ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1324/23 Справа № 208/7451/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 лютого 2023 року про задоволення подання та звільнення умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Первомайська Луганської області, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, до засудження не працюючої, проживаючої без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої:

- 20.06.2012 року Бахчисарайським районним судом АР Крим за ч.1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.02.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 22.02.2012 року по 13.09.2012 року у строк покарання, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

Встановила:

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 лютого 2023 року задоволено подання начальника ДУ Кам`янська виправна колонія (№34) та постановлено звільнити ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання, призначеної їй вироком Бахчисарайського районного суду АР Крим від 20.06.2012 року за ч.1 ст. 115 КК України, умовно-достроково на строк 1 рік 5 місяців 25 днів.

Рішення суду обґрунтовано тим, що засуджена ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела, що стала на шлях виправлення.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволення подання установи про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішення про задоволення клопотання установи в інтересах засудженої ОСОБА_7 судом першої інстанції прийнято без достатнього обґрунтування та за відсутності будь-яких даних, які б доводили те, що засуджена сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

Зазначає, що ОСОБА_7 під час перебування у СІЗО АР Крим, 13.04.2012 року отримала стягнення у виді догани.

Під час відбування покарання в Павлоградській ВК № 142, 25.07.2014 року також отримала стягнення у виді догани.

До ДУ «Кам`янська виправна колонія № 34» засуджена прибула 26.02.2016 року. По прибуттю до установи працевлаштована на швейне виробництво швачкою. Ініціативи в роботі не проявляла, виконувала необхідний мінімум під наглядом працівників установи. Заходи ДВВ відвідувала формально. Робіт із благоустрою установи намагалась уникати. Вину визнавала частково.

Після чого перебуваючи тривалий час в установі, після тривалого негативного ставлення до роботи перше заохочення засуджена отримала 20.06.2020 року тобто більше ніж через чотири роки, що на думку апелянта, свідчить про незацікавленість у доведенні власного виправлення протягом вказаного періоду часу.

На сьогодні засуджена має 6 заохочень, 2 з яких отримані в Павлоградській ВК №142, а саме 01.04.2015 року і 02.02.2016 року.

Також 4 заохочення засуджена отримала в Кам`янській ВК №34 у період з 20.06.2020 року по 23.06.2022 року, тобто безпосередньо перед настанням строку, після відбування якого можливе умовно- дострокове звільнення, що відповідно до ст. 81 КК України та Постанови Пленуму Верховного суду України «Про у мовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року само по собі не може вказувати на доведення засудженою свого виправлення так як цей період не враховує весь час відбування покарання.

При цьому, заохочення отримані засудженою за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, тобто фактично за ті дії, які кожна засуджена особа зобов`язана виконувати відповідно до Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань.

Таким чином прокурор вважає, що засуджена після отриманих стягнень, негативного ставлення до роботи та заходів ДВВ, тільки почала ставати на шлях виправлення та станом на теперішній час не готова до самокерованої право-слухняної поведінки.

Крім того, питання побутового влаштування після звільнення не вирішено належним чином.

Так, в судовому засіданні засуджена пояснила, що вона є тимчасово переміщеною особою в наслідок агресії РФ однак документально цей статус не оформлено та питання місця проживання в державних органах не вирішено.

Натомість адміністрація Кам`янської ВК №34 переклала це питання на реабілітаційний центр, який не є державною установою і в якому засуджена планує деякий час мешкати.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про те, що засуджена ОСОБА_7 довела своє виправлення, а питання побутового влаштування вирішені позитивно є передчасним та помилковим.

Засуджена ОСОБА_7 подала до суду заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Зазначає, що суд першої інстанції врахував пояснення представників колонії та усі дані, що характеризують її.

Вважає, що своєю сумлінною поведінкою та ставлення до праці довела своє виправлення. Так, вона тривалий час відбуває покарання у виді позбавлення волі, постійно залучена до оплачуваної суспільно-корисної праці, проявляє ініціативу, допомагає в опануванні швацьких процесів прибулим засудженим. Встановленого порядку дотримується свідомо, перебуваючи у установі жодного разу не порушувала вимог режиму, 5 різав була заохочена. Стягнення були до неї застосовані за місцем попереднього відбування покарання 2 2012 та 2014 році. Є головою духовно-просвітницької секції, постійно приймає участь у курсах, гарно малює.

Провину у скоєному визнає повністю та щиро розкаюється.

До засудження проживала в АР Крим, до окупації підтримувала зв`язку з рідними шляхом телефонних розмов. Адміністрацією установи було позитивно вирішено питання її побутового влаштування з органів Пробації було отримано позитивну відповідь, що вона зможе проживати в реабілітаційному центрі в м. Дніпро. Заклад є громадською організацією та з 2014 року надає допомогу людям, яким немає де жити. Вважає, що проживання у даному центрі буде сприяти її адаптуванню у соціумі. У разі звільнення має намір отримати статус переселенки.

Під час апеляційного перегляду справи прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити.

Засуджена заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою.

В судових дебатах учасники провадження підтримали свої вимоги.

Заслухавши суддюдоповідача, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що вона не може підлягати задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.

Із роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", видно, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження та технічного запису судового засідання, суд дослідивши всі обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення подання адміністрації колонії про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання.

Так, ОСОБА_7 засуджена 20.06.2012 року Бахчисарайським районним судом АР Крим за ч.1 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 22.02.2012 року.

Кінець строку відбування покарання 01.08.2024 року.

За час перебування в СІЗО АР Крим засуджена характеризувалась посередньо, мала одне стягнення, яке погашено в установленому законом порядку. Заохочень не мала.

З 06.10.2012 року відбувала покарання в Павлоградській виправній колонії Дніпропетровської області (№ 142), характеризувалась посередньо, мала одне стягнення, яке погашено в установленому законом порядку та два заохочення.

З 26.02.2016 року відбуває покарання в ДУ Кам`янська виправна колонія (№34), де була влаштована на швейне виробництво, вже тривалий час працює швачкою у бригаді № 20, швидко опанувала роботу швачки, з наданим об`ємом справляється, проявляє розумну ініціативу у виконанні змінного завдання. Норми, які визначають порядок і умови відбування покарання дотримується свідомо. Стягнень не має. Має чотири заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, є взірцем для інших засуджених.

Соціально-корисну ініціативу у відділенні проявляє, бере участь у конкурсах малюнків від відділення, робить поробки до різних свят. Залучена до ради колективу засуджених установи, очолює духовно-просвітницьку секцію.

По відношенню до представників адміністрації установи дотримується правомірних взаємовідносин.

В колективі засуджених конфліктних ситуацій не створює, має обмежене коло спілкування.

Приймає участь в програмах виховного впливу, тематичні заходи відвідує, є активним учасником лекцій та дискусій.

З рідними на даний час стосунки не підтримує, так, як вони перебувають на окупованій території. До окупації території засуджена мала телефонні розмови з рідними.

Із засудженою було проведено оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення. За результатами має низький рівень ризику.

Провину в скоєному злочині визнала повністю, щиро кається.

Питання побутового влаштування після звільнення вирішено позитивно.

За висновком комісії установи виконання покарань від 26.12.2022 року № 49, ОСОБА_7 власною поведінкою та ставлення до праці довела своє виправлення, тому заслуговує на застосування до неї вимог ст. 81 КК України.

Враховуючи дані про особу засудженої, її поведінку під час відбування покарання в цілому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджена ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою, ставленням до праці, розумінням щодо скоєного, довела своє виправлення. Тому доводи прокурора про те, що засуджена тільки стає на шлях виправлення та не готова до самокерованої правослухняної поведінки, з огляду на зміни, які відбулися у свідомості ОСОБА_7 та її характеристику з установи відубвання покарань, є необґрунтованими.

Не можуть мати вирішального значення для визнання висновків суду першої інстанції про можливість умовно-дострокового звільнення засудженої і твердження апелянта про те, що належним чином не вирішено питання побутового працевлаштування ОСОБА_7 після звільнення.

Отже, сукупність наведених даних приводять до висновку про безпідставність апеляційних вимог прокурора, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 лютого 2023 року про задоволення подання та звільнення умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4