Справа № 504/1800/23
Номер провадження 1-кп/504/589/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2023 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт по кримінальному провадженню за № 0000019 від 24.01.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Урюпінськ Волгоградської області рф, українця за національністю, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, який на момент вчинення кримінального правопорушення займав посаду водія автомобільного відділення взводу забезпечення другого батальйону зв`язку військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді водія автомобільного відділення взводу забезпечення другого батальйону зв`язку військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 11.11.2021 о 09:00 год. не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою (адреса дислокації військової частини у вироку суду не зазначається), та ухилявся від проходження військової служби до 09:00 год. 24.02.2022, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з обов`язками військової служби.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства, при цьому пояснив, що залишив частину та не з`явився на службу у зв`язку з тим, що в листопаді 2021 хотів відпочити та взяти відпустку в якій йому було відмовлено, знав, що мав отримати наказ командира та тільки після цього піти у відпустку, але поїхав до дому та вчасно не з`явився на службу, через три місяці, у зв`язку зі збройною агресією російської федерації добровільно з`явився, повідомив про своє бажання надалі проходити службу в лавах Збройних Сил України та захищати батьківщину. Наразі проходить військову службу та виконує бойові завдання.

Судовим розглядом встановлено, що 11.03.2020 ОСОБА_6 укладено з Міністерством оборони України, в особі командира військової частини НОМЕР_1 , контракт про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України на посадах солдатського, сержантського складу, строком на три роки.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2020 № 27-РС ОСОБА_6 прийнято на військову службу за контрактом, та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2020 № 51 зараховано до списків особового складу, призначено на посаду водія автомобільного відділення взводу забезпечення другого батальйону зв`язку військової частини НОМЕР_1 і вважається таким, що посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Відтак, з 11.03.2020, тобто з моменту зарахування ОСОБА_6 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Проте, солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені вимогами п.п. 1,2,3 ч.4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9,11,16,124,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, маючи реальну можливість належно виконувати військовий обов`язок і проходження військової служби, свідомо допустив їх порушення, вирішивши стати на злочинний шлях за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , о 09:00 год. 11.11.2021, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, за відсутності поважних причин, не з`явився вчасно на ранкове шикування до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою (адреса дислокації військової частини у вироку суду не зазначається). Незаконно перебуваючи поза місцем служби, солдат ОСОБА_6 проводив час вільно, на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

24.02.2022 о 09:00 год. ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 зі з`явленням із зізнанням та продовжив проходження військової служби.

Зі вступною промовою учасники процесу виступити відмовилися.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ст. 407 ч.4 КК України в редакції статті, чинній на час вчинення кримінального правопорушення, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винуватого, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд, зокрема, враховує особу ОСОБА_6 , те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проходження служби, продовжує військову службу у Збройних Силах України, приймає участь у активних бойових діях із захисту держави від збройної агресії російської федерації, а також й те, що обвинувачений скоїв умисне кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до категорії тяжких злочинів відповідно до положень ст.12 КК України.

За результатами досудової доповіді складеної Одеським районним відділом № 3 Філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, у обвинуваченого ОСОБА_6 середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб, за результатом дослідженої інформації орган пробації вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до положень ст.66 КК України являється з`явлення із зізнанням у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині), щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

В судових дебатах прокурор просив обрати обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`яке покарання, ніж передбачене санкцією ч. 4 ст. 407 КК України з застосуванням положень ст. 69 КК України, а саме штраф в дохід держави у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Сторона захисту прокурора підтримала.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 69 Кримінального Кодексу України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Враховуючи встановлені обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , а саме: з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, статус учасника бойових дій, участь в ООС на території Донецької та Луганської областей з 25.06.2020 по 12.09.2020 р., продовження проходження служби в ЗСУ, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, з урахуванням особи обвинуваченого, який до вчинення кримінального правопорушення раніше до кримінальної відповідальності не притягався, його особисті якості, відношення до скоєного, що запевнило суд в готовності ОСОБА_6 до виправлення та самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. Відповідно до положень ст. 69 КК України, суд вважає за необхідне перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання не зазначеного санкцією ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді штрафу.

У зв`язку зі зміною законодавства, суд керуючись приписами ст. 5 КК України встановлює відсутність заборони на застосування ст. 69 КК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 53 КК України, розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

При визначенні розміру штрафу суд враховує, що санкцією ч. 4 ст.407 КК України не передбачено розмірів штрафу, кримінальним правопорушенням майнова шкода не завдана, дохід внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим не отримувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Речових доказів та процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст.349, 371-373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу на користь держави в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1