Номер провадження: 11-кп/813/2035/23
Справа № 947/7838/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Київського райсуду м. Одеси від 04.08.2023 якою в межах к/п №0001563 від 14.12.2022 відносно:

ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в рф, з вищою освітою, офіційно працевлаштована в ПП «Комплект Сервіс СК», одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої: АДРЕСА_2 ,

- обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03.10.2023 без визначення застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 04.08.2023було задоволено клопотання прокурора та продовжений строк тримання під вартою до 03.10.2023 із утриманням в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України без визначення застави.

Обґрунтовуючи ухвалу, суд 1-ої інстанції врахував тяжкість інкримінованого злочину, відомості про особу обвинуваченої та констатував, що ризики, передбачені п.п. 1,2,3,5 КПК України продовжують існувати.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_7 подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою з таких підстав:

- заявлені стороною обвинувачення ризики не доведені, у відповідності до практики ЄСПЛ тяжкість інкримінованого злочину не може бути безумовною підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу;

- обвинувачена ОСОБА_8 одружена, має постійне місце проживання в м. Одесі, за яким характеризується позитивно, до затримання працювала таксистом, має незадовільний стан здоров`я.

За таких обставин, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Київського райсуду м. Одеси від 04.08.2023 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.

Окрім того, на вказану ухвалу подана апеляційна скарга обвинуваченою ОСОБА_8 , в якій вона вказує на те, що заявлені стороною обвинувачення ризики не доведені, її вина у вчиненні інкримінованого злочину не доведена, раніше вона до кримінальної відповідальності не притягувалася.

З огляду на викладені обставини обвинувачена ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Київського райсуду м. Одеси від 04.08.2023 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно неї запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачена та її захисник підтримали апеляційні скарги у повному обсязі та просили їх задовольнити, натомість прокурор заперечував проти їх задоволення та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Київському райсуді м. Одеси перебуває к/п №0001563 від 14.12.2022 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження - це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Таким чином, надаючи оцінку доводам обвинуваченої відносно того, що її вина у вчиненні інкримінованого злочину не доведена, колегія суддів наголошує, що апеляційний суд, по суті, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою (у разі його наявності), ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, а також, в деяких випадках, копію обвинувального акту та журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів.

Водночас, зважаючи на можливу міру покарання, яка може загрожувати обвинуваченій у разі визнання її винуватою, зокрема, у вигляді позбавлення на строк до 10 років, ту обставину, що ОСОБА_8 офіційно не працевлаштована, колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції є законним, обґрунтованим та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки виходячи з цього є підстави вважати, що до теперішнього часу продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченої від суду.

Відповідно до ст.ст. 3 та 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя, яке визнається в Україні найвищою соціальною цінністю.

Апеляційний суд враховує специфіку інкримінованого злочину, який посягає на найвищу соціальну цінність здоров`я та життя людини, спричинені наслідки у виді тяжких тілесних ушкоджень, та в подальшому смерті потерпілого.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Окрім того, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При встановленні наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК - впливу на учасників процесу в даному кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

Водночас, колегія суддів враховує, що свідки у вказаному провадженні судом на теперішній час ще не допитані.

Що стосується доводів сторони захисту відносно того, що обвинувачена раніще не судима, має постійне місце проживання в м. Одесі, апеляційний суд приймає їх до уваги, однак зауважує, що вказані обставини не є безумовною підставою для застосування менш суворого запобіжного заходу з огляду на зазначені вище обставини.

В той же час, апеляційний суд зауважує, що посилання захисника відносно незадовільного стану здоров`я обвинуваченої не підтверджені доказами. Окрім того, захисником не надано апеляційному суду відомостей про те, що стан здоров`я обвинуваченої свідчіть про неможливість її утримання під вартою.

Апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченої під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст. 331 КПК, а обвинувачена або її захисник не позбавлені можливості надати суду документи які свідчать про нівелювання врахованих раніше ризиків.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, судом 1-ої інстанції прийняте обґрунтоване рішення, а стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченої та запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати з огляду на зазначені апеляційним судом обставини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, залишити вирок або ухвалу без змін.

За таких обставин, оскільки доводи, викладені у апеляційних скаргах не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Водночас, апеляційний суд враховує доводи сторони захисту відносно того, що обвинувачена ОСОБА_8 тривалий час утримується під вартою, у зв`язку з чим, керуючись ст. 28 КПК України, вважає за необхідне звернути увагу суду 1-ої інстанції на необхідність вжиття невідкладних заходів, щодо дотримання розумних строків розгляду зазначеного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 24, 199, 370, 404, 405, 407, 422-1, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського райсуду м. Одеси від 04.08.2023, якою стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 03.10.2023, без визначення застави - залишити без змін.

Звернути увагу суду 1-ої інстанції на необхідність дотримання розумних строків, передбачених ст. 28 КПК України під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3