Справа № 627/338/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.2023смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі

головуючої - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження № 0000216 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області, українки, громадянки України, яка має середню освіту, тимчасово не працюючої, не одруженої, на утриманні неповнолітніх дітей не маючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженої 03.11.2022 вироком Краснокутського районного суду Харківської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим терміном тривалістю 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , будучи раніше судимою за вчинення злочинів проти власності, маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, повторно вчинила корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 29.03.2023, в денний час доби, точного часу під час досудового розслідування та в ході судового розгляду не встановлено , ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 62/2022 від 24.02.2022 з наступними змінами, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись зручними обставинами, а саме тим, що за її діями ніхто не спостерігає та вона помічена ніким не буде, проникла до будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , звідки, повторно, таємно викрала бензопилу марки KING YD-KW02-45 чорно-зеленого кольору. Після цього ОСОБА_4 покинула місце вчинення злочину та розпорядилася викраденим майном на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_5 , згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 351М від 30.03.2023, майнову шкоду на суму 3149,10 грн.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнала повністю, щиро покаялася у скоєнні злочину, не заперечувала факту його вчинення при вищевикладених обставинах, пояснивши, що скоїла крадіжку бензопили у потерпілого ОСОБА_5 в умовах воєнного стану.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах встановлених у ході судового розгляду та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, роз`яснивши при цьому учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, на адресу суду надав заяву про проведення судового розгляду за його відсутності, цивільний позов по кримінальному провадженню не заявляє.

На підставі вимог ст. 325 КПК України, за погодженням із учасниками судового провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілого ОСОБА_5 .

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині відомостей, які характеризують особу винної.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої в обсязі обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті, повністю доведена і її дії необхідно кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у житло.

Відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , відноситься до категорії тяжких злочинів.

Частиною 2 ст.50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» звертає увагу на те, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21.08.2019 у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Відповідно до ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановления вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України, до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, в тому числі, не невідбуту засудженим частину будь-якого основного покарання.

Із матеріалів справи вбачається , що ОСОБА_4 засуджена вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 03.11.2022 за ч. 4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання із встановленням іспитового строку 3 (три) роки.

У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 вчинила аналогічний злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України , тобто під час дії іспитового строку за згаданим вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 03.11.2022.

Суд враховує , що при призначенні покарання за вчинення засудженою нового злочину під час іспитового строку на підставі ч.3 ст.78 КК України, застосуванню підлягають правила призначення покарання за сукупністю вироків, передбачені зокрема ч.1, ч.4 ст.71 КК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Разом з тим, ч.2 ст. 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вивченням особи ОСОБА_4 судом встановлено, що вона осудна, раніше судима за вчинення злочину проти власності, не одружена, на утриманні неповнолітніх дітей не має, тимчасово не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога КНП «Краснокутська центральна районна лікарня» Краснокутської селищної ради не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття в скоєному кримінальному правопорушенні.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, під час досудового розслідування та судового розгляду м не встановлено.

Відповідно до положень ст.50, 65 КК України, виходячи із принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження скоєння нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. На підставі ч.1, 4 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання , призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 03.11.2022 , та остаточне покарання призначити обвинуваченій у виді позбавлення волі.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченої ОСОБА_4 по кримінальному провадженню не обирався та підстав для його обрання не встановлено.

По справі є витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 351М від 30.03.2023 в сумі 566,31 грн, які , відповідно до ч.2 ст.124 КПК України , підлягають стягненню з обвинуваченої .

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог п.5 ч.9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_5 по кримінальному провадженню не заявлено, що не позбавляє його права звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 369-371, 373-375, 392, 395 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Такій ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і призначити їй покарання за цим законом у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1, 4 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання , призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 03.11.2022 , і остаточно Такій ОСОБА_7 призначити до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п?ять) років 6 місяців.

Після набрання вироком суду законної сили Такій ОСОБА_6 затримати та через Державну установу «Харківський слідчий ізолятор » направити до місць відбування покарання.

Строк відбуття покарання Такій ОСОБА_7 відраховувати з моменту фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

Стягнути з Такій ОСОБА_8 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 351М від 30.03.2023 в сумі 566 (п?ятсот шістдесят шість) грн 31 коп., які перерахувати за наступними реквізитами: IBAN: НОМЕР_1 , МФО 351005, код ЄРДПО .

Речові докази:

бензопилу марки KING YD-KW02-45 чорно-зеленого кольору, що знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , - залишити у потерпілого;

флеш носій Kingston micro, копію посібника користувача на 1 аркуші формату А4, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - залишити у останньому.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1