Справа № 308/1328/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.05.2023 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002774 від 10.12.2020, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Порошково, Перечинський район, Закарпатська область, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого: вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.12.2013 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 304 КК України, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.10.2010, до остаточного покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі; вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 24.10.2018 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2018 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 рік; згідно з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.01.2019 визначено порядок застосування покарання, призначеного за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2018 та вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 24.10.2018, шляхом приєднання до покарання, призначеного за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2018, невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

09.12.2020, приблизно о 23 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 вийшли з будинку АДРЕСА_2 та бачили, як потерпілий ОСОБА_7 приїхав за вказаним місцем проживання ОСОБА_4 на легковому автомобілі марки «ВАЗ» моделі «21093», білого кольору, 1992 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який припаркував у дворі даного будинку. У той момент, коли потерпілий ОСОБА_7 , побачивши ОСОБА_6 , з яким у нього склалися неприязні відносини, відбіг від зазначеного автомобіля, залишивши його без нагляду, ОСОБА_6 наздогнав його та наніс йому удари в область обличчя, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_7 втратив рівновагу та впав. У той момент, ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю водія, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, проти волі потерпілого, підійшов до автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21093», білого кольору, 1992 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який був незачинений на ключ, а ключі знаходилися у замку запалювання, сів за кермо автомобіля, ключем привів двигун в дію та розпочав рух уперед у напрямку виїзду з двору будинку АДРЕСА_2 , тим самим незаконно заволодів вищевказаним транспортним засобом, ринкова вартість якого відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 13/196 від 21.12.2020 становить 30321 грн., та який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8 й перебуває на праві користування у потерпілого ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії, поїхав у напрямку вул. Університетської в м. Ужгород, де його було зупинено працівниками поліції. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 спричинено матеріальну шкоду на суму 30321 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, визнав та пояснив, що у грудні 2020 року, приблизно о 22.30 год., зустрів свого друга на ім`я ОСОБА_9 , якого запросив до себе додому у будинок по вул. Єнківська в м. Ужгороді. Потім він зателефонував ОСОБА_7 , який таксував, та попросив останнього приїхати, щоб відвезти ОСОБА_9 додому. Коли ОСОБА_7 приїхав на автомобілі марки «ВАЗ 2109» білого кольору до нього додому, вони з ОСОБА_9 спускалися. Артур побив ОСОБА_7 , як йому відомо, у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 був винен ОСОБА_9 гроші. Коли ОСОБА_9 побіг за ОСОБА_7 , він у цей момент відчинив дверці автомобіля, які не були зачинені та відігнав автомобіль на узбіччя. Потім він почав телефонувати ОСОБА_7 , який не піднімав слухавку. Автомобіль був поламаний і дверці не зачинялися, він хотів відігнати автомобіль додому до ОСОБА_7 . Також ОСОБА_7 телефонував йому і сказав, що він нібито викрав від нього автомобіль, при цьому ОСОБА_7 сам був п`яний. Він хотів віддати ключі ОСОБА_7 , відігнавши автомобіль додому до останнього. Працівники патрульної поліції підійшли до нього, коли він перебував за кермом автомобіля на узбіччі на вул. Університетській в м. Ужгород біля гуртожитку. Проблискових маячів він не бачив. Те, що автомобіль марки «ВАЗ 2109» білого кольору йому не належав, він усвідомлював. На той момент дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння. За кермо автомобіля він сів особисто та запустив двигун. Дозволу від ОСОБА_7 на керування вказаним автомобілем не отримував. У автомобілі разом з ним також перебував його друг на ім`я ОСОБА_9 у якості пасажира, з яким вони рухалися удвох. Ключі від автомобіля знаходилися у замку запалювання. Обвинувачений зауважив, що більше такого вчиняти не буде.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду заяву, згідно з якою просить провести судовий розгляд у кримінальному провадженні без його участі.

З урахуванням думки прокурора, суд розглянув справу у відсутності потерпілого.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю та підтверджується сукупністю наступних зібраних доказів, досліджених та перевірених у судовому засіданні.

З рапорту інспектора чергової частини Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 від 10.12.2020 вбачається, що 09.12.2020 о 23.11 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 09.12.2020 о 23.10 год. за адресою: м. Ужгород, вул. Єнківська, 27, заявник ОСОБА_7 повідомив про те, що йому товариші нанесли тілесні ушкодження та перебувають у його автомобілі, ключі від якого у транспортному засобі «ВАЗ 2109» білого кольору. Відповідно до рапорту поліцейського УПП в Закарпатській області ОСОБА_11 від 10.12.2020, прибувши за вказаною адресою, заявник повідомив, що між ним, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 виник конфлікт, вони заволоділи його транспортним засобом та поїхали у невідомому напрямку, після чого було передано через радіо ефір іншим екіпажам орієнтування на даний транспортний засіб, який зупинено за адресою: м. Ужгород, вул. Університетська 12, під керуванням ОСОБА_4 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння з пасажиром ОСОБА_13 в стані алкогольного сп`яніння. На місце події було викликано СОГ та огороджено місце події, на даного громадянина складено адміністративні матеріали, протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП серії ДПР18 № 268548, постанову за ч. 2 ст. 126 КУпАП серії ДПО18 № 7466334. Надано допомогу СОГ. Крім того, відповідно до рапорту інспектора ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_14 від 10.12.2020 о 23 год. 27 хв. згідно з орієнтуванням по вул. Собранецькій ними був помічений схожий автомобіль, який рухався в напрямку вул. Університетська. На вул. Університетська біля гуртожитку даний автомобіль було зупинено проблисковим маячком. В автомобілі марки «ВАЗ 2109», білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , знаходилось двоє невідомих осіб, які зі слів представилися ОСОБА_4 і ОСОБА_6 , документів на транспортний засіб у них не було, а також відсутні документи, які б посвідчували особу. На їх запитання вони пояснили, що їдуть з вул. Єнківської, де нібито вищевказаний автомобіль їм дав друг ОСОБА_15 . У ОСОБА_16 на кисті правої руки було помічено свіжі садна, з яких текла кров, про дану подію повідомлено по лінії 102 і викликано СОГ. На місце прибули екіпаж «Олімп 151», «Олімп 110» із заявником, який підтвердив, що це його автомобіль, а один із пасажирів, а саме ОСОБА_16 наніс йому два удари рукою по голові.

Відповідно до рапортів поліцейського взводу 2 роти 4 УПП в Закарпатській області ДПП ОСОБА_17 від 10.12.2020, 09.12.2020 о 23.27 год. екіпажем «Олімп 110» спільно з екіпажем «Ринг-1» було зупинено автомобіль «ВАЗ 21093», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , спільно з пасажиром ОСОБА_6 , які за попередньою інформацією по орієнтуванню незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом. На місце події було викликано СОГ Ужгородського ВП.

Згідно з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 10.12.2020 ОСОБА_7 повідомив, що приблизно о 23.20 год. 09.12.2020, невстановлена особа чоловічої статті незаконно заволоділа автомобілем марки «ВАЗ 2109», номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, який знаходився за адресою: м. Ужгород, вул. Єнківська, 27.

З протоколу огляду місця події від 10.12.2020 та ілюстративної таблиці до нього вбачається, що огляд проводився за адресою: м. Ужгород, вул. Університетська, біля футбольного поля гуртожитку № 4 ДВНЗ «УжНУ». На відстані сім метрів від футбольного поля на узбіччі передньою частиною у напрямку руху до вул. Собранецької знаходиться припаркований автомобіль марки «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору. На момент огляду автомобіль відчинений. При зовнішньому огляді автомобіля виявлено пошкодження у вигляді деформації в районі заднього крила з лівого боку та зам`яття капоту по центру. На передньому сидінні водія на момент початку огляду виявлено зв`язку з трьох ключів та брелком у вигляді автомобіля. На панелі приладів лічильник пробігу вказує позначення 72685 км. Під час огляду та обробки поверхні передніх лівих і правих дверей було виявлено сліди папілярних ліній, які відкопійовано на два відрізки стрічки скотч та пронумеровано цифрами 1, 2, відрізки під № 3 та № 4 вилучено з правої передньої дверки. Відрізки стрічки скотч з відкопійованими слідами папілярних ліній упаковано в паперовий конверт Національної поліції України Головного слідчого управління. З керма автомобіля на марлевий тампон було зроблено змив, який поміщено в паперовий конверт НПУ ГСУ.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання з фотознімками від 10.12.2020 та довідки до цього протоколу потерпілий ОСОБА_7 впізнав особу, яка 09.12.2020 незаконно заволоділа автомобілем «ВАЗ 21093», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Єнківській в м. Ужгород, а саме ОСОБА_4 , який зображений на фотознімку № 3, за сукупністю рис обличчя, зокрема: типом зачіски, формою носа, формою вух.

Висновком експерта № 13/196 від 21.12.2020 стверджується, що ринкова вартість легкового автомобіля білого кольору марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , 1992 року випуску, вживаного, з урахуванням ознак зносу станом цін на 09.12.2020 становить 30321 грн.

Висновком експерта № СЕ-19/107-21/297-ТР від 26.01.2021 підтверджується, що сліди папілярних ліній пальців рук, виявлені та вилучені в ході огляду місця події від 10.12.2020 біля гуртожитку № 4 ДВНЗ «УжНУ» по вул. Університетській в м. Ужгород, з легкового автомобіля білого кольору марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , 1992 року випуску, придатні для ідентифікації особи. Сліди пальців рук, виявлені та вилучені в ході огляді місця події від 10.12.2020 біля гуртожитку № 4 ДВНЗ «УжНУ» по вул. Університетській в м. Ужгород, з легкового автомобіля білого кольору марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , 1992 року випуску, залишені ОСОБА_4 . Сліди пальців рук, виявлені та вилучені в ході огляді місця події від 10.12.2020 біля гуртожитку № 4 ДВНЗ «УжНУ» по вул. Університетській в м. Ужгород, з легкового автомобіля білого кольору марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , 1992 року випуску, залишені не ОСОБА_6 , а іншою особою.

Згідно з протоколом огляду предмету та перегляду відеозапису від 20.01.2021 об`єктом огляду є односторонній оптичний диск сірого кольору з написами, які читаються так: «hр» нижче 16Х DVD+R, що був наданий для огляду у порядку ст. 93 КПК України з Управління патрульної служби в Закарпатській області, на якому зафіксовано три відеозаписи із нагрудних камер працівників патрульної служби, які підтверджують факт складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_4 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння керував легковим автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21093», 1992 року випуску, номерний знак № НОМЕР_1 . Об`єктом перегляду є три відеозаписи, які знаходяться на матеріальному носієві оптичному диску. За допомогою ПК в приміщенні кабінету № 1А СВ Ужгородського відділу поліції ГУ в Закарпатській області вищевказаний диск поміщено в DVD-ROM та відкрито через ярлик «Мой комп`ютер». Перегляд файлу проводиться за допомогою програми програвача «Player». При перегляді відеофайлу № встановлено, ще даний файл містить запис із нагрудної камери працівника патрульної служби Закарпатської області, які підтверджують факт складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_4 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння керував легковим автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21093», 1992 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 . Відеозапис проходив 10.12.2020, тривалість 1 хвилина 36 секунд, відеозапис чорно-білий. На першій секунді відеозапису звучать слова працівника патрульної служби: «Підійдіть будь-ласка... Дивіться, яку маємо ситуацію.». Потім на відеозаписі з`являється працівник патрульної служби, який веде розмову. Біля нього знаходиться хлопець чоловічої статі, одягнутий у шапку чорного кольору, кожану куртку чорного кольору. При цьому потерпілий ОСОБА_7 зазначає, що даний хлопець є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Потім працівник поліції каже наступні слова: «Ось водій автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21093», якого було зупинено у зв`язку із орієнтуванням транспортного засобу, так як можливо даний транспортний засіб був викрадений. У водія під час спілкування виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а тому йому пропонуємо пройти огляд на стан сп`яніння, на що водій погодився». Вся інформація роз`яснюється свідкам, які присутні під час освідчення ОСОБА_4 . Потім працівник поліції бере та виймає пристрій для освідчення на стан сп`яніння, ОСОБА_4 розпаковує його, працівник поліції вказує номер тесту, а саме «2973» та за участі свідків надає його ОСОБА_4 . Останній вдихає у пристрій, потім на пристрої наявні дані, які підтверджують те, що ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Працівник патрульної поліції бере у руки пристрій та говорить «Йде аналіз, чекаємо результати... Допустима норма 0,2 проміле», потім чути звук і працівник поліції за участі свідків оголошує результати тесту, а саме «2,36 проміле, це Ваш результат». Потім звертається до свідків і каже «...Відповідно Вас зафіксують як свідків у протоколі», потім підходить до службового авто для оформлення матеріалів. На цьому відеозапис завершується. При перегляді відеофайлу № встановлено, що даний файл містить запис із нагрудної камери працівника патрульної служби Закарпатської області, які підтверджують факт складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_4 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння керував легковим автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21093», 1992 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 . Відеозапис проходив 10.12.2020, тривалість 2 хвилини 47 секунд, відеозапис кольоровий. На першій секунді відеозапису працівник поліції, знаходячись біля службового автомобіля, роз`яснює підстави притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та говорить: «На Вас винесено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Ви керували транспортним засобом марки «ВАЗ» моделі «21093», перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння підписуватися, ви згодні з результатами огляду?». На що ОСОБА_4 відповідає: «Я думаю, що нєт». Працівник поліції пояснює наступне: «Можете написати пояснення». На 50 секунді відеозапису ОСОБА_4 розписується у протоколі, при цьому працівник поліції зазначає наступне: «Тут можете написати пояснення. У подальшому ОСОБА_4 тримає у руках протокол, ознайомлюється з ним, потім підписується у чеку. На 02 хвилині 26 секунді інший працівник поліції пояснює, що надає постанову для ознайомлення про те, що ОСОБА_4 , перебуваючи за кермом автомобіля не був пристебнутий ременем безпеки, потім між ними йде розмова. При перегляді відеофайлу № встановлено, що даний файл містить запис із нагрудної камери працівника патрульної служби Закарпатської області, які підтверджують факт складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_4 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння керував легковим автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21093», 1992 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 . Відеозапис проходив 10.12.2020, тривалість 2 хвилини 36 секунд, відеозапис чорно-білий. На п`ятій секунді відеозапису у кадрі з`являються два працівники поліції, свідки, а також ОСОБА_4 , який у ході перегляду відеозапису впізнав потерпілий ОСОБА_7 . Працівник патрульної поліції каже наступні слова: «Будете підписуватися? На що ОСОБА_4 каже: «Думаю, що нєт», на що працівник поліції роз`яснює, що ОСОБА_4 може написати від своєї руки пояснення, інший працівник поліції роз`яснює, за що саме ОСОБА_4 розписується. Після чого ОСОБА_4 підписується особисто у протоколі, передає ручку, ОСОБА_4 передають чек, при цьому розмовляють між собою. Також ОСОБА_4 надають постанову за ремінь безпеки, та як останній не користувався засобами безпеки, як зазначає працівник поліції. У подальшому працівник поліції бере постанову в руки та перевіряє її. На 02 хвилині 36 секунді відеозапис завершується.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 19.01.2021 та ілюстративної таблиці до нього вбачається, що на пропозицію слідчого відтворити обстановку і обставини події потерпілий ОСОБА_7 погодився та пояснив, що підробляє таксистом та до нього звернувся знайомий з проханням відремонтувати автомобіль «ВАЗ 2109», номерний знак НОМЕР_1 . Даний транспортний засіб був увірений потерпілому ОСОБА_7 та останній міг користуватися ним у власних потребах. 09.12.2020 йому надійшов телефонний дзвінок від знайомого ОСОБА_4 , який попросив машинку для стрижки волосся. На дане прохання потерпілий не відмовив. Приблизно о 22.45 год. 09.12.2020 він сів у автомобіль «ВАЗ 21003» та приїхав на вул. Єнківську в м. Ужгород. Приїхавши, він почав кликати на ОСОБА_4 , вийшовши з автомобіля. Через декілька хвилин з будинку вийшов ОСОБА_4 , а за ним раніше знайомий йому чоловік на ім`я ОСОБА_9 , який почав швидко бігти в сторону потерпілого, а він відповідно від нього, оскільки з боку не розібрав хто це. Потім ОСОБА_9 підбіг до нього і вдарив потерпілого рукою, стиснутою в кулак, в область голови у кількості 3-4 разів, від яких потерпілий впав на землю. ОСОБА_18 і ОСОБА_9 сіли у автомобіль, потерпілий почув, що автомобіль завівся. Після чого поїхали у невідомому напрямку, а потерпілий зателефонував у поліцію. Через деякий час його забрали працівники поліції і відвезли на вул. Університетську, 12, де був зупинений вищевказаний автомобіль, за кермом якого перебував ОСОБА_19 , а також в автомобілі був і ОСОБА_20 . На пропозицію слідчого показати, де саме потерпілий ОСОБА_7 запаркував автомобіль «ВАЗ 21093», номерний знак НОМЕР_1 , останній пояснив, що потрібно їхати на вул. Єнківську біля будинку № 25, після чого всі учасники сіли у службовий автомобіль та поїхали на вказану вулицю. Рухаючись по цій вулиці потерпілий ОСОБА_7 попросив зупинитися біля будинку № 25 по вул. Єнківська. Знаходячись у дворі вказаного будинку потерпілий ОСОБА_7 показав на місце, де він запаркував автомобіль «ВАЗ 21093», номерний знак НОМЕР_1 . На пропозицію слідчого показати як саме ОСОБА_20 наносив йому удари в область обличчя потерпілий ОСОБА_7 погодився та сказав, що для цього йому потрібен статист. У подальшому ОСОБА_7 показав як саме ОСОБА_20 наносив йому удари. На пропозицію слідчого показати де саме було здійснено заволодіння автомобілем потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що потрібно їхати на вул. Університетську, після чого всі учасники присіли у службовий автомобіль та поїхали на вказану вулицю. Рухаючись по цій вулиці ОСОБА_7 попросив зупинитися, після чого показав рукою на місце, де знаходився автомобіль «ВАЗ 21093».

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 21.01.2021 та ілюстративної таблиці до нього за пропозицією слідчого відтворити обстановку і обставини події свідок ОСОБА_20 погодився та пояснив, що 09.12.2020, приблизно о 21.10 год., зі своїм знайомим ОСОБА_12 знаходився на пл. Корятовича в м. Ужгород, біля магазину «АВС», де вони випили по пиву, після чого ОСОБА_19 запросив його до себе додому, на що свідок ОСОБА_6 погодився і вони разом поїхали на вул. Єнківську в м. Ужгород, де проживає ОСОБА_19 . Приблизно о 22.30 год. вони перебували вдома у ОСОБА_21 та розпивали спиртні напої. Приблизно о 23.00 год. ОСОБА_19 зателефонував спільному знайомому ОСОБА_22 та попросив його під`їхати до них, оскільки вони хотіли поїхати до магазину. Приблизно через 20 хв. ОСОБА_23 під`їхав до них та зателефонував ОСОБА_24 , що приїхав. Тоді свідок ОСОБА_6 разом з ОСОБА_12 вийшли з будинку та пішли в напрямку, де знаходився легковий автомобіль «ВАЗ 2109» білого кольору. Коли свідок ОСОБА_6 підходив до автомобіля, то ОСОБА_23 вийшов із автомобіля та почав втікати, на що він направився за ним для того, щоб поговорити, коли він поверне йому грошові кошти. Він побіг за ОСОБА_25 , після того як наздогнав вдарив його по обличчю, задав запитання, коли він поверне йому грошові кошти. На що ОСОБА_15 почав кликати на допомогу, а в той час ОСОБА_19 сів у автомобіль «ВАЗ», завів двигун та об`їхавши двір під`їхав до нього, відкрив передню дверку та сказав сісти у автомобіль. ОСОБА_6 спочатку не хотів сідати в автомобіль, однак ОСОБА_19 все таки вмовив його та вони разом поїхали на вул. Університетську в м. Ужгород, де проживає ОСОБА_15 . По дорозі, а саме напроти гуртожитку № 4 на вул. Університетській в м. Ужгород їх зупинили працівники поліції. На пропозицію слідчого показати, де саме ОСОБА_23 припаркував автомобіль, коли приїхав за місцем, вказаним ОСОБА_12 , свідок ОСОБА_6 погодився та сказав, що потрібно їхати на вул. Єнківську в м. Ужгород. Після чого всі учасники слідчого експерименту на службовому автомобілі Ужгородського ВП поїхали на вул. Єнківську в м. Ужгород. Рухаючись по даній вулиці свідок ОСОБА_6 попросив зупинитися, після чого вийшов з автомобіля та разом з іншими учасниками слідчого експерименту направився на місце, де знаходився легковий автомобіль «ВАЗ 2109» білого кольору, показавши на це місце рукою та пояснив, що саме тут ОСОБА_19 сів у салон легкового автомобіля «ВАЗ 2109» та у подальшому викрав його. На пропозицію слідчого показати куди саме ОСОБА_19 разом із свідком ОСОБА_6 поїхали з вул. Єнківської в м. Ужгород на цьому автомобілі свідок ОСОБА_6 погодився та сказав, що потрібно їхати на вул. Єнківську в м. Ужгород. Після чого всі учасники слідчого експерименту сіли у службовий автомобіль та поїхали на вул. Університетську, на яку вказав свідок ОСОБА_6 Рухаючись по даній вулиці свідок ОСОБА_6 попросив зупинитися. Вийшовши з автомобіля та знаходячись напроти гуртожитку № 4 ДВНЗ «УжНУ» показав рукою на місце, куди він разом з ОСОБА_12 поїхали на легковому автомобілі «ВАЗ 2109» білого кольору та де їх зупинили працівники поліції.

Таким чином, оцінивши у сукупності вищенаведені докази, які узгоджуються між собою щодо фактичних обставин кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 09.12.2020, приблизно о 23 год. 00 хв., знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , умисно, повторно, заволодів автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21093», номерний знак НОМЕР_1 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 30321 грн.

Як роз`яснено у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14, незаконне заволодіння транспортним засобом (ст. 289 КК України) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз. Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, з моменту встановлення контролю над ним.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

За кваліфікуючою ознакою повторність суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що він раніше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 КК України (пункт 2 примітки до ст. 289 КК України), тобто будучи особою, раніше судимою за вчинення зазначеного кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу винного, який є молодим за віком, на обліку у лікарів психіатра та фтизіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий.

Обставиною, визначеною ст. 66 КК України, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає: визнання своєї вини.

Обставиною, визначеною ст. 67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає: вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7, зі змінами від 06.11.2009, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Згідно з абзацом 7 пункту 26 цієї ж постанови, у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (ст. ст. 75, 104 КК України) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (ст. ст. 81, 107 КК України) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Враховуючи наведене та конкретні обставини кримінального провадження, за яких вчинено діяння, дані про особу винного, який будучи раніше судимий за вчинення умисних злочинів проти власності вчинив новий умисний злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту, що своєю чергою свідчить про його стійку криміногенну поведінку, беручи до уваги, що обвинувачений вчинив даний злочин у той час, коли був звільнений від відбування призначеного йому покарання за вчинений раніше злочин з іспитовим строком, суд вважає, що ОСОБА_4 є особою суспільно небезпечною і його виправлення та перевиховання можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно обрати покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції, визначеної ч. 2 ст. 289 КК України.

Оскільки в діях обвинуваченого ОСОБА_4 , які полягали у незаконному заволодінні транспортним засобом, не вбачається явної мети одержання матеріальної вигоди від вчиненого, підстав для застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна суд не вбачає.

На думку суду, в даному конкретному випадку саме таке покарання буде пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як встановлено судом, вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2018 (справа № 308/10242/18) затверджено угоду про визнання винуватості від 30.08.2018, укладену у кримінальному провадженні № 0000656 між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_26 та обвинуваченим ОСОБА_4 . ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання, затверджене угодою, у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.01.2019 (справа № 308/10242/18) задоволено подання провідного інспектора Ужгородського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області щодо засудженого ОСОБА_4 про застосування покарання за наявності кількох вироків. Постановлено засудженому ОСОБА_4 визначити порядок застосування покарання, призначеного за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2018 та вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 24.10.2018, шляхом приєднання до покарання, призначеного за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2018, невідбуту частину покарання за попереднім вироком та призначити остаточно покарання засудженому ОСОБА_4 у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти орган з питань пробаціїї про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Положеннями ч. 3 ст. 78 КК України встановлено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст. ст. 71, 72 КК України.

При цьому факт вчинення особою під час іспитового строку нового кримінального правопорушення вказує на те, що засудженим не було дотримано умов для прийняття рішення про його звільнення судом від призначеного покарання після закінчення іспитового строку на підставі ч. 1 ст. 78 КК України.

Разом з тим, положення ч. 3 ст. 78 КК України не ставлять можливість застосування положень ст. ст. 71, 72 КК України у залежність ані від виду кримінального правопорушення (злочин чи кримінальний проступок), ані від форми вини (вчиненого умисно чи з необережності). Ці положення носять імперативний характер і не ставлять вирішення цього питання на розсуд суду (не є сферою дискреційних повноважень суду).

Відповідно ж до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Положення вказаної норми, як уже було зазначено, є імперативними, тобто обов`язковими для застосування.

Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає покарання за сукупністю вироків.

У разі ж вчинення нового злочину у період іспитового строку при звільненні від відбування покарання з випробуванням невідбутою частиною покарання є раніше призначене покарання в його повному обсязі, за винятком строку попереднього ув`язнення.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Аналіз наведених вище положень закону та судової практики дає можливість зробити висновок, що у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком.

Таким чином, законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 серпня 2021 року у справі № 185/10985/19 та від 14 вересня 2021року у справі № 127/25037/17.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що згідно з вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2018 ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та звільнений на підставі ст. ст. 75, 76 КК від відбування призначеного за цим вироком покарання з іспитовим строком 3 роки, а 09.12.2020, тобто у період іспитового строку, встановленого зазначеним вироком, ОСОБА_4 вчинив новий злочин, за який його засуджено у цьому кримінальному провадженні.

Рішення про звільнення ОСОБА_4 судом від призначеного покарання після закінчення іспитового строку на підставі ч. 1 ст. 78 КК України відсутнє.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків і до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2018, з урахуванням ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.01.2019 щодо визначення порядку застосування покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.12.2020 (справа № 308/13254/20) було застосовано у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42040 грн.

Згідно з наявною у матеріалах кримінального провадження квитанцією АТ «Комінвестбанк» № від 11.01.2021 заставодавцем ОСОБА_27 внесено грошові кошти у якості застави за ОСОБА_4 на підставі зазначеної ухвали слідчого судді.

Запобіжний захід у виді застави щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили слід залишити без змін, а грошові кошти у сумі 42040 грн., внесені за нього у якості застави повернути заставодавцю після набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту затримання в порядку виконання вироку суду.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, обвинуваченому також слід зарахувати у строк відбуття призначеного судом покарання строк його попереднього ув`язнення з 10.12.2020 (з дня його фактичного затримання) до 11.01.2021 (внесення застави на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.12.2020) з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Процесуальні витрати за проведення у даному кримінальному провадженні автотоварознавчої та судової дактилоскопічної експертиз відповідно у загальному розмірі 1634,30 грн. покласти на обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів вирішується судом у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2018, з урахуванням ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.01.2019 щодо визначення порядку застосування покарання 2 (два) місяці позбавлення волі, остаточно до відбуття ОСОБА_4 призначити 5 (п`ять) років 2 (два) місяці позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту затримання в порядку виконання вироку суду.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття призначеного судом покарання строк його попереднього ув`язнення з 10.12.2020 (з дня його фактичного затримання) до 11.01.2021 (внесення застави на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.12.2020) з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді застави у сумі 42040 (сорок дві тисячі сорок) гривень, що застосований щодо ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.12.2020 (справа № 308/13254/20), до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Грошові кошти у сумі 42040 (сорок дві тисячі сорок) гривень, внесені заставодавцем ОСОБА_27 у якості застави за ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.12.2020 (справа № 308/13254/20) відповідно до квитанції АТ «Комінвестбанк» № від 11.01.2021 повернути заставодавцю ОСОБА_27 , РНОКПП НОМЕР_2 , після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1634 (одна тисяча шістсот тридцять чотири) гривні 30 копійок процесуальних витрат за проведення автотоварознавчої та судової дактилоскопічної експертиз.

Речові докази:

легковий автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21093», білого кольору, 1992 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , що передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 вважати повернутим за належністю;

оптичний диск сірого кольору з написами, які читаються так: «hр» нижче 16Х DVD+R, що був наданий для огляду у порядку ст. 93 КПК України з Управління патрульної служби в Закарпатській області, на якому зафіксовано відеозаписи із нагрудних камер працівників патрульної служби, які підтверджують факт складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував легковим автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21093», 1992 року випуску, номерний знак № НОМЕР_1 , що зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1