ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №642/479/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/457/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.263 КК України

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 року м.Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- захисника ОСОБА_7 ,

- обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 17 лютого 2023 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, одруженого, з вищою освітою, є самозайнятою особою, маючого на вихованні неповнолітню дитину віком 13 років зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст.263 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік і покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Кримінальне провадження було розглянуто судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як установив суд, у ОСОБА_8 , у невстановлений період часу, але не пізніше 26 вересня 2022 року, виник кримінальний протиправний умисел, направлений на незаконне поводження з бойовими припасами шляхом їх придбання та зберігання за місцем свого проживання без передбаченого законом дозволу. Реалізуючи виниклий злочинний умисел, направлений на незаконне поводження з бойовими припасами, діючи умисно, ОСОБА_8 , у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 11 год. 09 хв. 26.09.2022р., діючи умисно, в порушення п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 року № 2471-ХІІ (зі змінами), без передбаченого п. 2, п. 9. п. 10 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.1992 року № 576 (зі змінами), п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року № 622 (зі змінами), придбав невстановленим слідством шляхом у невстановленої особи бойові боєприпаси у кількості 37 шт.

Надалі ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконне поводження із бойовими припасами, діючи умисно, незаконно перемістив вказані предмети до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де став їх незаконно зберігати у житловому приміщенні, у якому тимчасово проживав.

Однак, під час проведення в період 10 год. 09 хв. 15 год. 49 хв. 26 вересня 2022 року обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , предмети, а саме бойові припаси у кількості 37 шт., які були виявлені та вилучені слідчим.

Згідно висновку експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 05.10.2022р. № CE-19/121-22/12717-БЛ за результатами проведення судової балістичної експертизи встановлено, що надані на дослідження вищевказані предмети, вилучені в ході обшуку 26 вересня 2022 року за адресою: АДРЕСА_2 , являються боєприпасами бойовими проміжними патронами калібру 7,62*39 АК у кількості 37 шт., які виготовлені промисловим способом та призначені для стрільби за нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (карабіни, автомати, кулемети), в тому числі автоматів системи Калашникова.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.75 КК України та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Указав, що наведені у мотивувальній частині вироку дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , не свідчать про факт існування обставин для застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, а є підставою для призначення покарання в межах мінімальної межі, передбаченої санкцією злочину. При цьому, будь-яких даних про те, що обвинувачений має будь-які тяжкі захворювання або інвалідність, встановлено не було. Зауважив, що на момент вчинення інкримінованого злочину обвинувачений мав працездатний вік, проте він вирішив вчинити злочин з корисливих мотивів, пов`язаний зі збутом бойових припасів, вибухових речовин і вибухових пристроїв. Також зауважив, що судом не було враховано, що ОСОБА_8 вчинив злочин проти громадської безпеки під час дії воєнного стану, в період повномасштабного вторгнення збройними силами рф на територію України, який характеризується підвищеною суспільною небезпекою, оскільки дії винної особи спрямовані на незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами та створюють сприятливі умови для вчинення злочинів із використанням зазначених предметів. Вважає, що звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням за наведених обставин в жодному випадку не сприятиме ні його виправленню, ні запобіганню вчинення злочинів іншими особами. Особи, що вчиняють злочини у сфері громадської безпеки, за таких обставин, відчуваючи відсутність реальної кари, і надалі продовжують вчиняти злочини у даній сфері. Водночас, випадки засудження осіб до реальної міри покарання за злочини даної категорії, сприятиме формуванню переконання в інших осіб та в суспільстві у невідворотності покарання та застосування всього комплексу заходів щодо виправлення винних осіб. Наголосив, що суд, визнаючи пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття, не навів в чому саме воно виразилося. Просить виключити з мотивувальної частини вироку щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання. Ухвалити вирок апеляційним судом, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.263 КК України 3 роки позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Висновки суду щодо фактичних обставин справи, винність ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого правопорушення та кваліфікація дій останнього за ч.1 ст.263 КК України в апеляційній скарзі не оскаржуються, тому апеляційним судом не перевіряються.

Доводи прокурора про те, що ОСОБА_8 вчинив інкримінований злочин з корисливих мотивів, пов`язаний зі збутом бойових припасів, є необґрунтованими, оскільки такі дії не інкримінувалися органами досудового розслідування ОСОБА_8 , а останній був обвинувачений лише у придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Щодо доводів апеляційної скарги про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягнуло неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, то вони є обґрунтованими.

За змістом ст.75 КК України прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд вправі лише тоді, коли з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, у тому числі наслідків, що настали, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування призначеного йому покарання.

Суд першої інстанції цих вимог закону не врахував, у зв`язку з чим безпідставно звільнив ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Приймаючи таке рішення, суд врахував, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину та онкохвору матір, його щире каяття, визнавши останню обставину пом`якшуючою покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року №12, щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється у тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Із матеріалів кримінального провадження слідує, що обвинувачений ОСОБА_8 свою провину визнав, висловив жаль з приводу вчиненого, що свідчить про щире каяття останнього.

До того ж, згідно обвинувального акту, який затверджено особисто автором апеляційної скарги прокурором ОСОБА_10 , самим органом досудового слідства визнано наявність пом`якшуючої покарання обвинуваченого ОСОБА_8 обставини його щире каяття (т.1 а.с.9).

З огляду на вищевикладене, доводи прокурора про необґрунтованість визнання судом пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття, позбавлені підстав.

Однак, суд, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, у повній мірі не врахував, що останній, хоча раніше не судимий, однак згідно ухвали Ленінського районного суду м.Харкова від 17 лютого 2023 року, раніше притягався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.110 КК України.

Крім того, суд залишив поза увагою, що ОСОБА_8 вчинив злочин проти громадської безпеки під час дії воєнного стану, в період повномасштабного вторгнення збройними силами рф на територію України, який характеризується підвищеною суспільною небезпекою, оскільки дії винної особи спрямовані на незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами та створюють сприятливі умови для вчинення злочинів із використанням зазначених предметів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України вирок суду в частині призначеного ОСОБА_8 покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, і відповідно до вимог п.п.4 ч.1 ст.420 КПК України ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді і розмірі визначеному судом першої інстанції, без застосування положень ст.75 КК України.

Керуючись ст. ст. 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженнізадовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 17 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 , в частині призначеного йому покарання, скасувати.

Призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.263 КК України покарання 3 роки позбавлення волі.

У решті вирок залишити без змін.

Початок строку відбування ОСОБА_8 покарання обчислювати з моменту його фактичного затримання на виконання вироку апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: