Провадження № 1-кп/204/1346/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань кримінальне провадження № 0000280, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.05.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполь Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, утриманців не маючого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, стрільця-снайпера-розвідника розвідувального відділення військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч. 3 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська розглядається вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор подав до суду клопотання про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання прокурора обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлені тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого, у разі встановлення його винуватості судом, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 8 років, у зв`язку з чим розуміючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, останні може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. Обвинувачений ОСОБА_5 , як особа, яка тривалий час знаходилася в районі ведення бойових дій, володіє інформацією щодо місць проходу на територію тимчасово непідконтрольну органам державної влади України, і може використати дану інформацію для переховування на вказаній території. Місцем проживання обвинуваченого є м. Маріуполь Донецької області, який на сьогоднішній день є тимчасово окупованою територією. Також ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а саме на понятих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які були присутніми під час його затримання та обшуку на місці вчинення ним кримінального правопорушення, покази яких в подальшому будуть основоположними для доведення винуватості останнього перед судом. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 з метою уникнення покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості перед судом, може почати спроби незаконно впливати на свідків, зокрема шляхом вмовляння, підкупу або погроз, що може призвести до зміни їх показів у судовому провадженні, що може призвести до уникнення підозрюваним законного, справедливого покарання. Ризик впливу на свідків на стадії судового розгляду існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Обвинувачений ОСОБА_5 , вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, з огляду на те, що йому загрожує покарання від 5 до 8 років позбавлення волі з метою ухилення від покарання у разі визнання його винним або від кримінального переслідування, може вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ст.408 КК України («Дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу»). Менш суворі запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту, особистої поруки відносно обвинуваченого не будуть достатніми для запобігання вказаним ризикам та в умовах воєнного стану, обраний запобіжний захід має відповідати характеру суспільного інтересу. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину. У випадку застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави, слід приймати до уваги, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем, перебуває в зоні проведення бойових дій на території Донецької області, та бере безпосередню участь у бойових діях або забезпечує здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, отримує грошове забезпечення та додаткові винагороди до 100000 грн.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала подане клопотання та просила його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, у зв`язку з його необґрунтованістю та відсутністю доказів на підтвердження зазначених ризиків. У разі прийняття судом рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, просив визначити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Вислухавши позиції учасників процесу, суд доходить наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 177, ч. 1 ст. 178 КПК України визначено, що застосування запобіжного заходу здійснюється з метою, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків на підставі наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, для запобігання яких здійснюється запобіжний захід.

Положеннями статей 131-132, 176 КПК України, визначено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Частиною 5 ст. 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді цього клопотання, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення дійсних ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання особи під вартою, при наявності обґрунтованої підозри.

Як встановлено судом ОСОБА_5 не одружений та не має утриманців, таким чином характеризується відсутністю соціальних зв`язків.

Водночас, 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан.

Обвинувачений зареєстрований та проживає у місті Маріуполь Донецької області, який є тимчасово окупованою територією, що може привести до ухилення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 5 до 8 років позбавлення волі.

Вказане дає підстави та ймовірність вважати, що, перебуваючи на свободі та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого злочину, ОСОБА_5 може переховуватися від суду під час воєнного стану в Україні, у тому числі й на території Російської Федерації.

Крім того, існує обґрунтований ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_5 може чинити незаконний вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки в судовому засіданні ці особи не допитані. При цьому, для здійснення тиску на свідків достатньо того, що особа, якій загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, може вчинити дії, покликані на примушення свідків до надання неправдивих показань або ж відмову від їх надання.

ОСОБА_5 розуміючи тяжкість покарання за вчинення злочину, у скоєнні якого обвинувачується, в умовах воєнного стану, з метою уникнення покарання може вчинити іншого злочину, зокрема злочину, передбаченого ст.408 КК України. Відтак, існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовження вчинення кримінальних правопорушень.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому строком на 60 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене, враховуючи обставини кримінального правопорушення, майновий стан обвинуваченого, дані про його особу, ризики кримінального провадження, суд вважає за доцільне визначити розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у розмірі 214720 гривень, яка буде достатньою для забезпечення процесуальної поведінки обвинуваченого та у відповідності до ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 5 цієї статті.

На підставі викладеного, керуючись статтями 110, 176-178, 183, 193-194, 197, 331, 369- 372, 376, 392-393 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 05 жовтня 2023 року включно.

Визначити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в кримінальному провадженні у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у розмірі 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень.

У випадку внесення обвинуваченим визначеної застави у розмірі 214720 гривень, вважати, що до нього обрано запобіжний захід у вигляді застави.

У випадку внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 05 жовтня 2023 року виконувати наступні обов`язки: прибувати до прокурора або суду із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.

Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» для виконання та вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 11.08.2023 року.

Суддя ОСОБА_1