Справа №574/726/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/984/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Самовільне залишення військової частини або місця служби
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції м. Суми клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

На розгляді Сумського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Буринського районного суду Сумської області від 24 лютого 2023 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України.

Вказаним вироком суду обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_8 обрано запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не довше ніж до 28.04.2023 року.

До початку слухання справи 17 квітня 2023 року прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав заперечення на апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в яких окремо просив запобіжний захід щодо ОСОБА_8 у виді тримання під вартою продовжити до дня вступу вироку Буринського районного суду Сумської області від 24.02.2023 року в законну силу.

В обґрунтування своїх вимог прокурор виклав свою позицію про незгоду з вимогами апеляційної скарги захисника.

Разом з тим, в судовому засіданні прокурор подав повне клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , в якому просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 діб.

В обґрунтування вимог клопотання прокурор зазначав, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком: від 5 (п`яти) до 10 (десяти) років, то враховуючи майбутнє покарання за вчинений злочин обвинувачений може ухилитися від правосуддя, продовжити злочинну діяльність.

Вказував, що обвинувачений ОСОБА_8 повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а в разі незастосування щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останній з метою уникнення кримінальної відповідальності шляхом: переховування від суду зможе вчинити інші кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 402-405, 407, 408 КК України.

На думку прокурора, на даний час, підставою для застосування запобіжного заходу у виді, тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а також наявність ризиків, що дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 , перебуваючи: на свободі може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту поданого клопотання, позицію прокурора на його підтримку, обвинуваченого та його захисника, які просили у задоволенні клопотання прокурора відмовити, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи вказаного клопотання, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України, суд під час судового розгляду, за клопотанням сторони обвинуваченого або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченого главою 18 цього Кодексу, за результатами розгляду якого, суд своєю вмотивованою ухвалою може продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Положеннями ст.199 КПК України визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою стосується як досудового розслідування, під час якого воно подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого воно здійснюється, так і судового провадження.

Згідно положень ст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою аргументами на користь такого рішення є, у тому числі: серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Так, вироком Буринського районного суду Сумської області від 24 лютого 2023 року ОСОБА_8 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.5 ст.407 КК України та призначено за цим законом покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Обрано ОСОБА_8 запобіжний захід до набуття вироком законної сили, але не довше ніж до 28.04.2023 року, - тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно після проголошення вироку.

На вказаний вирок суду першої інстанції захисником обвинуваченого було подано апеляційну скаргу, за якою, відповідно до вимог КПК України, на даний час лише відкрито апеляційне провадження, тобто, існують об`єктивні обставини, які перешкоджають завершенню судового провадження до закінчення встановленого у вироку суду першої інстанції строку тримання обвинуваченого під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів, дотримавшись вимог ст.ст. 183, 194, 197, 199 КПК, з`ясувавши та дослідивши всі обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, дійшла висновку, що доводами клопотання прокурора не доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , прокурор вважає, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з доводами прокурора про наявність даних ризиків, оскільки:

- ризик ухилення від правосуддя ( п.1 ч.1 ст.177 КПК України) не знайшов свого підтвердження, тому що під час проведення досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід не обирався. Крім цього під час судового розгляду кримінального провадження йому також не обирався будь-який запобіжний захід не обирався, обвинувачений з`являвся на всі судові засідання, як пояснив прокурор в судовому засіданні апеляційної інстанції підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 не було.

- ризик продовження злочинної діяльності (п.5 ч.1 ст.177 КПК України) колегія суддів обґрунтованим вважати не може, оскільки матеріали кримінального провадження також не містять доказів, які б підтверджували те, що в період з 11.10.2022 року по дату винесення оскаржуваного вироку обвинувачений ОСОБА_8 перебуваючи на місці служби у військовій частині НОМЕР_1 вчинив будь-які правопорушення.

Також, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, зважаючи на фактичні обставини кримінального провадження, а саме те, що ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією у військовому званні «солдат», проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія польової лазні взводу матеріально-технічного забезпечення, в умовах воєнного стану, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилення від неї, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем військової служби за мобілізацією і повинен: проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин 28.09.2022 приблизно о 15 год. 00 хв. самовільно залишив місце несення служби - позицій військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , та попрямував до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, та лише 11.10.2022 був виявлений командиром: взводу матеріального забезпечення головним сержантом ОСОБА_9 в м. Буринь, Сумської обл., після чого, усвідомивши протиправність та помилковість своїх дій щодо ухилення від військової служби, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно виявив бажання з`явитися в розташування: військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , поблизу АДРЕСА_1 , що і зробив.

Тобто, обвинувачений був відсутній у військовій частині нетривалий час в період з 28.09.2022 року по 11.10.2022 року ( 13 днів), добровільно повернувся до місця несення служби і продовжив проходити військову службу. Крім цього вказаним правопорушенням не було завдано шкоди для суспільства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає недоведеними прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України а тому не вбачає підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст.177, 331, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу відмовити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 з-під варти негайно.

Копію ухвали надіслати ДУ «Сумський слідчий ізолятор» до відома та виконання.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4