Справа № 159/2765/22
Провадження № 1-кс/159/1058/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про арешт майна

27 квітня 2023 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , погоджене прокурорм Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000295 від 01.04.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 332 Кримінального кодексу України (далі - КК України) про арешт майна,

в с т а н о в и в :

у межах даного кримінального провадження встановлено, що група осіб за попередньою змовою здійснює організацію незаконного переправлення через державний кордон України осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років, яким на період дії правового режиму воєнного стану, згідно з Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 р. № 64/2022, виїзд за межі країни забороняється.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР 01.04.2022 за № 0000295і розпочато кримінальне провадження за ознаками вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 332КК України.

Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14.04.2023 надано дозвіл на проведення обшуку будинку, який належить і де проживає ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, виявлення та вилучення знаряддя та засобів, за допомогою яких остання здійснює внесення відомостей до системи «Шлях», комп`ютерної техніки, електронних носіїв інформації, мобільних телефонів, записників, чорнових записів.

Санкціонований обшук проведено 25.04.2023, за результатам якого виявлено і вилучено мобільний телефон марки «Iphone» ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із сім-картою НОМЕР_3 ; ноутбук марки «ASUS» F4N0CV45624416D із зарядним пристроєм до нього; наказ №1 від 01.04.2022 про встановлення заробітної плати для водіїв; трудовий договір від 13.03.2023 з водієм ОСОБА_7 ; наказ №3 від 12.03.2023 про прийняття на роботу ОСОБА_7 ;трудовий договір від 13.03.2023 з водієм ОСОБА_8 ; наказ №2 від 12.03.2023 про прийняття на роботу ОСОБА_8 ; трудовий договір від 18.03.2023 з водієм ОСОБА_9 ; наказ №4 від 17.03.2023 про прийняття на роботу ОСОБА_9 ; печатка ФОП ОСОБА_10 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Постановою слідчого від 25.04.2023 вилучені за результатами вказаного обшуку речі визнано речовими доказами.

26.04.2023 слідчий СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , за погодженням прокурора Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_5 , звернулась до суду із клопотанням про арешт майна, вилученого в ході обшуку 25.04.2023 за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_3 заперечив проти накладення арешту на заявлене майно, оскільки причетність його довірительки до кримінального правопорушення за частиною другою статті 332 КК України у даному кримінальному провадженні не доведено; окрім того, ухвала слідчого судді від 14.04.2023 містить вичерпний перелік майнадля відшукання та вилучення, яке може мати відношення до справи; однак за результатами проведеного обшуку вилучене майно, яке не входить в такий перелік.

Слідчий, прокурор у судове засідання не прибули.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла такого висновку.

Згідно з частиною першою статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до частини другої статті 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно з частиною другою статті 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Системний аналіз норм КПК України дає підстави вважати, що вилучене під час обшуку майно є тимчасово вилученим майном, яке при наявності передбачених статтею 98 КПК України ознак може бути визнано речовим доказом або на яке, при наявності передбачених статтею 170 КПК України підстав, ухвалою слідчого судді може бути накладено арешт.

За змістом статті 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучене, в таких випадках: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;у разі скасування арешту.

Згідно з частиною першою статті 84 КПК України, під доказами в кримінальному провадженні слід розуміти фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, ще мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно із частиною першою статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до частин третьої-п`ятої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Частини перша-третя статті 170 КПК України передбачають, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно із частиною першою статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини одинадцятої статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як встановлено, клопотання і додані до нього матеріали не визначають і не підтверджують обставин, що саме водії ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 виїхали за межі України після 24.02.2022.

Враховуючи заявлену мету проведеного обшуку, вичерпний перелік майнадля відшукання та вилучення, яке може мати відношення до справи, визначений ухвалою від 14.04.2023 про дозвіл на обшук, приходжу до висновку про недоведення того, що вилучені за результатми обшуку наказ №1 від 01.04.2022 про встановлення заробітної плати для водіїв; трудовий договір від 13.03.2023 з водієм ОСОБА_7 ; наказ №3 від 12.03.2023 про прийняття на роботу ОСОБА_7 ; трудовий договір від 13.03.2023 з водієм ОСОБА_8 ; наказ №2 від 12.03.2023 про прийняття на роботу ОСОБА_8 ;трудовий договір від 18.03.2023 з водієм ОСОБА_9 ; наказ №4 від 17.03.2023 про прийняття на роботу ОСОБА_9 вказують на обставини вчинення кримінального правопорушення або мають інші ознаки доказу у розумінні статті 98 КПК України.

Водночас, пояснення ФОП ОСОБА_10 вказують на те, що у межах господарської діяльності, пов`язаної із доставкою в Україну транспортних засобів для потреб ЗСУ під час воєнного стану, вона працевлаштовувала водіїв, які виїздили для цього за кордон; троє осіб після такого виїзду не повернулись.

Таким чином, з матеріалів провадження вбачається, що вилучені за результатми проведеного 25.04.2023 обшуку мобільний телефон марки «Iphone» ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із сім-картою НОМЕР_3 ; ноутбук марки «ASUS» F4N0CV45624416D із зарядним пристроєм до нього, печатку ФОП ОСОБА_10 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , має значення для забезпечення кримінального провадження за існування розумних підозр вважати, що існує можливість використання такого майна як доказу у кримінальному провадженні, зокрема у частині викоритсання такого майна як знаряддя для реєстрації водіїв у системі «Шлях», оформлення документів, пов`язаних із працевлаштуванням водіїв.

На виконання вимог частини першої сатті 173 КПК України слідчим доведено необхідність накладення арешту на вказане майно, а також наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 170 КПК України.

У частині заявленого клопотання про накладення арешту на печатку ФОП ОСОБА_10 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , із забороною відчуження, розпорядження, користування, керуюсь таким.

Частина четверта статті 173 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

За наслідками судового розгляду, вважаю, що накладення заявленого арешту на печатку може призвести до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_10 ; достатнім у даному випадку буде накладення арешту на печатку без заборони її використання, однак із забороною відчуження, розпорядження (у тому числі знищення, пошкодження).

Таким чином, клопотання про арешт майна підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 131, 132, 167, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене 25.04.2023 майно, належне ОСОБА_10 :

- мобільний телефон марки «Iphone» ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із сім-картою НОМЕР_3 ; ноутбук марки «ASUS» F4N0CV45624416D із зарядним пристроєм до нього із забороною відчуження, розпорядження, користування таким майном;

- печатку ФОП ОСОБА_10 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 із забороною відчуження, розпорядження (у тому числі знищення, пошкодження) цього майна.

У задоволенні решти клопотання відмовити.

Зобов`язати уповноваженого слідчого слідчого відділу Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області повернути власнику ОСОБА_10 наказ №1 від 01.04.2022 про встановлення заробітної плати для водіїв; трудовий договір від 13.03.2023 з водієм ОСОБА_7 ; наказ №3 від 12.03.2023 про прийняття на роботу ОСОБА_7 ; трудовий договір від 13.03.2023 з водієм ОСОБА_8 ; наказ №2 від 12.03.2023 про прийняття на роботу ОСОБА_8 ; трудовий договір від 18.03.2023 з водієм ОСОБА_9 ; наказ №4 від 17.03.2023 про прийняття на роботу ОСОБА_9 .

На підставі частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 27.04.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1