Справа № 161/5398/23
Провадження № 1-кп/161/704/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 28 квітня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000122 від 19.08.2022, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та зареєстрований у АДРЕСА_1 та проживає у АДРЕСА_2 , громадянин України, освіта вища, не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, несудимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.200 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Згідно із Законом України «Про платіжні послуги» (далі - Закон) та «Положення про випуск електронних грошей та здійснення платіжних операцій з ними» (далі Положення), що затверджено Постановою Правління Національного банку України (далі - НБУ) № 210 від 29.09.2022, визначено правові вимоги щодо випуску та використання електронних грошей в Україні.

Електронні гроші це одиниці вартості, що зберігаються в електронному вигляді, випущені емітентом електронних грошей для виконання платіжних операцій (у тому числі з використанням наперед оплачених платіжних карток багатоцільового використання), які приймаються як засіб платежу іншими особами, ніж їх емітент, та є грошовим зобов`язанням такого емітента електронних грошей.

Згідно ст. 57 Закону, емітентами електронних грошей в Україні можуть бути виключно такі особи:

1) банки;

2) установи електронних грошей;

3) філії іноземних платіжних установ;

4) оператори поштового зв`язку;

5) Національний банк України;

6) органи державної влади, органи місцевого самоврядування.

Для набуття статусу емітента електронних грошей та отримання права на надання послуги з випуску та виконання платіжних операцій з електронними грошима, у тому числі відкриття та обслуговування електронних гаманців, особа (крім Національного банку України, банків, органів державної влади, органів місцевого самоврядування) має отримати ліцензію на надання фінансових платіжних послуг у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Національного банку України.

Емітент електронних грошей має право розпочати діяльність з електронними грошима, передбачену ліцензією на надання фінансових платіжних послуг, після внесення відомостей про нього (з переліком дозволених видів діяльності) до Реєстру платіжних систем, систем розрахунків, учасників цих систем та операторів послуг платіжної інфраструктури (далі - Реєстр) в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону, для використання на території України емітенти електронних грошей мають право здійснювати випуск електронних грошей, номінованих виключно у гривні.

Частиною 4 ст.59 Закону передбачено, що користувачі мають право отримувати та використовувати електронні гроші, номіновані в іноземній валюті, випущені емітентами-нерезидентами за межами України.

Платіжні операції з використанням електронних грошей, номінованих в іноземній валюті, виконуються з дотриманням валютного законодавства України.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону, до надавачів платіжних послуг належать:

1) банки;

2) платіжні установи (у тому числі малі платіжні установи);

3) філії іноземних платіжних установ;

4) установи електронних грошей;

5) фінансові установи, що мають право на надання платіжних послуг;

6) оператори поштового зв`язку;

7) надавачі нефінансових платіжних послуг;

8) Національний банк України;

9) органи державної влади, органи місцевого самоврядування.

Згідно з п.22 Положення, особи, які надають фінансову платіжну послугу з випуску електронних грошей та виконання платіжних операцій з ними, у тому числі відкриття та ведення електронних гаманців, без ліцензії та/або включення до Реєстру, несуть відповідальність згідно із законодавством України.

Відповідно до Указів Президента України «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» №126/2018 від 02.05.2018, №203/2021 від 14.05.2021, застосовано обмежувальні заходи до банківських установ та електронних платіжних систем Російської Федерації, а саме: ПАТ «Сбербанк Россії» (ПАО «Сбербанк России»), АТ «КІВІ» (Акционерное общество «КИВИ»), у тому числі до електронної платіжної системи «QIWI» та ТзОВ Небанківська кредитна організація «ЮМані», у тому числі до електронної платіжної систем «ЮMoney».

При цьому, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення, у період з 31.01.2023 по 04.02.2023, більш точний час досудовим слідством не встановлений, перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_3 , та використовуючи власний ноутбук марки «ASUS» з №H8N0СV03R643329, а також сім-картками російського мобільного оператора «МТС» загальною кількістю 110 штук та однією сім-карткою російського мобільного оператора «Билайн», всупереч вимогам указаних нормативно-правових актів, у відсутності ліцензії Національного банку України, 85 разів отримував грошові кошти від громадян Російської Федерації в загальній сумі 390736 (триста дев`яносто тисяч сімсот тридцять шість) російських рублів (з кожного громадянина Російської Федерації по 4 (чотири) тисячі російських рублів), що за курсом НБУ становить 203640 гривень, на особисто створений російський електронний гаманець «QIWI», які у подальшому переводив на сім картки «МТС-Банку», згодом на власний електронний гаманець «QIWI», та через онлайн обмінник «coco-pay.com», переводив усі кошти у криптовалюту «Bitcoin» на власний криптогаманець в криптобіржі «Binance», де за допомогою сервісу «р2р», здійснював онлайн обмін указаної валюти на українську гривню відповідно до курсу біржі, та виводив їх на українські банківські картки, використовуючи їх для особистих потреб, чим здійснив неправомірне використання електронних грошей.

За таких обставин, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у неправомірному використанні електронних грошей, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.200 КК України.

30 березня 2023 року між прокурором відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою, ОСОБА_3 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.200 КК України, не заперечує обставин вчинення інкримінованого йому злочину, що викладені в обвинувальному акті.

Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.200 КК України, в межах санкції вказаної статті у виді штрафу у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 51000 гривень, а також застосування спеціальної конфіскації.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.200 КК України, та повністю підтвердив обставини його вчинення, у вчиненому щиро розкаявся, зазначаючи, що погоджується на призначення узгодженого покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В даному випадку судом роз`яснено обвинуваченому правові наслідки затвердження угоди, перевірено відповідність угоди фактичним обставинам справи, а також добровільність позицій сторін.

ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

У відповідності до вимог ст.12 КК України, за ступенем тяжкості вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.200 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину.

У відповідності до ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

З врахуванням обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , враховуючи особу винного, який раніше несудимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, суд вважає за можливе призначити покарання ОСОБА_3 , передбачене санкцією ч.1 ст.200 КК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним і призначення останньому узгодженого покарання за ч.1 ст.200 КК України у виді штрафу, а також застосування спеціальної конфіскації.

На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення як ним, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Питання про речові докази та арешт майна суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 174, 366-368, 371, 374, 376, 468, 473-476 КПК України, суд,

У Х В А Л И В

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 березня 2023 року у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000122 від 19.08.2022, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.200 КК України, між прокурором відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.200 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень.

На підставі ст.96-1 КК України застосувати у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_3 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.200 КК України, спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави засіб вчинення кримінального правопорушення - ноутбук марки «ASUS» з №H8N0СV03R643329.

Арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.02.2023 на майно, скасувати.

Речові докази у справі, а саме:

-оптичний диск типу DVD-R 4.7 GB 16x 120 min торгової марки «НР», залишити при матеріалах кримінального провадження впродовж всього часу їх зберігання;

-грошові кошти номіналом: 500 Євро 1 шт.; 200 Євро 6 шт.; 100 Євро 37 шт.; 50 Євро 92 шт.; 100 дол. США 200 шт., які зберігаються у філії АТ «Укрексімбанк» в м.Луцьк (м.Луцьк, вул.Богдана Хмельницького, 5), тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 та довідка військово-лікарської комісії №7/4118 від 07.10.2022, мобільний телефон марки «ergo», червоного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 без задньої кришки; мобільний телефон марки «ergo», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_4 , ІМЕІ: НОМЕР_5 без задньої кришки; мобільний телефон марки «iPhone 11», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_6 , ІМЕІ: НОМЕР_7 ; ноутбук фірми «ASUS» інд. №: НОМЕР_8 ; ноутбук фірми «ASUS» інд. №: MANRKD01695243C, повернути ОСОБА_3 за належністю;

-сім-картки російського мобільного оператора «Водафон» (МТС) з номерами: НОМЕР_9 ; НОМЕР_10 ; НОМЕР_11 ; НОМЕР_12 ; НОМЕР_13 ; НОМЕР_14 ; НОМЕР_15 ; НОМЕР_16 ; НОМЕР_17 ; НОМЕР_18 ; НОМЕР_19 ; НОМЕР_20 ; НОМЕР_21 ; НОМЕР_22 ; НОМЕР_23 ; НОМЕР_24 ; НОМЕР_25 ; НОМЕР_26 ; НОМЕР_27 ; НОМЕР_28 ; НОМЕР_29 ; НОМЕР_30 ; НОМЕР_31 ; НОМЕР_32 ; НОМЕР_33 ; НОМЕР_34 ; НОМЕР_35 ; НОМЕР_36 ; НОМЕР_37 ; НОМЕР_38 ; НОМЕР_39 ; НОМЕР_40 ; НОМЕР_41 ; НОМЕР_42 ; НОМЕР_43 ; НОМЕР_44 ; НОМЕР_45 ; НОМЕР_46 ; НОМЕР_47 ; НОМЕР_48 ; НОМЕР_49 ; НОМЕР_50 ; НОМЕР_51 ; НОМЕР_52 ; НОМЕР_53 ; НОМЕР_54 ; НОМЕР_55 ; НОМЕР_56 ; НОМЕР_57 ; НОМЕР_58 ; НОМЕР_59 ; НОМЕР_60 ; НОМЕР_61 ; НОМЕР_62 ; НОМЕР_63 ; НОМЕР_64 ; НОМЕР_65 ; НОМЕР_66 ; НОМЕР_67 ; НОМЕР_68 ; НОМЕР_69 ; НОМЕР_70 ; НОМЕР_71 ; НОМЕР_72 ; НОМЕР_73 ; НОМЕР_74 ; НОМЕР_75 ; НОМЕР_76 ; НОМЕР_77 ; НОМЕР_78 ; НОМЕР_79 ; НОМЕР_80 ; НОМЕР_81 ; НОМЕР_82 ; НОМЕР_83 ; НОМЕР_84 ; НОМЕР_85 ; НОМЕР_86 ; НОМЕР_87 ; НОМЕР_88 ; НОМЕР_89 ; НОМЕР_90 ; НОМЕР_91 ; НОМЕР_92 ; НОМЕР_93 ; НОМЕР_94 ; НОМЕР_95 ; НОМЕР_96 ; НОМЕР_97 ; НОМЕР_98 ; НОМЕР_99 ; НОМЕР_100 ; НОМЕР_101 ; НОМЕР_102 ; НОМЕР_103 ; НОМЕР_104 ; НОМЕР_105 ; НОМЕР_106 ; НОМЕР_107 ; НОМЕР_108 ; НОМЕР_109 ; НОМЕР_110 ; НОМЕР_111 ; НОМЕР_112 ; НОМЕР_113 ; НОМЕР_114 ; НОМЕР_115 ; НОМЕР_116 ; НОМЕР_117 ; НОМЕР_118 , сім-картку російського мобільного оператора «Билайн», знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий