Провадження №1-кп/369/2090/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004672 від 31 липня 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Вільшанка Уманського району Черкаської області, який працює не офіційно, неодружений, має середню освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

Відповідно до обвинуваченого акту 23 липня 2017 року близько 19:40 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на узбіччі дороги по вул. Покровська, навпроти будинку АДРЕСА_2 , став свідком того, як ОСОБА_6 наніс в присутності ОСОБА_4 умисне тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_7 , що спричинило смерть останнього, за вчинення якого ОСОБА_6 засуджений вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.03.2019 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 121 КК України, який набрав законної сили 04 березня 2021 року.

Після цього, 23 липня 2017 року близько 20:00 год. ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину, усвідомлюючи при цьому, що став свідком вчинення ОСОБА_6 умисного тяжкого тілесного ушкодження, а саме умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 , тобто свідком вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою приховати сліди вчиненого ОСОБА_6 злочину, взяв тіло ОСОБА_7 попід руки, а ОСОБА_6 - за ноги, та вони разом перетягнули його до дикоростучих бур`янів на узбіччі дороги до АДРЕСА_2 , де залишили тіло останнього.

Після чого, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 покинули місце вчинення злочину, та ОСОБА_4 , заздалегідь не обіцяючи приховування вчинення злочину, маючи можливість звернутися до правоохоронних органів, не вчинив будь-яких дій спрямованих на повідомлення про факт вчинення ОСОБА_6 тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Таким чином, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 органами досудового розслідування інкриміновано заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 396 КК України.

11 липня 2023 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004672 від 31 липня 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, в якому було призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника ОСОБА_5 , просив його задовольнити та надав згоду на таке звільнення, при цьому вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та зазначив, що розуміє правові наслідки такого звільнення.

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 3 ч.1 ст. 49 КК України.

Заслухавши сторін кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За змістом ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

У відповідності з положеннями ст. 49 КК України та ст. 285 КПК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності, у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності, у разі наявності у загальній частині КК України таких випадків звільнення особи від кримінальної відповідальності, як закінчення строків давності, ст. 49 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 396 КК України заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого чи особливо тяжкого злочину - карається арештом на строк до трьох місяців або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Таким чином, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 396 КК України відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

Передбачений ст. 49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується у разі: закінчення зазначених у законі строків; невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості; не ухилення особи від слідства або суду.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як вбачається з обвинувального акту та встановлено в судовому засіданні з дня вчинення кримінального правопорушення, минуло більше 5 років, а саме з дня вчинення кримінального правопорушення 23 липня 2017 року і до дня ухвалення рішення в цій справі минули строки, визначені п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, тобто строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився 23 липня 2022 року.

При цьому, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 протягом встановлених законом строків нового кримінального правопорушення не вчинив, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює різноробочим не офіційно зі слів обвинуваченого.

Суд бере до уваги те, що у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 висловив згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Відтак правових перешкод щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, підлягає задоволенню, а кримінальне провадження закриттю з цих підстав.

Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувалися.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст. 284, 285, 288, 369, 372, 376, 394, 395 КПК України,

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження відносно нього за № 0004672 від 31 липня 2017 року, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1