КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №359/174/21 Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1960/2023
Категорія - ч. 2 ст. 187 КК України
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2022 року у кримінальному провадженні №0001909 стосовно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_8 , громадянина України, який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Глибоке Бориспільського району Київської області, здобув

середньою освіту, неодружений, не працює, зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

раніше судимий

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2022 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією майна.

Судом також скасовано заходи забезпечення у кримінальному провадженні та вирішено питання щодо речових доказів.

Суд визнав доведеним, що 31 жовтня 2020 року у вечірній час ОСОБА_8 перебував у кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , де в той час також знаходилась малолітня ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

31 жовтня 2020 року приблизно о 23 год 50 хв у ОСОБА_8 виник умисел вчинити дії сексуального характеру з малолітньою ОСОБА_10 , у зв`язку з чим під вигаданим приводом скласти йому компанію, щоб забрати у себе вдома гроші та витратити їх на подальше вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_8 01 листопада 2020 року приблизно о 0 год привів ОСОБА_10 до підвального приміщення будинку АДРЕСА_1 та із застосуванням фізичної сили намагався завести її до технічного приміщення, обладнаного лежаком з метою здійснити з нею дії сексуального характеру, а саме тягнув її за одяг та наносив удари руками та ногами по голові, тулубу та кінцівках. Однак малолітня ОСОБА_10 чинила ОСОБА_8 активний опір, який він не міг подолати.

В цей час у ОСОБА_8 , який засуджувався 22 червня 2016 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, виник умисел здійснити напад на ОСОБА_10 із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, з метою заволодіння її майном.

З цією метою ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, повалив ОСОБА_10 на підлогу обличчям донизу, ліг на неї зверху та обхопивши її за шию правою рукою почав здушувати, перешкоджаючи її диханню, тобто застосував насильство, небезпечне для життя та здоров`я, одночасно відкрито викрав, а саме зняв з лівого вуха ОСОБА_10 золоту сережку з цирконієм, вартістю 1973 гривні 15 копійок.

Під час здушування ОСОБА_10 припинила чинити опір, у зв`язку з чим ОСОБА_8 припинив застосовувати щодо неї насильство і заволодів вказаною сережкою.

У цей момент ОСОБА_10 несподівано для ОСОБА_8 піднялась з підлоги та вибігла з підвального приміщення, де їй було надано допомогу особами, які знаходились біля будинку АДРЕСА_1 .

Своїми умисними насильницькими діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у виді саден лівого колінного суглобу та лівої гомілки, саден в області передньої поверхні верхньої третини правої гомілки та передньої поверхні правого колінного суглобу і передньої поверхні нижньої третини правого стегна, подряпин лівого передпліччя, забою м`яких тканин в області лівого щелепно-лицевого суглобу, подряпин шиї зліва, подряпин в області шиї справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить скасувати вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2022 року в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією майна.

Не погоджуючись з рішенням суду про призначення ОСОБА_8 мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 187 КК України, прокурор звертає увагу на відношення обвинуваченого до вчиненого, його попередні судимості, а також вчинення ним тяжкого кримінального правопорушення через шість днів після звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, заперечення обвинуваченого та захисника щодо апеляційних вимог, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданих апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції за обставин, наведених у вироку, про доведеність винуватості ОСОБА_8 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому особою, яка раніше вчинила розбій, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами і в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються, а тому за відсутності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти в цій частині правильних висновків, не перевіряються колегією суддів, виходячи із положень ч. 1 ст. 404 КПК України.

З огляду на фактичні обставини, встановлені судом, та доведеність винуватості, вірною є кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України.

Що стосується призначення ОСОБА_8 покарання, то колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з положеннями статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Як вбачається зі змісту вироку, вирішуючи питання про захід примусу, який необхідно призначити ОСОБА_8 , суд врахував фактичні обставини та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, має постійне місце проживання, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

За відсутності обставин, які пом`якшують покарання, суд визнав обставинами, що його обтяжують - вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Зваживши такі обставини, суд дійшов висновку про доцільність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 187 КК України, яке, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Однак з такими висновками колегія суддів не погоджується, оскільки суд першої інстанції повною мірою не врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини, які обтяжують покарання та особу винного, котрий раніше судимий за розбій і після звільнення з місць відбування покарання у виді позбавлення волі через тиждень вчинив новий тяжкий злочин, та ще й щодо малолітньої дитини, що в сукупності свідчить про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого. Отже призначення ОСОБА_8 мінімального розміру покарання, на переконання колегії суддів, не відповідає принципам справедливості та співмірності вчиненому через невиправдану м`якість, оскільки не сприятиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання підлягає скасуванню на підставі ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України з ухваленням апеляційним судом в цій частині нового вироку за правилами ст. 420 КПК України.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, колегія суддів на виконання вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжкого злочину, характер та конкретні обставини його скоєння; відношення обвинуваченого до вчиненого та відсутність обставин, які пом`якшують покарання; дані про особу винного, який раніше судимий за вчинення аналогічного злочину та після відбуття покарання у виді позбавлення волі через тиждень вчинив новий тяжкий корисливий злочин щодо малолітньої дитини, перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп`яніння, що в свою чергу обтяжує покарання.

Оцінюючи в сукупності такі обставини, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців із конфіскацією майна, яке вважаєсправедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 374, 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання.

ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців із конфіскацією всього належного йому майна, окрім житла.

У решті вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2022 року залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

На вирок може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:

________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4