Справа № 404/5623/23
Номер провадження 1-кс/404/2136/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року Слідчий суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання, внесене у кримінальному провадженні №0000087, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олександрівка, Олександрівського району Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, на момент вчинення кримінального правопорушення перебуваючого на посаді водія їдальні взводу забезпечення групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Кропивницький) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням у даному кримінальному провадженні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , яке погоджено з прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 .

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ним здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, яке внесене 21.09.2022року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 507 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.04.2022 року ОСОБА_5 вчинив дії кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 5 ст. 407 КК України.

Під час досудового розслідування ОСОБА_5 29.06.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, встановлено наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити посилаючись на обставини викладені в ньому.

Підозрюваний заперечив проти задоволення клопотання, вказав, що бажає продовжити воєнну службу. Щодо інкримінованого йому злочину вказав, що вину визнає, кається, покинув військову частину без попередження керівництва, оскільки його не відпускали на похорони батька, вимагали за це кошти, під час втечі закохався і цей час проводив з дівчиною.

Щодо себе вказав, що проживає з матір`ю та бабусею за адресою: АДРЕСА_1 , одружений ніколи не був, дітей на утриманні не має. Зазначив, що бабуся хворіє, матір працює прибиральницею, їм потрібна матеріальна допомога.

Наявність рухомого, нерухомого майна заперечив, як і накопичень. Заперечив наявність захворювань та інвалідностей.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання, просив обрати ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, щоб його підзахисний мав можливість пройти лікування та продовжити воєнну службу. В разі, якщо слідчий суддя все ж таки дійде висновку про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, просив обрати мінімальний розмір застави.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Із матеріалів клопотання вбачається, що у провадженніТретього слідчого відділу (з дислокацією в м. Кропивницький) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві перебуває кримінальне провадження №0000087від 21.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у самовільному залишенні військової частини без поважних причин вчинене військовослужбовцем в умовах воєнного стану, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про що 29.06.2023 року йому повідомлено про підозру.

Обґрунтованість підозри підтверджується протоколами допиту свідків, рапортом командира військової частини НОМЕР_1 , витягом з наказом, актом про проведення службового розслідування, витягами з наказу.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 є тяжким, санкцією даної частини статті передбачено позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років позбавлення волі.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 13.07.2023 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Постановою старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Кропивницький) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 від 11.07.2023 року зупинено досудове розслідування кримінального провадження №0000385.

Постановою старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Кропивницький) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 від 13.09.2023 року відновлено досудове розслідування кримінального провадження №0000385.

Згідно з протоколом про затримання особи, від 13.09.2023 року підозрюваного ОСОБА_5 фактично затримано о 09-45 год. 13.09.2023 року. Підозрюваний підтвердив дату та час затримання, що зазначений у вище вказаному протоколі.

Так, ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя при обранні запобіжного заходу приймає до уваги, що ОСОБА_5 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має вік 23 років, має постійне місце проживання та реєстрації, діючий військовослужбовець, за його не спростованих доводів допомагає матеріально матері та бабусі, тобто сталість міцних соціальних зв`язків на час розгляду клопотання є доведеною.

Так, при прийнятті рішення по даному клопотанню, слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_5 вину визнав, співпрацює із слідством, тому ризики, що підозрюваний буде уникати слідства та суду, як-то зазначено в клопотанні є мінімальними. Крім того, імовірність отримання ОСОБА_5 реального покарання у місцях позбавлення волі мінімальна, зважаючи на обставини вчинення злочину, особу підозрюваного, його відношення до вчиненого, відтак обрання цілодобового домашнього ОСОБА_5 за місцем дислокації військової служби унеможливить продовження ним злочинної діяльності, забезпечить його належну процесуальну поведінку, забезпечить повний контроль за його пересуванням та спілкуванням.

Слідчим та прокурором не надано жодного документа які б, підтверджували твердження, що перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом за місцем несення військової служби, підозрюваний буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки чи вчинить інше кримінальне правопорушення, або будь-яким чином перешкоджати або впливати на хід досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Твердження того, що ОСОБА_5 підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, не є обов`язковою вимогою для суду.

Щодо обов`язкового застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, не зважаючи на положення ч. 6 ст. 176 КПК України по відношенню до підозрюваних, які скоїли кримінальне правопорушення передбачене ч.5 ст. 407 КК України, виключно у вигляді тримання під вартою є доцільним зазначити наступне.

Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р. №511-550/0/4-13 вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:

- враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

- зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені уст. 177 КПК.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Приймаючи рішення по даному клопотанню слідчий суддя приймає до уваги рекомендації ВССУ, не зважаючи на те, що судова реформа 2016 року передбачила ліквідацію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у зв`язку з утворенням нового Верховного Суду, так як позиція висловлена у вказаному Листі і наразі залишається актуальною, такою, що відповідає законодавчому сьогоденню.

Відповідно до практики Європейського Суду домашній арешт прирівнюється до позбавлення волі, як і тримання особи під вартою (Манчіні проти Італії).

Статтею 9 КУ визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства.

Європейська Конвенція з прав людини була ратифікована Україною 17.07.1997 року (N 475/97-ВР) та набула чинності для України 11.09.1997 року. Таким чином, Конвенція стала частиною національного законодавства і підлягає застосуванню.

Так, ст. 90 КПК України встановлює пріоритет судових рішень, якими констатовано порушення прав людини, для вирішення питання допустимості доказів. Так, встановлено, що рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і яким встановлено порушення прав людини, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів.

Крім того, 13 вересня 2023 року, Другий сенат Конституційного Суду України на відкритій частині пленарного засідання у формі письмового провадження розглянув справу щодо відповідності Конституції України частини шостої статті 176 Кримінального процесуального кодексу України. Наразі рішення з цього приводу не прийнято.

На підставі викладеного є недоцільним чекати висновку Конституційного Суду щодо конституційності приписів ст. 176 КПК України, оскільки порушення прав людини цією нормою є очевидною, а Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відтак, прокурором не доведено під час розгляду клопотання про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, визначеному у клопотанні, прокурором при його розгляді не доведено.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною злочину, постійне місце проживання, вважаю, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, щодо нього слід обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід повністю забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення нею дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Застосовуючи такий запобіжний захід, як домашній арешт, слідчий суддя враховує, що у розпорядженні слідчого по даному провадженню є достатні дані, що свідчать про наявність ознак злочину та докази про причетність до його скоєння ОСОБА_5 .

Також, цілодобовий домашній арешт за місцем дислокації військової служби унеможливить вчинення ОСОБА_5 нових злочинів, спілкування та здійснення впливу на учасників кримінального провадження, пересуватися за власним бажанням.

Під час розслідування встановлено, що особисте зобов`язання не може бути застосоване до підозрюваного ОСОБА_5 , так як даний запобіжний захід є найбільш м`яким, а злочин у вчиненні якого підозрюється останній є тяжким злочином.

Оскільки підозрюваний не має коштів для внесення застави, застава не може бути до неї застосована, як самостійний запобіжний захід.

Особиста порука, яка полягає у наданні особам, яких слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування, не може бути застосована, так як в ході розслідування даного провадження встановлено, що осіб які б могли взяти ОСОБА_5 на поруки не встановлено.

Враховуючи вище вказані обставини, слідчий суддя переконаний, що на даний момент виключно такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді, а також укріпить обороноздатність нашої країни, яка наразі має дефіцит воєнних кадрів.

Разом з цим, наявність контролю з боку уповноважених осіб стане надійною запорукою щодо унеможливлення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в тому числі на які посилався прокурор та при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту прокурор/слідчий не позбавлені процесуальної можливості, в будь-який момент звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 на строк до 29.10.2023 року включно, такі обов`язки:

- заборонити цілодобово залишати місце дисклокації військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , з урахуванням виконання бойових задач та можливої передислокації військової частини;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- утриматись від спілкування із свідками у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях;

- надати можливість працівникам органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_5 з`являтися у військову частину, де він перебуває з вимогою надавати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_5 передати для виконання підрозділу поліції за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1