ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2023 року, було задоволено клопотання прокурора. Продовжено застосування обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 29 вересня 2023 року включно.

Клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишено без задоволення.

Мотивуючи прийняте рішення, суд зазначив, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого умисного злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років та у вчиненні тяжкого злочину пов`язаного з незаконним обігом зброї в Україні, і усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності його вини, може переховуватися від суду, що дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що ОСОБА_8 може ухилитися від суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також враховуючи серйозність пред`явленого йому обвинувачення та стадію судового провадження, коли судовий розгляд по справі продовжується, свідки сторони обвинувачення не допитані судом, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинуваченого ОСОБА_8 впливу на вказаних осіб, що також дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що ОСОБА_8 може впливати на свідків.

Суд вважав, що вказані ризики на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_8 , характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачується, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_8 у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, який за належним врахуванням принципу презумпції невинуватості, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

- В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням норм КПК України та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що в порушення ч. 1 ст. 199 КПК України, прокурор не надав ні обвинуваченому, ні його захиснику копію клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу.

В клопотання прокурором не зазначено обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові, а припущення прокурора про те, що обвинувачений може вчинити спроби переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків - недостатньо для ухвалення рішення про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 372 КПК України, у вступній частині ухвали не зазначено номер кримінального провадження.

Вважає, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання прокурора не зробив висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість повідомлення ОСОБА_8 про підозру.

Апелянт звертає увагу, що на даний час судом допитано лише одного потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що розбійний напад на нього скоїв ОСОБА_10 , інших осіб при цьому не було.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали подані апеляційні скарги та з підстав, викладених у них, просили їх задовольнити, ухвалу суду скасувати та застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг та вказував, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для застосування щодо обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу не має.

Інші учасники апеляційного перегляду, будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце судового засідання, до зали суду не з`явились, заяв про свою особисту участь не направляли, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України, апеляційний розгляд проведено у їх відсутність.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисників про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.

З матеріалів справи видно, що в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження №0001415 стосовно ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні 01 серпня 2023 року, в порядку ст. 331 КПК України, прокурор звернувся з клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , яке мотивував наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати.

Для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними вищезазначені ризики, для запобігання яким продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є доцільним з огляду на наступне.

Суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність, зазначених ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілу та свідків у кримінальному провадженні.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого умисного злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років та у вчиненні тяжкого злочину пов`язаного з незаконним обігом зброї в Україні, а тому розуміючи можливе застосування тяжкого покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, останній може переховуватися від суду, а також незаконно впливати на свідків.

При цьому, апеляційний суд враховує, що тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні апеляційний суд враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Відтак, з огляду на ту обставину, що допит свідків у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про продовження існування вказаного ризику.

Не спростовують правильності висновків суду й відомості про особу обвинуваченого, який має певні соціальні зв`язки, утриманців та постійне місце проживання, оскільки зазначені обставини існували і на момент вчинення інкримінованих йому злочинів, однак не стали тими стримуючими факторами, які б могли запобігти їх вчиненню.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення у зв`язку з чим доводи апеляційних скарг захисників в цій частині спростовуються змістом самої ухвали, а тому є неприйнятними.

В той же час, апеляційний суд не може погодитись з висновками суду першої інстанції про неможливість запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави з огляду на таке.

Під час апеляційного перегляду захисником було заявлено про безпідставний тривалий розгляд кримінального провадження судом першої інстанції, зазначено, що на теперішній час було допитано лише потерпілого та досліджено письмові докази, а саме два томи матеріалів кримінального провадження з трьох. Разом з тим, судові засідання носять формальний характер систематично переносяться без фактичного розгляду справи у зв`язку з неявкою в судові засідання свідків сторони обвинувачення та не доставкою його підзахисного в судові засідання.

Вказані обставини частково підтвердив і прокурор, пославшись на те, що обвинувачений ОСОБА_8 не доставляється в судові засідання внаслідок того, що стосовно нього також відбувається розгляд справи у Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська і тому часто бувають накладки судових засідань.

Разом з цим в ухвалі суду першої інстанції підставами тривалого розгляду справи вказані зловживання своїми правами стороною захисту, що виражається у систематичних неявках в судові засідання на призначені дати.

З метою перевірки доводів сторони захисту щодо безпідставного затягування розглдяу справи, апеляційним судом було направлено запит на адресу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про надання інформації про рух справи.

Як вбачається з довідки про рух даного кримінального провадження, отриманої на запит апеляційного суду, обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно обвинувачених надійшов до суду 14 вересня 2020 року.

Станом на час розгляду апеляційної скарги, триває судовий розгляд у суді першої інстанції та досліджуються докази. Відповідно до відповіді на запит іншу інформацію надати неможливо через перебування головуючого судді ОСОБА_1 у щорічній відпустці по 01.09.2023 року.

Оскільки судом першої інстанції на запит апеляційного суду не було надано інформації щодо розгляду справи, колегія суддів, виходячи з огляду на характер та об`єм пред`явленого обвинувачення, а саме те, що обвинуваченому ОСОБА_8 інкриміновано два епізоди злочинної діяльності, кількості свідків, захисників, об`єму письмових доказів, які складають три томи матеріалів кримінального провадження, вважає доводи захисника щодо безпідставного затягування розгляду справи частково обгрунтованими.

В той же час, обвинувачений ОСОБА_8 перебуває під вартою з жовтня 2020 року, тобто на цей час строк його попереднього ув`язнення є досить тривалим та становить більше 3 років.

За змістом ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є поведінка учасників кримінального провадження.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є, зокрема складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо, поведінка учасників кримінального провадження тощо.

Апеляційний суд наголошує на тому, що у разі очевидного зловживання учасниками судового розгляду своїми процесуальними правами, порушення порядку проведення судового засідання, суд першої інстанції має застосовувати відповідні заходи реагування, які визначені кримінальним процесуальним законом та зазначені обставини не мають бути перешкодою для проведення судового розгляду в розумні строки.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що позбавлення волі людини не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (рішення ЄСПЛ справі Мамедова проти Росії). Тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи (рішення ЄСПЛ справах справах - Ідалов проти Росії, Гарицький проти Польщі, Храїді проти Німеччини, Ілійков проти Болгарії).

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

За вказаних обставин, а також враховуючи тривалість розгляду кримінального провадження та тривалість перебування обвинувачених під вартою, колегія суддів вважає за необхідне визначити заставу, як альтернативний запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 .

При цьому, посилання прокурора в суді апеляційної інстанції на неможливість застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави чи іншого більш м`якого, є безпідставними.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на характер інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, майнового стану обвинуваченого, а також доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що застава в 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевказаним ризикам, хоча і є значною, однак не буде для нього завідомо непомірною.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційних скарг захисника, обвинуваченого підлягають частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції має бути скасована з постановленням нової ухвали.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 182, 183, 199, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , - задовольнити частково.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2023 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Продовжити застосування обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 29 вересня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 805 200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави.

Обвинувачений або заставодавець має право в будь-який момент внести заставу в розмірі, зазначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом терміну дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі внесення застави у встановленому в даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок повинен бути наданий уповноваженій посадовій особі установи, де останній буде утримуватись під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, обвинувачений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає негайному звільненню з під варти.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- з`являтися за викликом до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або праці;

- не відлучатись за межі м. Дніпра без дозволу суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та/або інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд за межі території України;

- не спілкуватись з іншими обвинуваченими, свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженню, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

Роз`яснити ОСОБА_8 , що у разі не з`явлення його за викликом до суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4