Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/2262/22
У Х В А Л А

16.05.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

під час розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження №0000013 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.3 ст.189, ч.2 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Виноградівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 189, ч.2 ст.263 КК України.

Захисник заявив клопотання про визнання доказів - 6 оптичних дисків та 3 micro SD адаптери недопустимими. Клопотання мотивував тим, що прокурором подано у судовому засіданні додаткові докази. Але у відповідності до вимог кримінально-процесуального закону такі докази не були відкриті стороні захисту, а відтак є недопустимими.

Прокурор щодо клопотання заперечив та зазначив, що подані докази здобуто на досудовому слідстві із ними було ознайомлено сторону захисту при відкритті матеріалів кримінального провадження.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст. 10, 22 КПК України Законодавцем закріплена рівність сторін перед судом, принцип змагальності сторін та свобода в наданні сторонами до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно до вимог ст. 290 КПК України сторона зобов`язана надати іншій стороні для ознайомлення доступ до матеріалів, які є у її розпорядженні.

При цьому, ч. 12 ст. 290 КПК України передбачає, що якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до вимог цієї статті, суд не має право допустити відомості, що містяться в них як докази.

Згідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно ч.1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате (ч.2 ст.89 КПК України).

Підстави визнання доказів недопустимими зазначені у ч.2, 3 ст. 87 КПК України.

Згідно ч.2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;

3) порушення права особи на захист;

4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;

5) порушення права на перехресний допит;

Згідно ч.3 ст. 87 КПК України недопустимими є також докази, що були отримані:

1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;

2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень;

3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження;

4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що згідно протоколу про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 06.05.2022 року сторону захисту, а саме ОСОБА_4 та його захисника - ОСОБА_7 ознайомлено з матеріалами досудового розслідування.

Інших підстав, що свідчили б про очевидну недопустимість зазначених доказів не наведено.

За таких обставин клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 290, 372 КПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника про визнання доказів - 6 оптичних дисків та 3 micro SD адаптери недопустимими - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги.

Головуючий ОСОБА_1