У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України,-

Встановив:

В провадження Шевченківського районного суду м.Запоріжжя перебуває вказане кримінальне провадження,по якому розпочато судовий розгляд.

Ухвалою суду від 13.04.2023 року матеріали провадження стосовно іншого обвинуваченого ОСОБА_6 були виділені з кримінального провадження № 201/17636/16-к провадження № 336/59/2023 на підставі ч. 8 ст.469 КПК України для затвердження угоди в провадження № 201/17636/16-к провадження № 336/719/2023.

На підставі угоди у виділеному провадженні кримінальному провадженні № 201/17636/16-к провадження № 336/719/2023 головуючим суддею ОСОБА_1 13.04.2023 р. ухвалено вирок та ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, які передбачені ч.4 ст.190,ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України у співучасті з іншими особами, призначено узгоджене сторонами угоди покарання.

Під час розгляду угоди про визнання винуватості ,укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 , суд,серед іншого, з`ясував у обвинуваченого, чи зможе він реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, вчинити дії, перелік яких у ній зазначено, зокрема, виконати обов`язки щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 виклав обставини вчинення кримінального правопорушення у співучасті з особою 1 та особою 2,матеріали відносно яких виділені в окреме провадження,пояснивши роль кожного із співучасників у заволодінні нерухомим майном потерпілих на підставі судових рішень. Підтвердив згоду в подальшому при розгляді кримінальних проваджень з особою 1 та особою 2,матеріали відносно яких виділені в окреме провадження,надати показання як свідок та виконати обов`язок щодо співпраці із стороною обвинувачення у викритті кримінального правопорушення,вчиненого цими особами.

Оскільки провадження відносно ОСОБА_6 є виділеним з цього кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 ,яке також розглядається під головуванням судді ОСОБА_1 ,очевидно,що головуючому у справі відомі особи співучасники ОСОБА_6 .

Таким чином,головуючим суддею вже досліджені показання одного із співучасників ,який надалі надаватиме показання як свідок щодо інших співучасників, головуючий суддя висловилась у судовому рішенні про виконання одним із співучасників взятих на себе відповідно до угоди зобов`язань щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою,у такий спосіб суддя фактично сприяла стороні обвинувачення отримати викривальні факти відносно інших співучасників, зробила висновок про вчинення ОСОБА_6 протиправних дій у співучасті з ними, тобто опосередковано вже прийшла до висновку про їх причетність до злочинної діяльності,що робить неможливим винесення об`єктивного рішення у справі по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.4 ст. 190,ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України та не узгоджується з гарантіями презумпції невинуватості за ст..62 Конституції України.

У справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії" від 6 грудня 1988 року Європейський Суд з прав людини встановив, що "принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину.

Згідно п.4 ч.1 ст. 75 КПК України до обставин, що виключають учать судді в кримінальному провадженні відносяться інші обставини, які викликають сумнів в його неупередженості.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п.1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Довіра до суду є важливою,насамперед,стосовно кримінального провадження, у обвинувачених. Сумніви в неупередженості відсутні, коли, на думку ЄСПЛ, у «об`єктивного спостерігача» не виникне підстав для занепокоєння з цього питання в обставинах справи, що розглядається (Кларк проти Сполученого Королівства).

Вимога «безсторонність» згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-кого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 року визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

ЄСПЛ у Рішенні від 25.11.2021 року у справі «Муча проти Словаччини» констатував, що суд, який схвалив угоди спільників про визнання провини, які завдають шкоди презумпції невинуватості старшого гангстера, не був неупередженим у судовому розгляді справи останнього.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини встановлено,що кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Micallef v. Malta (Мікалефф проти Мальти) [ВП], § 98).

Аналогічним чином,у справі Piersack v Belgium (1982 г.) ЄСПЛ постановив, що внутрішні суди повинні викликати довіру у громадськості і, особливо, у обвинувачених в ході кримінального процесу, а також суддя, у відношення якого є обґрунтовані побоювання недостатньої неупередженості, повинен негайно взяти відвід. У справі De Cubber v Belgium (1984 г.)

Вироком ,постановленим 13.04.2023 р.відносно ОСОБА_6 про визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190, ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України,встановлено,що ним вчинено злочини у співучасті з іншими особами,якими є особа-1 та особа -2 ,відомі головуючому судді ОСОБА_1 як адвокат ОСОБА_7 та суддя ОСОБА_5 ,тому неупередженість судді у розгляді кримінального провадження стосовно іншого обвинуваченого - ОСОБА_5 може ставитися під сумнів стороною захисту, а всі подальші процесуальні рішення будуть сприйматись як незаконні.

Враховуючи рекомендації,викладені у Кодексі суддівської етики, Бангалорських принципах,постанові Пленуму ВЕРХОВНОГО СУДУ УКРАЇНИ від 13.06.2007 р.№ 8 » Про незалежність судової влади»,з метою усунути будь-які сумніви в об`єктивності та неупередженості суду, збереження та підвищення авторитету судової системи України, розгляду справи саме на засадах довіри до суду,відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України,головуючий суддя зобов`язаний заявити про самовідвід у кримінальному провадженні № 201/17636/16-к провадження № 336/59/2023 відносно ОСОБА_5 за ст.190 ч.4,ст.15 ч.2 ст.190 ч.4 КК України.

Керуючись ст.75 ч.1 п.4 ,80,81 КПК України,суд-

Постановив:

Заявити про самовідвід головуючого судді ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 201/17636/16-к провадження № 336/59/2023 відносно ОСОБА_5 за ст.190 ч.4,ст.15 ч.2 ст.190 ч.4 КК України.

Ухвалу передати до канцелярії суду для розгляду в порядку ст.81,35 КПК України.

Ухвала не оскаржується.

Суддя ОСОБА_1