиконання ухвали слідчого судді, адже бездіяльність з приводу долученої до скарги заяви про вчинене кримінальне правопорушення вже була предметом судового контролю з боку відповідного слідчого судді.

Більше того, така скарга подана через понад 11 місяців після подачі заяви про вчинене кримінальне правопорушення і скаржник на ініціює питання поновлення пропущеного строку звернення до слідчого судді, визначеного у ч. 1 ст.304 КПК України.

Наведені дії (бездіяльність), а саме оскарження бездіяльності щодо невиконання ухвали слідчого судді, не відносяться до дій (бездіяльності) визначених ст. 303 КПК України, в тому числі зазначених скаржником нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчого, дізнавач або прокурор зобов`язані вчинити у визначений цим Кодексом строк, та, відповідно, не можуть бути предметом оскарження під час досудового розслідування.

Також, виходячи зі змісту скарги, слід відзначити наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 532 КПК України, ухвали слідчого судді та суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Зі змісту ст. 533 КПК України вбачається, що ухвала суду чи слідчого судді, яка набрала законної сили, обов`язкова до виконання для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Відповідно до положень статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

В свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. В основі принципу юридичної визначеності, як одного з істотних елементів принципу верховенства права, лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.

У низці своїх рішень ЄСПЛ, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, також указав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін. Принцип res judicata розуміється як елемент принципу юридичної визначеності.

Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Отже, забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов, які визначені процесуальними положеннями.

Водночас, сам зміст поданої скарги та наведені вище обставини, свідчать про те, що скаржник фактично повторно звернувся до слідчого судді з приводу оскарження бездіяльності яка вже була предметом оцінки слідчого судді і за результатами розгляду відповідної скарги винесено належне процесуальне рішення - ухвалу, яка вступила у законну силу.

Наведене свідчить про те, що подана скарга не може бути предметом розгляду під час досудового розслідування, в порядку ст. 303 КПК України.

Як наведено вище, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу. Слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи наведені вище доводи та мотиви, приходжу до висновку, що у відкритті провадження за скаргою слід відмовити.

Керуючись ст.ст.303, 304, 306 КПК України,

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надсилати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1