КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6 в режимі ВКЗ

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 03 травня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 01.07. 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляді Подільського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0001725 від 27.08.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 185 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 03.05.2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 01.07.2023 року включно.

Також цією ухвалою залишено без зміни заставу визначену ухвалою суду від 12.01.2023 року у межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134 200 гривень.

На дану ухвалу обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 03.05.2023 року та змінити йому розмір застави, зменшивши її до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що посилання прокурора на ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, є припущенням і не мають жодних беззаперечних доказів на їх підтвердження.

Також вказує, що під час судового розгляду судом не дотримано вимог кримінального процесуального закону, оскільки не порушувалось питання про зменшення йому встановленого розміру застави, яка є непосильною для його родини та близьких родичів, які були змушені виїхати за межі України у зв`язку з військовою агресією проти України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження №1-кп/758/935/23 (справа №758/11772/22) стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 та апеляційні доводи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , виходячи з наступного.

Згідно абзацу 2 ч.2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За змістом положень ч.1 та ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вирішуючи питання за клопотанням прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину та ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою зміни ними своїх показань, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Також своєю ухвалою суд залишив без зміни розмір застави визначений ухвалою суду від 12.01.2023 року у межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134 200 гривень.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 5 статті 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні "Istomina v. Ukraine" від 13.01.2022(заява № 23312/15), «гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок підозрюваного злочину, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні. Таким чином, розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на обвинуваченого, його майно та його відносини з особами, які мають надати особисту поруку, іншими словами, на ступінь впевненості щодо можливої перспективи того, що втрата застави або позов проти гарантів у разі неявки підсудного в судове засідання буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб запобігти бажанню втекти з його або її боку…» (§25 рішення).

Приймаючи рішення про залишення без зміни розміру застави визначеної ухвалою суду від 12.01.2023 року у межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134 200 гривень, суд не порушив вищезазначених вимог кримінального процесуального закону, а доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що в порушення вимог КПК України, судом не порушувалось питання про зменшення йому встановленого розміру застави, є безпідставними, оскільки як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник не ставили перед судом питання про зменшення розміру застави, а лише просили змінити обвинуваченому обраний йому запобіжний захід на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою.

Отже, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, навів мотиви прийнятого рішення та обґрунтовано залишив без зміни розмір застави визначений ухвалою суду від 12.01.2023 року у межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134 200 гривень.

Посилання апелянта на ту обставину, що встановлений розмір застави є непосильним для його родини та близьких родичів, які були змушені виїхати за межі України у зв`язку з військовою агресією проти України, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки ці обставини не можуть бути безумовною підставою для зменшення обвинуваченому розміру застави, який повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

За викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Подільського районного суду м. Києва від 03.05.2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою та залишено без зміни раніше визначений ухвалою суду від 12.01.2023 року альтернативний запобіжний захід у виді застави, винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону і підстав для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 03 травня 2023 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 01.07.2023 року включно - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3