Справа № 750/2788/23
Провадження № 1-кс/750/2129/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2023 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000659 від 27.02.2023 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернігів, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, утриманців не маючого, працюючого слюсарем-ремонтником, раніше судимого: 07.12.2022 Деснянським районним судом м.Чернігів за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

старший слідчий СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування до 27.05.2023.

В судовому засіданні прокурор підтримала заявлене клопотання, просила задовольнити з наведених у ньому підстав.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання, вважає що до підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Вказав, що ухвала про зміну запобіжного заходу та звернення застави в дохід держави оскаржена в апеляційному порядку, судове рішення не ухвалене. Відсутні підстави стверджувати, що підозрюваний не має сталих соціальних зв`язків, зважаючи на наявність у нього цивільної дружини, квартири у власності, він був офіційно працевлаштований до затримання, має друзів та знайомих. Підозрюваний дійсно без згоди слідчого виїхав за межі м.Чернігова, але він направлявся в м. Козелець для допиту в якості свідка.

Підозрюваний свого захисника підтримав, стверджував, що порушень умов цілодобового домашнього арешту допускати не буде.

Заслухавши доводи прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

27.02.2023 о «20» год. «30» хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

28.02.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

01.03.2023 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м.Чернігова підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 25.04.2023 та визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 214 720 грн.

У зв`язку з внесенням застави, 17.03.2023 ОСОБА_5 звільнено з-під варти.

06.04.2023 ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 615 КПК України.

07.04.2023 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м.Чернігові підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави змінено на тримання під вартою строком до 25.04.2023.

Постановою керівника Чернігівської окружної прокуратури від 20.04.2023 продовжено строк досудового розслідування даного кримінального провадження до 27.05.2023.

Відповідно до ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою. При розгляді клопотання про продовження тримання під вартою мають враховуватися у відповідності до ч.3 ст.199 КПК України й наявність обставин, що перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Запобіжні заходи застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Їх дія носить превентивний (попереджувальний) характер реалізації особами дій, направлених на перешкоджання здійсненню правосуддя у справі.

Розглядаючи заявлене клопотання, слідчий суддя послідовно враховує положення ст.ст.177, 178, 183 КПК України, а також ч.2 ст.29 Конституції України.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Однак, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження підозрюваному терміну дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Слідчий та прокурор в клопотанні наполягають на існуванні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, вчинити інші кримінальні правопорушення.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Дослідженням даних про особу підозрюваного встановлено, що він неодружений, утриманців не маючий, раніше судимий.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі №0503/10653/2012 вбачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим, інші обставини кримінального провадження, зокрема, підозра у вчиненні нового злочину під час іспитового строку, порушення умов запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризику, зазначеного прокурором, як переховування підозрюваного від суду через тиску тягаря можливого відбування покарання.

У рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Оцінивши доводи прокурора щодо існування ризику впливу на потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає його недоведеним, зважаючи на те, що даний ризик не знайшов свого підтвердження під час обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 01.03.2023. Крім того, за період з часу звільнення ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави до дня розгляду даного клопотання стороною обвинувачення не вказується про спроби підозрюваного впливати на потерпілу.

Оцінюючи наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що існування такого є обґрунтованим.

Таким чином, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що є підставою для продовження дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи, що строк тримання під вартою підозрюваного спливає 25.04.2023, але для всебічного, повного та об`єктивного розслідування у кримінальному провадженні органу досудового розслідування необхідно виконати певний обсяг процесуальних та слідчих дій, зазначених у клопотанні, які неможливо здійснити до закінчення строку тримання під вартою підозрюваного, клопотання є достатньо обґрунтованим та доведеним і підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене та ризики визначені ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід продовжити, такий з урахуванням його тривалості, обсягу доказів, не виходить за межі розумного строку.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею (п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК).

Зважаючи на зафіксований факт порушення підозрюваним умов запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави в даному випадку.

Керуючись ст.ст.183, 197 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и л а:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування до 27.05.2023, з подальшим триманням у ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Розмір застави не визначати.

Строк дії ухвали встановити до 27.05.2023 включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1