Справа № 138/1556/23
Провадження №:1-кп/138/195/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого, судді: ОСОБА_1 ;

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника служби у справах дітей, сім`ї та молоді

Могилів-Подільської районної військової адміністрації, педагога ОСОБА_7 ,

представника служби у справах дітей, сім`ї та молоді

Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району

Вінницької області ОСОБА_8 ,

представника сектору ювенальної превенції Могилів-Подільського

ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду кримінальне провадження №0000249 від 02.05.2023 по обвинуваченню неповнолітнього:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Серебринець, Могилів-Подільського району, Вінницької області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, студента другого курсу Михайловецького професійного аграрного ліцею, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , у період воєнного стану в Україні, який запроваджено Указом Президента України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, вирішив вчинити крадіжку чужого майна.

Так, 01 травня 2023 року близько 01 години, ОСОБА_4 , перебуваючи у с. Серебрія Могилів-Подільського району Вінницької області, зайшов на територію комунального закладу «Серебрійська спеціальна школа» Вінницької обласної ради, який розташований по вул. 8-го Березня, будинок 3, де, через незачинену кватирку проник у середину спальні №2. Перебуваючи в приміщенні спальної кімнати у останнього виник умисел на вчинення крадіжки речей. Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, діючи таємно, з корисливим мотивом, упевнившись в тому, що за ним не спостерігають сторонні особи, з одного зі спальних ліжок вчинив крадіжку мобільного телефону марки MOTOROLA E7i power 2|32 Tahiti Blue з зарядним пристроєм до нього та павербанку марки XIAOMI 10000 mAh 22.5 W з кабелем, які належали неповнолітній ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_4 з місця пригоди зник, викрадене присвоїв та розпорядився ним на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 3454,33 гривень та вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив обставини, які викладені у обвинувальному акті. В скоєному щиро кається, просить його суворо не карати.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , просили суд суворо не карати обвинуваченого, так як він є неповнолітнім, в скоєному розкаюється, завдану шкоду відшкодовано.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_10 та її законний представник ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Щодо призначення покарання покладаються на розсуд суду, претензій до обвинуваченого не мають.

Оскільки усі учасники судового провадження погодились з недоцільністю дослідження доказів стосовно обставин справи, які ніким не оспорюються, правильно розуміючи зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції не було, суд, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження усіх доказів кримінального провадження, а обмежився допитом обвинуваченого, законного представника неповнолітнього обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу і необхідні для вирішення питань щодо речових доказів, судових витрат, досудової доповіді. Перед цим учасникам судового провадження було роз`яснено, що в даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи покази обвинуваченого, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні під час судового розгляду. Так, обвинувачений ОСОБА_4 надав чіткі та послідовні покази стосовно обставин вчинення інкримінованого йому злочину, вказуючи на способи, мотиви його вчинення. Надані обвинуваченим покази повністю узгоджуються зі встановленими судом фактичними обставинами кримінального провадження.

Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

За таких обставин суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 охоплюються складом злочину передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, а тому вони вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Обставинами, що пом`якшують його покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий і вперше притягується до кримінальної відповідальності, навчається у Михайлівському професійному аграрному ліцеї, за місцем проживання скарг та зауважень не поступало та за місцем навчання характеризується посередньо, перебуває на обліку у дитячого лікаря-психіатра,дитина сирота, перебуває під піклуванням тітки ОСОБА_5 , проживає в багатодітній сім`ї. Також суд враховує висновок органу пробації, відповідно до якого ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінений як низький, виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Судове рішення щодо неповнолітнього, повинно відповідати принципам найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу XI КК України. Судам необхідно зважати, що при постановленні вироку щодо неповнолітньої особи необхідно суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості покарання. Суд має максимально індивідуалізувати покарання, призначаючи його конкретній неповнолітній особі за конкретне кримінальне правопорушення .

Індивідуалізація покарання є важливою вимогою принципового характеру, що передбачає персоніфікацію кримінальної відповідальності - вона настає лише щодо конкретної особи, яка вчинила злочин (статті 2, 18, 50 КК). Тому, призначення покарання з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи неповнолітнього та обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, яка полягає у виправленні неповнолітнього засудженого, його вихованні та соціальній реабілітації.

Зважаючи на конкретні обставини справи, суди повинні враховувати як такі, що пом`якшують покарання, й інші обставини, перелічені у КК України, а також обставини, які хоча й не зазначені у законі, але знижують ступінь суспільної небезпечності злочину чи особи, в тому числі примирення з потерпілим, втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність іншою особою тощо.

Суд вважає за можливе врахувати гуманні положення, які містяться у ст. 37 Конвенції про права дитини, прийнятій 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН і ратифікованій Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року, пункт "б" якої передбачає, щоб "жодна дитина не була позбавлена волі незаконним або свавільним чином. Арешт, затримання чи тюремне ув`язнення дитини здійснюються згідно з законом та використовуються лише як крайній захід".

Також, дії неповнолітнього ОСОБА_4 засвідчують, що недостатній життєвий досвід та за наявності упущень у вихованні, обвинувачений неправильно оцінював лінію своєї поведінки, а тому, для гарантування правового захисту необхідно зважити на його вікові особливості в момент вчинення злочину, та у відповідності до принципу 5.1 "Пекінських правил" (Мінімальних стандартних правил Організації Об`єднаних Націй, які стосуються здійснення правосуддя щодо неповнолітніх) від 29.11.1985 року, необхідно взяти до уваги що "…реакція на неповнолітніх правопорушників повинна ґрунтуватися на врахуванні не лише тяжкості правопорушення, а й особливостей їх особистості".

Ураховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , наявність чотирьох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого, суд вважає за можливе при призначенні покарання неповнолітньому ОСОБА_4 застосувати положення статті 69 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням положень статті 69 КК України у виді громадських робіт на строк 100 годин, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 122, 124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, слід стягнути з обвинуваченого, а в разі відсутності в нього коштів, з законного представника на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався. Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. 2,12,65,66,67,69,98,100,185 КК України; ст. 349,368,373-376, 394,484-488 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді громадських робіт на строк 100 годин.

Понесені по справі процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 2868 (дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень стягнути з ОСОБА_4 на користь держави, а в разі відсутності у нього коштів з його законного представника ОСОБА_5 .

Речові докази: павербанк марки XIAOMI 10000 mAh 22.5 W з зарядним пристроєм, мобільний телефон марки MOTOROLA E7i power 2/32 Tahiti Blue, бездротові навушники чорного кольору, які знаходяться на відповідальному зберіганні у законного представника ОСОБА_11 , повернути власнику ОСОБА_10 .

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення і набирає законної сили після закінчення вказаного строку, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його законному представнику, захиснику, прокурору та потерпілій.

Суддя: ОСОБА_12