ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1468/23 Справа № 173/1465/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

третіх осіб, щодо майна, яких

вирішується питання про арешт майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000226 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2023 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2023 року було задоволено клопотання слідчого СВ ВП №3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Жовтоводської окружної прокуратури про арешт майна за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000226 від 23.05.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Накладено арешт шляхом заборони розпоряджатися та користуватися майном вилученим у ході огляду місця події від 23 травня 2023 року, на автодорозі Н-08 між населеними пунктами с. Бородаївка та с. Правобережне Верхньодніпровської ТГ Кам`янського району Дніпропетровської області, а саме: автомобілем марки FAW, модель CА 3252Р2К2Т1А1 державний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , вантажний самоскид, 2008 року випуску, та колоди деревини різних порід - об`ємом 15 м3.

Визначено місцем зберігання арештованого майна територію відділення поліції №3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, вул. Авраменко № 21.

Рішення суду обґрунтовано тим, що слідчим доведено, наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і є речовим доказом у кримінальному провадженні, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для його арешту з метою збереження речових доказів.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Вказує, що ухвала є незаконною та необгрунтованою.

На думку апелянта слідчий суддя накладаючи арешт на майно не звернув уваги та не надав правової оцінки письмовим доказам, наданим стороною захисту.

Так, слідчий суддя не врахував докази, щодо підтвердження походження деревини її набуття, зберігання та реалізації, а саме - Договір №46-А купівлі-продажу необробленої деревини від 04.07.2022р. та Додаткової угоди № 1 від 26.09.2022р. укладеного з Державним підприємством «Петриківське лісове господарство», предметом якого є товар необроблена деревина, стандартизована в лоти, та реалізована під час аукціону, а саме продукція 1 група Деревина дров яна НП тл/НАКО-2-», клас довжини м., 1,0 , обсяг, мЗ 500,00 вартістю 1123200,00 грн., акти звірок між підприємствами, специфікації приймання деревини від заготівлі, товаро-транспортні накладні (ліс), залучених до Заперечення на клопотання про арешт майна.

Слідчий суддя не прийняв покази власника автомобіля ОСОБА_8 , який пояснив, що автомобіль належить йому на праві власності.

Крім того, на думку апелянта, слідчим суддею не враховано покази ОСОБА_7 , який пояснював, що є власником вилученої деревини, оскільки займається оптовою торгівлею деревини.

Зазначає, що при проведенні огляду місця події автомобіль не було опечатано.

Слідчим, прокурором жодним чином не було доведено, що арештоване майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, об`єктом кримінально протиправних дій або було набуте кримінально протиправним шляхом, не доведено причинно-наслідковий зв`язок між арештованим майном та кримінальним правопорушенням, а також не доведено наявність шкоди, завданої неправомірними діями, та неправомірність самих дій.

Також вказує, що слідчим не доведено в чому полягає не відповідність товаро-транспортних накладних наданих водієм.

Зазначає, що на теперішній час у кримінальному провадженні № 0000226, внесеному до ЄРДР 23.05.2023, жодній особі не повідомлено про підозру. Також не представлено доказів підтвердження існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, та причетності до вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Слідчий суддя вказаним обставинам належної оцінки не надав, що потягло за собою порушення вимог щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судових рішень, передбачених статтею 370 КПК України, а також п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК щодо судового контролю за дотриманням права особи на мирне володіння своїм майном, тобто істотне порушення кримінального процесуального закону.

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката ОСОБА_6 , третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали клопотання, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Одним із методів державної реакції на порушення, що вносять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а згідно ч. 2 вказаної статті арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого: 1) збереження речових доказів.

Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК регламентовано, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Відповідно п. 1-2, 5-6 ч. 2 ст. 173 КПК, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного та третіх осіб.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Розглянувши клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що арешт повинен бути накладений на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, що відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином умотивовано та ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки при вирішенні зазначеного вище питання слідчим суддею дотримані вимоги ст. 170-173 КПК, з`ясовані і досліджені всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме наявність правової підстави для арешту майна, можливість використання арештованого майна як доказу у кримінальному провадженні тощо.

Апеляційним переглядом встановлено, що 25.05.2023 року слідчий СВ ВП №3 Камянського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Жовтоводської окружної прокуратури, звернувся до слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з клопотанням про арешт майна.

23.05.2023 екіпажем ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП на автодорозі Н-08 сполученням Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, біля с. Правобережне Кам`янського району Дніпропетровської області, було зупинено вантажний автомобіль марки «FAW» жовтого кольору, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У кузові автомобіля були виявлені колоди деревини породи акація, дуб, та інші, у кількості близько 12 метр. куб. Сума матеріального збитку встановлюється.

23.05.2023 року вказана подія внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000226, за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Згідно протоколу огляду місця події від 23.03.2023 року, який було проведено на автодорозі Н-08 сполученням Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, між населеними пунктами с. Бородаївка та с. Правобережне Верхньодніпровської ТГ, було виявлено автомобіль марки FAW, модель CА 3252Р2К2Т1А1 державний знак НОМЕР_1 . В ході огляду було встановлено, що у кузові вантажного самоскиду маються колоди породи дерев «акація», «дуб», «клен», «ясен», колоди різного діаметру та довжини. На колодах маються сліди давнього спилу. У ході огляду було виміряно кузов даного самоскида, та встановлені його розміри: довжина 5,6 м., ширина 2,4 м., висота 1,8 м. Дрова заповнені в кузові на весь об`єм кузову, та їх об`єм становить 15 м.куб.

Постановою слідчого СВ ВП №3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 від 23.05.2023 року автомобіль марки FAW, модель CА 3252Р2К2Т1А1 державний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_10 , вантажний самоскид, 2008 року випуску, та колоди деревини різних порід - об`ємом 15 м3, визнано речовими доказами за кримінальним провадженням № 0000226 від 23.05.2023 року.

В обґрунтування клопотання слідчим надані матеріали: витяг з ЄРДР відповідно до якого 23.05.2023 року за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 246 КК України було внесено відомості до ЄРДР за номером 0000226; рапорт працівників поліції; протокол огляду місця події від 23.05.2023 року, відповідно до якого, 23.05.2023 року було проведено огляд автомобіля марки FAW, модель CА 3252Р2К2Т1А1 державний знак НОМЕР_1 . В ході огляду було встановлено, що у кузові вантажного самоскиду маються колоди породи дерев «акація», «дуб», «клен», «ясен», колоди різного діаметру та довжини. На колодах маються сліди давнього спилу. У ході огляду було виміряно кузов даного самоскида, та встановлені його розміри: довжина 5,6 м., ширина 2,4 м., висота 1,8 м. Дрова заповнені в кузові на весь об`єм кузову, та їх об`єм становить 15 м.куб. Огляд було проведено в присутності понятих; товаро-транспортна накладна №001/23.05 від 23.05.2023 року. постанова слідчого від 23 травня 2023 про визнання предметів речовими доказами та передачу їх на зберігання.

Крім того, як вбачається з наданих матеріалів, в ході досудового розслідування було допитано свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що він працює на посаді лісничого філії «Петриківський лісгосп». Так 23.05.2023 року його було залучено у якості спеціаліста при проведенні огляду місця події, на автодорозі Н-08 між населеними пунктами с. Бородаївка та с. Правобережне. У ході огляду було виявлено один автомобіль марки FAW державний знак НОМЕР_1 , у кузові якого були виявлені колоди спиляних дерев, різного розміру та породи. По його розрахункам у причепі знаходилось від 12 до 15 м.куб. дров. Із товаро-транспортної накладної, яку надав водій даного автомобілю встановлено, що дані із накладної не відповідали чинним нормам, встановленим законом, оскільки був відсутній договір купівлі-продажу дров, відсутні дані про походження лісової продукції. Окрім того, на колодах були відсутні бірки, які свідчили б про походження продукції, її відпуск. Водій автотранспорту відмовився від надання будь-яких пояснень працівникам поліції.

Також був допитаний свідок ОСОБА_13 , який повідомив, що 23.05.2023 року вдень, зателефонував чоловік на ім`я ОСОБА_14 (повні дані не відомі) із номеру НОМЕР_2 , на якого він періодично працює вантажником, та запропонував йому роботу, а саме забрати автомобіль марки FAW із дровами із с. Заполички. На дану пропозицію він погодився та разом із ОСОБА_15 та водієм на ім`я ОСОБА_16 приїхали на автомобілі до с. Заполички на територію ферми, кому вона належить йому не відомо. На території даної ферми знаходився вантажний автомобіль, який вже був завантажений дровами об`ємом приблизно 15 м. куб. Вони сіли до кабіни автомобілю та поїхали по автодорозі Н-08 у напрямку м. Кам`янське. На вказаній автодорозі їх було зупинено працівниками поліції. Походження дров йому не відоме. Він їх сам не завантажував, але повинен був по приїзду у м. Кам`янське розвантажити. ОСОБА_14 його наймає декілька разів на місяць у різних місцях Кам`янського району. Чи законне було перевезення дров, йому не відомо.

За даними товаро-транспортної накладної № 001/23.05 від 23 травня 2023 року автомобільний перевізник ФОП « ОСОБА_8 », надав послуги з перевезення деревини дров`яної 20 м/скл. Перевезення здійснювалось на автомобілі марки FAW державний знак НОМЕР_1 , водієм ОСОБА_11 . Замовником зазначено ОСОБА_17 . Пункт навантаження с. Чорнухи Полтавської області, пункт розвантаження м. Дніпро.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту вилученого майна, оскільки на даний час існує необхідність забезпечення збереження цього майна як речового доказу.

При цьому викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта про відсутність підстав для накладення арешту на автомобіль є безпідставними задоволенню не підлягають.

Допитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 пояснив, що вказаний автомобіль належить йому на праві власності на підставі усного договору з ОСОБА_10 , та він є добросовісним набувачем та законним власником автомобіля та повинен користуватися своєю власністю, а тому накладення арешту на його майно є незаконним та безпідставним.

Колегія суддів вважає, що вимоги цивільного законодавства вказують, що правочин, яким також є договір, може вчинятись усно або в письмовій формі, при цьому право обирати форму правочину належить його сторонам, якщо інше не встановлено законом. Разом з тим, ОСОБА_8 не надав на підтвердження показів будь-яких доказів існування усної домовленості між ним та ОСОБА_10 щодо продажу автомобіля. Також ОСОБА_8 не зміг пояснити, коли, де та в якій саме спосіб він придбав автомобіль.

Більш того, досудовим слідством не допитаний ОСОБА_10 , не з`ясовано, чи надавав він згоду на відчуження автомобіля, слідством не встановлений порядок передачі автомобіля в користування ОСОБА_8 (за дорученням, через застосунок ДІЯ чи за усною домовленістю), вказані обставини повинні бути встановлені в ході досудового розслідування.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що вилучена деревина породи акація, дуб, та інші у кількості близько 12 м.куб., які були вилучені під час огляду місця події належить ФОП ОСОБА_7 та вказане підтверджується відповідними документами, колегія суддів вважає сумнівними.

Так, наданий стороною захисту договір купівлі-продажу необробленої деревини №46-А від 04 липня 2022 року був укладений між ФОП ОСОБА_7 та ДП «Петриківське лісове господарство» в особі директора ОСОБА_18 свідчить про те, що ОСОБА_7 придбав деревину дров`яну в обсязі 500 куб.м.

При цьому вказаний договір був виконаний 31 жовтня 2022 року в повному обсязі.

Деревина зазначена в специфікації до договору не містить ідентифікуючих ознак, на колодах відсутні бірки, які б свідчили про походження продукції, не зазначено, яка саме деревина передається за умовами договору купівлі-продажу.

Крім того, за даними наданої органу досудового розслідування товаро-транспортної накладної № 001/23.05 від 23 травня 2023 року автомобільний перевізник ФОП « ОСОБА_8 », надав послуги з перевезення деревини дров`яної 20 м/скл. Перевезення здійснювалось на автомобілі марки FAW державний знак НОМЕР_1 , водієм ОСОБА_11 . Замовником зазначено ОСОБА_17 . Пункт навантаження с. Чорнухи Полтавської області, пункт розвантаження м. Дніпро.

Разом із тим, із доданої до апеляційної скарги товаро - транспортної накладної, яка містить такі ж реквізити документу, а саме номер, пунктом розвантаження є Полтавська область с. Чорнухи.

Також вказані товаро-транспортні накладні не містять ідентифікуючих ознак деревини, на колодах відсутні бірки, які б свідчили про походження продукції.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту вилученого майна, оскільки на даний час існує необхідність в забезпеченні збереження цього майна як речового доказу. При цьому викладені в апеляційній скарзі доводи про відсутність доказів того, що вилучене майно, зокрема, деревина містить сліди злочину та було знаряддям його вчинення є безпідставними і задоволенню не підлягають, так як існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучене майно, могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, або містити інші відомості, які мають істотне значення для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, а отже відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК, що у свою чергу згідно ч. 3 ст. 173 КПК дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, колегія суддів враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у даному конкретному кримінальному провадженні є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання у вказаному вище кримінальному провадженні є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, громадянина, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

Оцінюючи пропорційність, колегія суддів виходить з того, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, ніж арешт майна, неможливо, застосовані слідчим суддею суду першої інстанції обмеження стосовно вказаного в ухвалі майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, ні власником майна, ні його представником не надано та колегією суддів не встановлено.

Слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та в межах відповідного законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги представника власника майна з цього приводу задоволенню не підлягають.

Необхідно зауважити, що слідчий суддя на даному етапі досудового провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, правильності правової кваліфікації дій особи, на майно якої накладено арешт, переваги одних доказів над іншими тощо, а тому на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів слідчий суддя повинен визначити лише те, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення ймовірною, вірогідною та достатньою певною мірою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі представник власника майна не можуть бути підставою для скасування оскарженої ухвали, та підлягають перевірці під час досудового розслідування.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 376, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2023 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4