Номер провадження по справі 1-кп/387/150/23
У Х В А Л А

08 серпня 2023 року смт. Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000297 від 09 березня 2023 року, яке надійшло з Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ Київської області, зареєстрований та фактично проживає АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта вища, не одруженого, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді командира 3 аеромобільного взводу 5 аеромобільної роти 2 аеромобільного батальону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) у військовому званні "лейтенант", раніше не судимий,-

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України

за участі сторін кримінального провадження :

прокурора

( в режимі відеоконференції) ОСОБА_4

захисника

( в режимі відеоконференції) ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 29 березня 2023 року від Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, у зв`язку зі зміною територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану на підставі розпорядження Голови Верховного Суду № 50/0/9-22 від 15 вересня 2022 року, надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Зі змісту обвинувального акту ОСОБА_3 16.09.2022 о 14 годині 00 хвилин будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи військову службу на посаді командира 3 аеромобільного взводу 5 аеромобільної роти 2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п.1,3 ч.4 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з метою тимчасового ухилення від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, самовільно залишив місце несення військової служби у районі зосередження підрозділів військової частини НОМЕР_2 , який був визначений у Миколаївській області, та незаконно перебував поза його межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце несення військової служби з 16.09.2022.

Лейтенант ОСОБА_3 09.03.2023 о 15 годині 00 хвилин добровільно прибув до м.Миколаєва та з`явився до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, а також повідомив про себе як про військовослужбовця, який ухиляється від військової служби.

До суду надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості від 09 березня 2023 року з узгодженим видом та мірою покарання.

ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Заявив, що йому зрозумілі: права, надані законом; наслідки укладення та затвердження угоди; характер обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований у разі затвердження угоди судом. Стверджував, що укладення угоди є добровільним.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала з приводу затвердження угоди про визнання винуватості судом та зазначила, що на даний час змінилася обстановка в державі, а тому угода про визнання винуватості суперечить інтересам суспільства та обороноздатності держави.

Суд ознайомившись зі змістом обвинувального акту та з угодою про визнання винуватості зазначає, що статтею 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

В свою чергу, ст.5 КК України визначає, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Тобто до події, факту застосовується той закон, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення ч. 1 ст. 5 КК України є винятком із правила, визначеного ст. 4 КК України, і обумовлені тим, що згідно із міжнародними конвенціями не може накладатися покарання більш тяжке, ніж те, яке могло бути застосоване у той час, коли злочин було вчинено, а якщо після вчинення злочину законом встановлюється більш легке покарання, дія цього закону поширюється на цю особу.

В даному випадку Законом № 2839-IX від 13 грудня 2022 року посилено покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тому не може йтися про зворотну дію закону та застосування ст.5 КК України. Застосуванню підлягає виключно ст. 4 КК України.

Загальні положення КК України визначають, що триваюче правопорушення має місце там, де протиправна діяльність триває безперервно протягом певного часу.

При триваючому злочині (проступку) особа вчиняє один раз певну дію і впродовж тривалого часу перебуває безперервно в злочинному стані. Для цього виду злочинів характерним є неспівпадіння моменту закінчення складу злочину і моменту фактичного завершення протиправних дій. У поняття «час вчинення триваючого злочину» має включатися увесь проміжок часу, протягом якого особа безперервно вчиняла триваюче діяння на стадії закінченого злочину.

Завершення триваючого злочину - це день його припинення за волею або всупереч волі винного, в тому числі викриття особи у вчиненні злочину.

Аналогічного правового висновку дійшла колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 220/1260/20 від 11.11.2021

ОСОБА_3 починаючи з 16.09.2022 залишив місце несення військової служби та 09.03.2023 о 15 годині 00 хвилин добровільно прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві та повідомив про себе як про військовослужбовця, який ухиляється від військової служби.Таким чином, правопорушення було закінчено (припинено) 09 березня 2023 року.

Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» 2839-IX від 13.12.2022, яким було внесено зміни до санкції ч. 5 ст. 407 КК України, набув чинності з 27 січня 2023 року.

Тому, покарання обвинуваченому мало б бути призначене в межах санкції статті, чинної на момент вчинення (завершення) ним кримінального правопорушення, тобто за новою редакцією ч. 5 ст. 407 КК України та з врахуванням вимог нової редакції ст.75 КК України.

Як випливає з положень ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди, а також умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам кримінально-процесуального законодавства та закону України про кримінальну відповідальність, з`ясувавши в обвинувачуваного повне розуміння ним його процесуальних прав, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні неможливо затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки її умови не відповідають вимогам закону України про кримінальну відповідальність в новій редакції відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» №2839-IX від 13.12.2022.

Крім того в судовому засіданні прокурор, яка підписала угоду про визнання винуватості, заперечувала з приводу її затвердження судом, а отже одна із сторонін не надає свою добровільну згоду на затвердження угоди судом, що вказує на недосягнення сторонами згоди щодо змісту угоди, яка на думку прокурора суперечить інтересам суспільства.

За таких обставин, суд доходить до висновку про необхідність відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 468, 469, 472, 474, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 09 березня 2023 року між прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 та у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000297 від 09.03.2023.

Продовжити судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст.407 КК України у загальному порядку.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що згідно з вимогами ч.8 ст.474 КПК України, повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1 .