Номер провадження: 11-сс/813/615/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ТОВ «Транспортна компанія СКАТ», на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.02.2023 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000229, внесеного до ЄРДР 16.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , яке погоджено заступником керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_8 , та накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та здійснення будь-яких реєстраційних дій на напівпричіп SCHMITZ SKI 24, VIN НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстрований за Товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія СКАТ».

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що підозрюваний ОСОБА_9 є директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія СКАТ», тому накладання арешту необхідно з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ТОВ « Транспортна компанія СКАТ», подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвалу суду є незаконна, необґрунтована, невмотивована та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з того, що:

- ТОВ «Транспортна компанія СКАТ» у вказаному кримінальному провадженні не має жодного процесуального статусу;

- ТОВ «Транспортна компанія СКАТ» не відповідає по зобов`язанням директора підприємства ОСОБА_9 , а тому можлива конфіскація майна підозрюваного ОСОБА_9 не може бути застосовано до майна ТОВ «Транспортна компанія СКАТ».

На підставі вищевикладеного апелянт просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвали, якою відмовити у задоволені клопотання про арешт майна.

Позиції учасників судового розгляду.

Від адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ТОВ «Транспортна компанія СКАТ», та прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_10 надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Таким чином, враховуючи, клопотання сторін кримінального провадження про розгляд справи без їх участі, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у порядку письмового провадження, що узгоджується з вимогами ст. 406 КПК України.

Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності.

За вимогами ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України) арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Корисливим тяжким або особливо тяжким злочином може бути визнаний будь-який із злочинів, визначених у частинах 4 чи 5 ст. 12 КК України, якщо його вчинено із корисливих спонукань. Під корисливими спонуканнями слід розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Дані вимоги закону слідчим суддею при винесенні ухвали про накладення арешту на майно були в повній мірі дотримані.

Відповідні дані мають міститися у клопотанні слідчого за погодженням з прокурором чи прокурора, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

На підставі аналізу змісту клопотання про арешт майна в межах кримінального провадження №0000229, внесеного до ЄРДР 16.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, слідчий визначив метою накладення арешту на напівпричіп SCHMITZ SKI 24, VIN НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстрований за Товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія СКАТ», можливу конфіскацію майна, як вид покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до клопотання слідчого, у ході здійснення досудового розслідування в зазначеному кримінальному провадженні, встановлено, що ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів, за грошову винагороду у серпні - вересня 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України та підшукав осіб - медичних працівників Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» «Одеської обласної ради», а саме лікаря психіатра ОСОБА_11 , лікаря психіатра ОСОБА_12 , та невстановлених досудовим розслідування лікарів КНП « ООМЦПЗ» «ООР» для сприяння чоловікам, яким заборонено виїзд за межі країни під час воєнного стану, проходження стаціонарного лікування у відділенні КНП «Одеського обласного медичного центру психічного здоров`я» для збору медичної документації з недостовірним діагнозом та подальшого проходження МСЕК з визначенням інвалідності за обставин, викладених у письмовому вигляді у клопотанні.

Так, у ході здійснення досудового розслідування 31.01.2023 року ОСОБА_9 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, вчинені організованою групою осіб з корисливих мотивів.

Санкцією ч. 3 ст. 332 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Тобто, у разі визнання доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, судом стосовно нього застосовуватиметься такий вид додаткового покарання як конфіскація майна.

Колегія суддів звертає увагу, покарання у вигляді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не постановлений, слідчий суддя, суд не має змоги передбачити ні сам факт його постановлення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання. Вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

Разом з тим, чинний кримінальний процесуальний закон передбачає можливість накладення арешту на майно з метою конфіскації майна, можливість якої буде вирішуватися під час прийняття у кримінальному провадженні рішення по суті.

Слідчим суддею встановлено, що на моменту подання клопотання про арешт майна ОСОБА_9 набув статусу підозрюваного у вчиненні злочину, покарання за вчинення якого передбачає конфіскацію майна, а отже на майно останнього може накладатися арешт з метою конфіскації майна.

Відповідно до наказу № 80-к від 17.09.2021 року та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_9 є директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія СКАТ», .

Апеляційний суд звертає увагу, підозрюваний ОСОБА_9 є власником корпоративних прав юридичної особи ТОВ «ТК СКАТ», , оскільки останньому належать корпоративні права у розмірі 100,00% статутного капіталу номінальною вартістю 2 759 833,00 грн.

Таким чином, усе майно, про яке йде мова у клопотанні слідчого, є власністю підозрюваного ОСОБА_9 , якому повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, ч. 3 ст. 332 КК України, санкція якого передбачає як один із видів основного покарання конфіскацію майна засудженого у випадку постановлення обвинувального вироку, слідчим суддею цілком обґрунтовано накладений на нього арешт з метою забезпечення можливості виконання судового рішення.

У зв`язку з цим колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею відповідно до ст.ст.132, 170, 173 КПК дотримані принципи розумності та співрозмірності обмеження права власності осіб завданням кримінального провадження та враховані наслідки від вжиття такого тимчасового заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, доказів негативних наслідків обраного заходу забезпечення особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано та під час судового розгляду скарги не встановлено.

Відтак, під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею повністю дотримано вимоги кримінального процесуального закону, порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, в тому числі за вимогами та обставинами, викладеними в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, а відтак вимоги апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ТОВ «Транспортна компанія СКАТ», - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.02.2023 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000229, внесеного до ЄРДР 16.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4