Справа № 458/855/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2023 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження в залі суду в м.Турка Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.03.2023 року №0000023 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Комарники, Турківського району Львівської області, громадянин України, раніше судимий за ч.1 ст.309 КК України, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , солдат військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

11.09.2023 року прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 передано до Турківського районного суду Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.03.2023 року №0000023 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, із доданими до нього документами разом із клопотаннями про його розгляд в порядку спрощеного провадження за встановлених досудовим розслідуванням обставин.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин:

солдат ОСОБА_3 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 29.20.2022 року №77 о/с призначений на посаду номера обслуги 2 обслуги міномета 1-го мінометного взводу мінометної бригади військової частини НОМЕР_1 Західного ОТО НГУ. Згідно ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівники Національної гвардії України є працівниками правоохоронних органів. У відповідності до вимог ст.ст.11,16,17,30,49,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби за контрактом зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України. Водночас, ОСОБА_3 , діючи в порушення вимог зазначеного вище законодавства вчинив умисні кримінальні правопорушення (кримінальні проступки), оскільки в квітні 2022 року перебуваючи у м. Тернопіль по місцю свого проходження служби в складі 2 батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ у точно не встановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_3 виник прямий умисел, направлений на пособництво у підробленні посвідчення водія транспортного засобу, відтак, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пособництво у підробленні посвідчення водія, з метою подальшого його використання, ОСОБА_3 , у вищевказаний період часу, скориставшись інтернет мережею «Інстаграм» вступив у злочинну змову з невстановленою дізнанням особою, знайшов електронне оголошення, щодо виготовлення вказаних вище документів, та домовився із такою особою за грошову винагороду про повне виготовлення на своє ім`я підробленого бланку посвідчення водія транспортного засобу. З цією метою, ОСОБА_3 , виконуючи роль пособника в підробленні вказаних документів, відправив невстановленій дізнанням особі свою фотографію та свої персональні дані, необхідні для виготовлення вказаних документів.

Після чого, відповідно до раніше узгодженої домовленості між ОСОБА_3 та невстановленою дізнанням особою, остання в невстановлених в ході дізнання часі та місці, виготовила бланк посвідчення водія транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_2 від 01.07.2022 року видане на ім`я ОСОБА_3 з правом керувати транспортними засобами категорії «А1», «А» та «В» яке за способами нанесення зображень та первинними елементами не відповідає бланкам посвідчення водія, які знаходяться в офіційному обігу. В подальшому ОСОБА_3 , згідно з домовленістю з невстановленою дізнанням особою отримав вищевказане підроблене посвідчення у відділенні «Нової пошти» у м.Тернопіль.

Крім цього, отримавши підроблене посвідчення водія на своє ім`я, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, солдат ОСОБА_3 достовірно знаючи, що він ніколи не отримував у встановленому законом порядку посвідчення водія на право керування транспортними засобами під серійним номером НОМЕР_2 від 01.01.2022 з категорією «А1», «А» та «В» 28.02.2023 року близько о 17 год 00 хв в місті Турка Самбірського району Львівської області по вул. Молодіжній,2 ОСОБА_3 на вимогу працівників поліції за порушення правил дорожнього руху, а саме за порушення правил паркування транспортного засобу в місті Турка Самбірського району Львівської області, де використав завідомо підроблене посвідчення водія під серійним номером НОМЕР_2 від 01.07.2022, шляхом пред`явлення його на законну вимогу поліцейського.

Суд вважає, що дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України пособництво в підробленні посвідчення водія, яке надає права, з метою його використання, а також за ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа.

Дії ОСОБА_3 виразились у пособництві в підробленні посвідчення водія, яке надає права, з метою його використання, а також у використанні завідомо підробленого документа.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Розгляд таких справ у суді здійснюється в порядку ст.ст. 381-382 КПК України. При цьому суд має право призначити розгляд обвинувального акта у судовому засіданні та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне або суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

В останньому випадку розгляд проводиться у порядку спрощеного провадження, яке має на меті прискорення кримінального провадження, усунення необґрунтованої тяганини при розгляді кримінальних справ і дозволяє забезпечити вирішення завдань кримінального провадження при процесуальній та ресурсній економії.

Підставою для розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні є встановлення прокурором під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду. В такому випадку прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

При цьому положеннями ст. 382 КПК України передбачено, що вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Отже, за умови згоди всіх учасників судового провадження щодо обставин скоєного кримінального правопорушення, суд зазначає у вироку ті обставини, які були встановлені органом досудового розслідування. Тому їх виклад у вироку не може відрізнятися від того, як зазначено в обвинувальному акті.

При вирішенні питання щодо здійснення судового провадження у суді першої інстанції суд приймає до уваги, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні дійшов до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний роз`яснити підозрюваному зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. До обвинувального акту з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані, зокрема: письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні; ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні, як це передбачено ст. 302 КПК України.

ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ПРОВАДЖЕННЯ.

Позиція сторони обвинувачення.

Прокурор разом з обвинувальним актом у даному кримінальному провадженні надіслав до суду клопотання прокурора про його розгляд у порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, інформацію про те, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності. В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України, просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні. До обвинувального акту також долучено письмову заяву підозрюваного ОСОБА_3 , складену 09.09.2023 року в присутності захисника ОСОБА_5 , в якій ОСОБА_3 зазначає про беззаперечне визнання ним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого передбачених ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та згоду зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження. Просив розглянути обвинувальний акт у спрощеному провадженні.

Позиція обвинуваченої особи.

Обвинувачений ОСОБА_3 подав заяву, в якій зазначено, що враховуючи те, беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України, просить суд розглянути кримінальне провадження у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Захисник обвинуваченої особи адвокат ОСОБА_5 підписав письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , складену 09.09.2023 року, в якій адвокат засвідчив, що ОСОБА_3 зазначає про беззаперечне визнання ним своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та згоду зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження. Просив розглянути обвинувальний акт у спрощеному провадженні. Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється (ч. 4 ст. 107 КПК України).

У ході досудового розслідування кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 обвинувачений подав заяву від 09.09.2023 року щодо визнання своєї винуватості, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченим, його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтверджена захисником ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_5 .

Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх наявними долученими доказами, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України пособництво в підробленні посвідчення водія, яке надає права, з метою його використання, а також у використанні завідомо підробленого документа.

Суд, враховуючи вказані заяви, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали згідно ст.381,382 КПК України вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, який поставлений останньому у провину, знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України як у пособництві в підробленні посвідчення водія, яке надає права, з метою його використання, а також у використанні завідомо підробленого документа.

Вивчивши зміст обвинувального акту із доданими до нього документами, перевіривши матеріали досудового розслідування у формі дізнання у кримінальному провадженні, внесеному 01.03.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023, проаналізувавши у сукупності надані прокурором докази, які узгоджуються між собою, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час досудового розслідування, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд керуючись законом, дійшов висновку щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Правова оцінка та мотиви суду.

Суд, ухвалюючи по справі рішення, керується нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав для його ухвалення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Суд зобов`язаний мотивувати прийняте рішення, а саме обґрунтувати свої висновки у кримінальному провадженні, аргументувати свою позицію та переконливо довести, чому одні докази покладені в його основу, а інші - відкинуті або не враховані. За наявності суперечливих доказів суд повинен проаналізувати їх, навести мотиви свого рішення. Тобто вирок суду повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.370 КПК України, щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Європейський суд з прав людини вимоги щодо вмотивованості судового рішення саме пов`язує з належним здійсненням правосуддя, так як у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються ( справи «Кузнецов та інші проти Росії», «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до ст. Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст.ст.55,124 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист; юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний суворо додержуватись закріпленого у ст.62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого (підсудного) доведення своєї невинуватості. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При ухваленні вироку відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики ЄСПЛ» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.XI.1950), яка згідно з ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд враховує, що практика ЄСПЛ вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» п. 43).

Також суд при постановленні вироку приймає до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» п.86).

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч.ч.1,3 ст.3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки КК України.

Згідно з вимогами ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінальних правопорушень, які підтверджують обставини, встановлені судом.

Обвинувачена особа ОСОБА_3 обставини вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України не оспорює, вважає, що події встановлені в повному обсязі, в суді свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнає повністю, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій особі ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Вчинене ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, оскільки згідно ч.ч.1,2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

При цьому, слід мати на увазі, що ст.62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Судом, відповідно до ст.66 КК України, при вирішенні справи, приймається до уваги обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої особи - щире каяття у скоєному, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке виражається в активній участі.

Судом встановлено, що наявні обставини, які пом`якшують покарання.

Судом, відповідно до ст.66 КК України, прийняті до уваги обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої особи ОСОБА_3 , який внутрішньо переконавшись, надавши критичну оцінку своїй протиправній поведінці через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, активно, за власною ініціативою сприяв розкриттю правопорушення, надавав докази і іншу інформацію про свою протиправну діяльність. Тому судом враховано як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого це щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки згідно п.1 ч.1 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття або активне сприяння розкриттю правопорушення, і такі обставини характеризують знижений ступінь суспільної небезпеки особи злочинця та вчиненого ним діяння, слугують критерієм індивідуалізації покарання.

Формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Зважаючи на вказане, в діях ОСОБА_3 проявилося щире каяття.

Судом враховано вимоги постанови Верховного Суду від 30.10.2018 року у справі №559/1037/16-к, де надано роз`яснення, що активне сприяння розкриття злочину і щире каяття є окремими обставинами, що пом`якшують покарання, у зв`язку з чим суд розцінює щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину альтернативними, незалежними, окремо існуючими обставинами, що пом`якшують покарання.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року ЄСПЛ зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Судом відповідно до ст.66 КК України прийнято до уваги і враховано обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченої особи ОСОБА_3 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України, вчинення правопорушення судом не встановлено.

Судом в повному об`ємі вивчена особа обвинуваченої особи ОСОБА_3 , який має постійне місце реєстрації АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортом громадянина України, характеристикою.

За місцем проходження служби характеризується з позитивної сторони.

ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Враховано відсутність сім`ї обвинуваченої особи, оскільки не одружений, не має на утриманні малолітніх дітей чи непрацездатних осіб.

Судом враховано психічні ознаки, оскільки на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність, і відсутність психічного розладу, що вбачається з медичної характеристики.

Також обвинувачена особа не є депутатом.

Оцінюючи поведінку обвинуваченого, суд звертає увагу на те, і бере до уваги факти виконання ним процесуальних обов`язків, оскільки систематичні явки до слідчого не призвели до затягування досудового розслідування, що вказує на добросовісну і відповідальну процесуальну поведінку обвинуваченого.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, характеру та ступеню суспільної небезпеки скоєного, його наслідків, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе при застосуванні до нього покарання в межах санкції ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Суд призначає покарання в дотримання вимог ст.65 КК України у межах, установлених у санкції ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, що передбачає відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення відповідно до положень Загальної частини КК України враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення винного можливе без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання за ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу, із застосуванням ст..70 КК України - призначенням остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст..65 КК України, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, згідно зі ст.6 Конвенції виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду, завершальною стадією судового провадження. У зв`язку із цим під час розгляду питань про відстрочку, розстрочку необхідно дотримуватися вимог Конвенції щодо виконання судового рішення упродовж розумного строку (справи «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 року, «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року, «Дубенко проти України» від 11.01.2005 року, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року та інші).

Покарання, яке обирає суд є пропорційним характеру вчиненого ОСОБА_3 дій та їх небезпечності, і є необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Окрім цього, суд не вбачає підстав вважати, що обране покарання буде явно несправедливим унаслідок м`якості.

Призначаючи покарання суд стверджує принцип невідворотності покарання.

Питання про долю речових доказів і документів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження і таке питання потрібно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

У зв`язку з наявністю речових доказів, дане питання вирішувати наступним чином.

Вимогами ч.4 ст.174 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

На підставі ч.4 ст.174 КПК України, суд, одночасно з ухваленням рішення, вважає що у зв`язку з тим, що судовий розгляд закінчується, на переконання суду в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, у зв`язку з чим суд скасовує накладений арешт.

Речовий доказ по справі - посвідчення водія транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_2 від 01.07.2022 року видане на ім`я ОСОБА_3 з правом керувати транспортними засобами категорії «А1», «А» та «В» - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Арешт на речові докази не накладався.

Інші письмові докази і характеризуючі на особу матеріали, які були долучені до матеріалів кримінального провадження, у подальшому слід зберігати при матеріалах справи.

При вчиненні правопорушення було встановлено, що ОСОБА_3 не було використано сторонніх знарядь і засобів.

Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст.124 КПК України.

У відповідності до положень ч.2 ст.124 КПК, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, здійснені документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема, рішення про цивільний позов. В рамках кримінального провадження не було пред`явлено цивільного позову.

В рамках кримінального провадження прокурором в порядку ст.128 КПК України не було пред`явлено цивільного позову.

Потерпіла особа в даному кримінальному провадженні відсутня.

Оскільки по справі наявні процесуальні витрати наявні, суд в такому випадку вирішує дане питання.

По справі залучалися експерти Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України на проведення експертиз.

Згідно довідки Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за проведення судово-технічної експертизи документів від 06.07.2023 року № 2459-Е витрати склали 5735,52 грн.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

В кримінальному провадженні заходи забезпечення не застосовувалися, у зв`язку з чим дане питання судом не вирішується.

Покарання, яке обирає суд є пропорційним характеру вчиненого ОСОБА_3 дій та їх небезпечності, і є необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Окрім цього, суд не вбачає підстав вважати, що обране покарання буде явно несправедливим унаслідок м`якості.

Судом також враховано вимоги п.1 ст.6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Керуючись ст.ст.7, 8, 9, 22, 30-33, 84-86, 110, 318, 319, 349, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання:

за ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358 КК України у виді однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн;

за ч.4 ст.358 КК України у виді п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00грн.

На підставі ч. 1 ст.70, ч.3 ст.72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень у дохід держави.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирати.

Речовий доказ по справі - посвідчення водія транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_2 від 01.07.2022 року видане на ім`я ОСОБА_3 з правом керувати транспортними засобами категорії «А1», «А» та «В» - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Докази, які підтверджують вину в скоєному і які були долучені до матеріалів кримінального провадження, а також докази, які характеризують обвинувачену особу - зберігати при кримінальній справі.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за проведену судово-технічної експертизи документів від 06.07.2023 року № 2459-Е на загальну суму 15735,52 грн.

Вирок суду першої інстанції може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Турківський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст.381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження - засудженій особі та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам кримінального провадження право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, веб-адреса сторінки: http://court.gov.ua.

Суддя ОСОБА_1