Провадження № 1-кп/947/854/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2023 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

провівши в місті Одесі судове засідання у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000275 від 23.02.2023 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Орлянське Василівського району Запорізької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186, ч.1 ст.357 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за звинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186, ч.1 ст.357 КК України.

Прокурор в судовому засіданні звернувся з клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту у зв`язку з тим, що на даний час не перестали існувати ризики передбачені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановленні під час досудового розслідування.

Обвинувачений в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Вивчивши клопотання та матеріали, якими клопотання обґрунтовується, вислухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

При розгляді клопотання прокурора, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186, ч.1 ст.357 КК України.

В судовому засіданні встановлено, що 13.03.2023 слідчим суддею Київського районного суду м.Одеси відносно підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 08.05.2023 включно.

Враховуючи те, що на теперішній час ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, серед яких є тяжкі, за які законом передбачена можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років та від 7 до 10 років відповідно, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, суд приходить до переконання, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України продовжують існувати.

Інші ризики, на які посилався прокурор в судовому засіданні, суд вважає не доведеними.

Разом з тим, суд приходить до переконання, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, унеможливить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, з огляду на серйозний характер вчинених кримінальних правопорушень, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, та може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст.181, 194, 314-315, 370-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною залишати приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 24 години 00 хвилин до 05 годин 00 хвилин наступної доби, строком до 01.07.2023 року.

Покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 01.07.2023 року процесуальні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, у якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1