Справа № 757/6731/23-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/4341/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, з вищою освітою, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, і призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробовуванням, з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України на період іспитового строку покладено на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цим же вироком вирішено питання про процесуальні витрати.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з вироком, механік апаратної П-238ТК відділення управління центру інформаційних систем батальйону зв`язку військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_8 за невстановлених обставин, але не пізніше 13 год. 30 хв. 20 листопада 2022 року, умисно, з метою особистого вживання, без мети збуту, усупереч вимог ст. 41, 68, 92 Конституції України, ст. ст. 178, 328 Цивільного кодексу України, ст. 6, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-XII, незаконно придбав психотропну речовину обіг якої обмежено - амфетамін загальною масою 0,256 г та особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено - МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін) загальною масою 0,206 г, які для подальшого вживання, незаконно зберігав при собі без мети збуту, до моменту виявлення цього факту працівниками поліції о 13 год. 30 хв. 20 листопада 2022 року під час перебування останнього у приміщенні станції метро «Дружби Народів» КП «Київський метрополітен» у місті Києві.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить його змінити в частині призначеного покарання та призначити покарання ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. В іншій частині вирок залишити без змін.

Вважає, що судом необґрунтовано застосовано до ОСОБА_8 найсуворіший вид покарання із передбачених санкцією ч.1 ст.309 КК України, навіть з урахуванням того, що судом звільнено обвинуваченого від його відбування з випробуванням. Судом не враховано, що обвинувачений має офіційне місце роботи, а саме є віськовослужбовцем за контрактом з 03.03.2022 у військовій частині НОМЕР_1 . При цьому виконання обов`язків ОСОБА_8 , передбачених ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися до органу пробації є значно утруднене, адже його місцезнаходження періодично змінюється з урахуванням виконання наказів військового керівництва; повідомляти про зміну місця проживання обвинувачений також не матиме змоги, оскільки дана інформація може містити військову таємницю. Вважає, що з урахуванням особи обвинуваченого, а саме його щирого каяття, вчинення вперше кримінального проступку, відсутності завданої шкоди, наявності у нього постійного місця роботи у Збройних Силах України, того факту, що він є діючим військовослужбовцем, справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень було б покарання у вигляді штрафу.

Обвинувачений ОСОБА_8 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про його участь в судовому засіданні та про відкладення судового засідання не надіслав.

Із урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а також відсутності підстав для обов`язкової участі обвинуваченого в апеляційному розгляді, апеляційний суд приходить до переконання про можливість розгляду кримінального провадження без участі обвинуваченого ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вимоги апеляційної скарги необґрунтованими, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається зі змісту ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано не в повному обсязі.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги захисника про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 занадто суворого покарання судом першої інстанції заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно положень ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції врахував, що він є раніше не судимий, має постійне проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Відповідно до ст.12 КК України вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого згідно зі ст.66 КК України, суд першої інстанції визнав щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Разом з тим, на думку колегії суддів, судом першої інстанції в повній мірі не враховано, що обвинувачений раніше не судимий, вину визнав в повному обсязі, є діючим військовослужбовцем Збройних Сил України, а тому призначення йому найсуворішого покарання, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, хоч і з застосуванням ст.75 КК України, не відповідатиме принципу справедливості та особі обвинуваченого.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за можливе пом`якшити обвинуваченому покарання призначене вироком суду першої інстанції за ч.1 ст.309 КК України.

Отже, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані щодо особи обвинуваченого, колегія суддів вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень буде покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Із урахуванням наведеного, апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - зміні.

Керуючись ст.ст.401, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2023 року щодо ОСОБА_8 в частині покарання -змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В іншій частині вирок залишити без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: