ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/440/22 Номер провадження 11-кп/814/1095/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_6 на вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 05 серпня 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вікторії Ппрятинського району Полтавської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , одруженого, особа з інвалідністю III групи по зору (з дитинства), не працюючого, мас на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовозобов`язаного, раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 05 серпня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, і призначено покарання за даним законом у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком три роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 5000 (п`ять тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала

Потерпіла ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та постановити новий , яким призначити ОСОБА_7 покарання більш суворе у виді реального позбавленні волі без застосування ст. 75 КК України ; її цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

На переконання принесеної апеляції вказує , що суд безпідставно послався на наявність у обвинуваченого щирого каяття і добровільне часткове відшкодування збитків. Наголошує , що обвинувачений неодноразово судимий, а наявність неповнолітньої дитини є недостатньою підставою для звільнення від відбування призначеного покарання.

Також вважає потерпіла , що розмір моральної шкоди , спричиненою їй обвинуваченим підлягає збільшенню , враховуючи те , що злочин позбавив її та її дітей можливості реалізувати свої повсякденні плани , призвів до порушення нормальних життєвих зв`язків.

Позиція учасників судового провадження в судовому засіданні апеляційного суду

В судове засідання потерпіла не з`явилася , попередньо надавши суду заяву про розгляд провадження без її участі , апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити з наведених в ній підстав.

Прокурор та обвинувачений заперечували з приводу задоволення апеляційної скарги потерпілої.

Мотиви суд

Заслухавши суддю доповідача , пояснення сторін на підтримання та спростування доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження , перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених положень закону , судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінального - процесуального закону , а висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину за який він засуджений , ґрунтуються на зібраних у справі доказах , які відповідають фактичним обставинам справи , підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні та оцінених судом з точки зору належності , допустимості , достовірності , достатності та взаємозв`язку й детально наведених у вироку.

Фактичні обставини по справі та правильність кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюються. Не перевіряються зазначені обставини і колегією суддів виходячи із приписів статті 404 ч.3 КПК України.

Доводи апеляційної скарги потерпілої щодо м`якості призначеного обвинуваченому покарання , колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до вимог статей 50,65 КК особі , яка вчинила злочин , має бути призначене покарання , необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості , співмірності та індивідуалізації , покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій , їх небезпечності та даним про особу винного.

Покарання є заходом примусу , що застосовується від імені держави за вироком суду до особи , визнаної винною у вчиненні злочині , і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання , необхідне і достатнє для виправлення засуджених , а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими , так і іншими особами . Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України , відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер , а також з принципу правової держави , з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання , яке хоч і не виходить за межі , встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність , але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як вбачається із матеріалів провадження, призначаючи обвинуваченому покарання та звільняючи від його відбування на підставі ст. 75 КК України , суд першої інстанції обґрунтовано врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким , особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває , офіційно не працює , за місцем проживання характеризується задовільно , притягувався до адміністративної відповідальності , обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття в скоєному та добровільне часткове відшкодування завданих збитків , рецидив злочину - як обставину , що обтяжує злочин.

Врахувавши вказані обставини суд призначив обвинуваченому покарання в межах санкції статті та звільнив відвідування призначеного покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України.

З таким рішенням погоджується колегія суддів і доводи апеляції потерпілої вказаних висновків не спростовують.

При цьому , колегія суддів звертає увагу , що думка потерпілої сторони щодо призначення обвинуваченому покарання повинна враховуватися , але не є вирішальною.

В даному випадку судом обґрунтовано враховано всі обставини , які підлягають врахуванню відповідно до положень процесуального законодавства.

Не вважає також колегія суддів обґрунтованими доводи апеляції потерпілої щодо необхідності збільшення розміру моральної шкоди , що підлягає стягненню з обвинуваченого на її користь.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого, суд першої інстанції врахував фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, створенні протиправними діями обвинуваченого переживання , емоційну напруженість у потерпілої , порушення життєвих планів і звичайного життєвого устрою, потреби прикладати зусилля для відновлення психологічного стану і прийшов до висновку, що сума 5 000 грн. в повній мірі може компенсувати заподіяну моральну шкоду.

Із вказаним висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Підстав вважати вказану суму недостатньою , колегія суддів не знаходить.

Вирок суду відповідає приписам статті 374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин апеляційну скаргу потерпілої слід залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376,404,405,407,419 КПК України, колегія суддів Полтавського апеляційного суду,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 05 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3 місяців з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4