Номер провадження: 11-кп/813/1601/23
Справа № 502/216/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео-конференції, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кілійського райсуду Одеської обл. від 19.04.2023 у к/п №0000928 від 01.10.2022 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кілія Ізмаїльського району Одеської обл., громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 09.12.2015 Кілійським райсудом Одеської обл. за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст.ст. 70-71 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та йому призначено покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_7 , термін його попереднього ув`язнення, а саме з 02.10.2022 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку день за день.

Залишено без змін обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обраховано з дня набрання вироком законної сили.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Вказаним вироком суду 1-ої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він ІНФОРМАЦІЯ_2 близько о 19:30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території подвір`я приватного домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до ОСОБА_9 , діючи умисно, протиправно, з метою заподіяння смерті ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, наніс останньому один удар ножом в область грудної клітини, внаслідок чого спричинив тілесне ушкодження у вигляді сліпого проникаючого колото-різаного поранення передньої поверхні грудної клітини праворуч з ушкодженням м`яких тканин, хрящової частини ребер, пристінкової плеври, перикарду та серця, яке за критерієм небезпеки для життя відноситься до тяжких тілесних ушкоджень та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_9 , яка настала через декілька хвилин після нанесення даного тілесного ушкодження. Умисні дії ОСОБА_7 , які виразилися у спричиненні зазначених тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті останнього.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка їх подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не погодився із оскаржуваним вироком, вважає його не законним та необґрунтованим, з огляду на наступне:

- судом 1-ої інстанції під час розгляду кримінального провадження не встановлена ні мета, ні мотив кримінального правопорушення, що вказували б на його умисел на заподіяння смерті ОСОБА_9 , натомість загиблий прийшов до нього з ножом, агресивно налаштований та з метою вбити останнього, про що свідчили його прямі погрози та дії, більш того ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком експерта № 2564/391 від 13.10.2022;

- поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що в діях ОСОБА_7 вбачається склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, оскільки останній захищаючись від нападу ОСОБА_9 , мав намір відштовхнути його та несвідомо наніс йому удар ножом, який став смертельним;

- судом 1-ої інстанції не враховано того, що після нанесення удару ножом ОСОБА_7 намагався врятувати ОСОБА_9 закриваючи рану, та просив дружину викликати швидку;

- в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 374, ч. 3 ст. 373 КПК України, при формулюванні обвинувачення щодо ОСОБА_7 , яке суд визнав доведеним, не зазначено мотиву та мету заподіяння останнім тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , тобто судом 1-ої інстанції не розкрито суб`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Враховуючи викладене, обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду 1-ої інстанції та визнати його винним за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 5 років.

Правові позиції інших учасників апеляційного розгляду.

У своїх письмових запереченнях прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_10 не погодився із поданою обвинуваченим ОСОБА_7 апеляційною скаргою та зазначив наступне:

- характер нанесення удару ножом, локалізація тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_9 , незначна відстань нанесення удару, статичне положення ОСОБА_9 в момент нанесення удару ножом, вказують на те, що нанесення удару ножом не було випадковим, а прицільним, адже здійснювалось в грудну клітину, де розташовані життєво-важливі органи, крім того, як показав в судовому засіданні обвинувачений, в момент нанесення удару ножом ОСОБА_9 перебував навпроти нього на незначній відстані та активних дій не вчиняв, що відповідно виключає можливість характеризувати дії обвинуваченого як необережні, більш того зазначене узгоджується з висновком судово-медичної експертизи, яка встановила, що тілесне ушкодження ОСОБА_9 утворилося внаслідок різкої акцентованої дії колото-різаного предмета (удару);

- ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду обвинувачений не зазначав, що мотивом його дій був захист від суспільно небезпечного посягання, натомість обвинувачений під час проведення слідчого експерименту на етапі досудового розслідування відобразив обставини, які характеризують подію як нещасний випадок - самоушкодження, а на етапі судового розгляду дав свідчення відповідно до яких він ненавмисно наніс удар ножом та смерті потерпілого не бажав;

- враховуючи обставини, що передували вчиненню злочину, взаємовідносини потерпілого та обвинуваченого, які були раніше знайомими, способу вчинення злочину, характеру, механізму утворення та локалізації спричинених тілесних ушкоджень потерпілому, подальші дії обвинуваченого, який ховався на горищі та неодноразово змінював версію подій, слід дійти висновку про те, що ОСОБА_7 цілеспрямовано і свідомо, наніс удар ножом в область серця, та не міг не передбачити, що такі дії призведуть до смерті потерпілого;

- з матеріалів кримінального провадження в обвинуваченого не виявлено тілесних ушкоджень, які за своїми локалізацією, характером та морфологічними властивостями були б притаманні для боротьби чи самооборони, а утворені синці на кінцівках з показань обвинуваченого отримані ним внаслідок побиття поліцейськими, а не потерпілим, до того ж, потерпілий перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння і фактично не мав можливості чинити активний напад, або опір обвинуваченому.

Посилаючись на викладене, прокурор ОСОБА_10 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого.

В судове засідання апеляційного суду потерпіла ОСОБА_11 не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, жодних клопотань до суду не надавала, у зв`язку із чим, колегія суддів заслухавши думку учасників провадження, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснити без її участі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення приписам наведеної норми кримінального процесуального закону відповідає в повній мірі.

Так, в судовому засіданні суду 1-ої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 частково визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину та пояснив, що тривалий час мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю цивільною дружиною та її маленькою донькою. ІНФОРМАЦІЯ_2, у вечірній час, його цивільна дружина з донькою пішли по справах, а він знаходився на подвір`ї вищевказаного будинку та займався особистими справами. Приблизно о 19:30 год. на подвір`я зайшов його знайомий ОСОБА_9 , з яким у нього на передодні виник конфлікт на побутовому ґрунті. Пройшовши на подвір`я, ОСОБА_9 знов почав сварку, яка переросла у штовханину. Під час штовханини ОСОБА_9 дістав з кишені ніж з дерев`яною рукояткою та став намагатись ним завдати удар. Перехопивши ніж з рук потерпілого своєю лівою рукою, він відштовхнув ОСОБА_9 та захищаючись, завдав ножем один удар в праву частину груди останнього, від якого він впав на землю. Побачивши що ОСОБА_9 не подає ознак життя, він спробував надати останньому допомогу, але зрозумів, що потерпілий помер. Зрозумівши, що вбив ОСОБА_9 він дуже розхвилювався, викинув ніж та піднявся на горище будинку, де через деякий час його і затримали працівники поліції. Він не заперечує, що винен у смерті ОСОБА_9 , але лише захищався від протиправних дій останнього і умислу на вбивство не мав, це сталось випадково. Також обвинувачений зазначив, що і він сам і потерпілий під час вищевказаних подій перебували у стані алкогольного сп`яніння.

Водночас, не дивлячись на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд 1-ої інстанції, обґрунтовуючи доведеність вини обвинуваченого, послався на досліджені ним докази, а саме:

- протокол огляду місця події з фототаблицею від ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого працівниками поліції був виявлений труп гр-на ОСОБА_9 , а також вилучені: кухонний ніж, футболку сірого кольору, змиви крові біля трупа та на дверному пройомі горища. Вилучені речі визнані речовими доказами та на них накладено арешт (т. 1, а.с. 84-110);

- лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_9 № 391 від 02.10.2022 та протоколом огляду трупа від тієї ж дати (т. 1, а.с. 115-120);

- вилучені під час огляду трупа речі потерпілого, які визнано речовими доказами та на які накладено арешт (т. 1, а.с. 121-123);

- заяву ОСОБА_12 від 02.10.2022 про видачу ножа в якій остання зазначила, що даний ніж був наданий їй донькою - ОСОБА_13 , а до цього переданий їй обвинуваченим (т. 1, а.с. 124);

- протокол огляду місця події від 02.10.2022 під час якого було вилучено добровільно виданий ОСОБА_12 ніж, який визнано речовим доказом та на який накладено арешт (т. 1, а.с. 125-133);

- протокол отримання зразків для проведення експертизи від 02.10.2022 під час чого вилучено зрізи нігтів з обох рук потерпілого ОСОБА_9 (т.с. 1, а.с. 134-135);

- протокол отримання зразків для проведення експертизи від 02.10.2022 під час чого вилучено зрізи нігтів з обох рук обвинуваченого ОСОБА_7 (т. 1, а.с. 138);

- протокол отримання зразків для проведення експертизи від 02.10.2022 під час чого вилучено змиви з обох рук обвинуваченого ОСОБА_7 (т. 1, а.с. 140);

- протокол отримання зразків для проведення експертизи від 02.10.2022 під час чого вилучено зразки крові ОСОБА_7 (т. 1, а.с. 142);

- протокол отримання зразків для проведення експертизи від 20.10.2022 під час чого вилучено зразки крові ОСОБА_7 (т. 1, а.с. 146);

- висновок судово-медичної експертизи № 391 від 29.11.2022, яка встановила, що на тілі ОСОБА_9 виявлено одне сліпе проникаюче колото-різане поранення передньої поверхні грудної клітки праворуч з ушкодженням м`яких тканин, хрящової частини ребер, пристінкової плеври, перикарду та серця. Дане ушкодження є колото-різаним та могло утворитися в результаті дії клинка плоского колючо-ріжучого предмету що має обушок та лезо при максимальній ширині зануреної частини не більше 2,6 см, рану в поперековій ділянці зліва. Інших тілесних ушкоджень на трупі не виявлено. Смерть ОСОБА_9 знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з одним колото-різаним сліпим проникаючим пораненням правої половини передньої поверхні грудей з ушкодженням шкіри, підлягаючих м`яких тканин, хрящової частини 3-4-их правих ребер, клітковини переднього середостіння, наскрізне ушкодження стінки аорти, навколосерцевої сумки та серця, що супроводжувалося скупченням крововиливом в навколосерцеву сумку та праву плевральну порожнину (в правій плевральній порожнині міститься приблизно 2000 мл рідкої крові, в серцевій сорочці міститься біля 300,0 гр. щільних темно-червоних згортків крові, в правій плевральній порожнині наявно близько 900 гр. аналогічних згустків). Безпосередньою причиною смерті з`явився комбінований шок (насамперед, це кардіопульмональний, внаслідок здавлення серця кров`ю (гемотампонадою), що вилилась в навколосерцеву сумку та плевральну порожнину, геморагічний і травматичний) (т. 1, а.с. 148-153);

- висновок експерта № 2564/391 від 13.10.2022 згідно з яким у крові ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт у концентрації 2,53 проміллє (т. 1, а.с. 154);

- висновок судово-медичної експертизи № 307 від 10.10.2022, яка встановила, що у обвинуваченого ОСОБА_7 наявні тілесні ушкодження у вигляді синця на правій верхній кінцівці та саден на нижніх кінцівках, які з наданих пояснень експерту отримані обвинуваченим внаслідок його затримання (т. 1, а.с. 156);

- висновок судово-імунологічної експертизи № 1131 від 17.10.2022, яка встановила групову приналежність крові ОСОБА_9 (т. 1, а.с. 157);

- висновок судово-імунологічної експертизи № 1188 від 31.10.2022, яка встановила групову приналежність крові обвинуваченого ОСОБА_7 (т. 1, а.с. 158-160);

- висновок судово-цитологічної експертизи № 409 від 08.11.2022, яка встановила, що на лезі ножа, який був виданий свідком ОСОБА_12 наявна кров людини, що може походити від вбитого ОСОБА_9 (т. 1, а.с. 161-164);

- висновок судової медико-криміналістичної експертизи № 438 від 01.11.2022, яка встановила, що тілесне ушкодження виявлене у ОСОБА_9 могло утворитися внаслідок нанесення удару ножем, який був виданий свідком ОСОБА_12 (т. 1, а.с. 165-169);

- висновок судово-імунологічної експертизи № 1189 від 07.11.2022, яка встановила, що у змивах з рук обвинуваченого наявна кров людини, яка може походити від вбитого ОСОБА_9 (т. 1, а.с. 170-172);

- висновок судово-імунологічної експертизи № 1191 від 07.11.2022, яка встановила, що на брюках вилучених у ОСОБА_7 наявна кров людини, яка може походити від вбитого ОСОБА_9 (т. 1, а.с. 173-176);

- висновок судово-імунологічної експертизи № 1187 від 07.11.2022, яка встановила, що кров на грошовій банкноті вилученій у ОСОБА_7 , може походити від ОСОБА_9 (т. 1, а.с. 177-179);

- висновок судово-імунологічної експертизи № 1237 від 14.11.2022, яка встановила, що кров у змивах, вилучених з місця вчинення злочину може походити від ОСОБА_9 (т. 1, а.с. 180-183);

- протокол тимчасового доступу до речей та документів від 12.12.2022 під час якого було вилучено зразок крові ОСОБА_9 (т. 1, а.с. 196-198);

- висновок судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи № 630 від 09.01.2023, яка встановила наявність крові ОСОБА_9 на змиві з правої руки обвинуваченого ОСОБА_7 (т. 1, а.с. 201-206);

- висновок судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи № 631 від 09.01.2023, яка встановила, що на лезі кухонного ножа виданого свідком ОСОБА_12 наявна кров ОСОБА_9 (т. 1, а.с. 207-212);

- протокол затримання особи від 02.10.2022 під час чого у обвинуваченого було вилучено речі докази зі слідами крові, яка відповідно до висновків наведених експертиз могла походити від ОСОБА_9 . Вказані речі визнані речовими доказами та на них накладено арешт (т. 1, а.с. 223-229);

- висновок судово-медичної експертизи № 1/391-2022 від 20.01.2023, яка встановила, що: тілесне ушкодження ОСОБА_9 у вигляді одного сліпого проникаючого колото-різаного поранення передньої поверхні грудної клітини утворене внаслідок різкої акцентованої дії колото-різаного предмету (удару) клинка; дане тілесне ушкодження не могло утворитися внаслідок самоушкодження чи натикання на клинок ножа; дане тілесне ушкодження не могло утворитися внаслідок обставин, що зазначені обвинуваченим ОСОБА_7 вході слідчого експерименту з ним; після отримання тілесного ушкодження ОСОБА_9 міг вчиняти неактивні дії вкрай короткий проміжок часу, що обчисляється кількома хвилинами до настання смерті (т. 1, а.с. 241- 245);

- акт медичного огляду № 77 від 02.10.2022, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_7 після вчинення злочину знаходився в стані алкогольного сп`яніння (т. 2, а.с. 9);

- висновок медичного огляду від 02.10.2022, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_7 після вчинення злочину знаходився в стані алкогольного сп`яніння (т. 2, а.с. 10);

- висновок судово-психіатричної експертизи № 2 від 03.01.2023, відповідно до якого ОСОБА_7 в період вчинення кримінального правопорушення на будь-який психічний розлад не страждав, а перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, за психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 2, а.с. 11-15).

Враховуючи викладене, суд 1-ої інстанції, за результатами дослідження та оцінки вищезазначених доказів, дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена в ході судового розгляду та його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України.

Апеляційний суд вважає безпідставними посилання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо наявності підстав для перекваліфікації його дій на ч. 1 ст. 119 КК України, з огляду на наступне.

Так, вбивство, вчинене через необережність (ч. 1 ст. 119 КК України) має місце лише при необережній формі вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання його суспільно небезпечних наслідків.

Водночас, умисне вбивство (ч. 1 ст. 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли особа усвідомлює, що може заподіяти смерть іншій особі, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Разом із цим, з матеріалів провадження, зокрема висновку судово-медичної експертизи (т. 1, а.с. 241- 245), вбачається, що у трупа ОСОБА_9 виявлено одне сліпе проникаюче колото-різане поранення передньої поверхні грудної клітки праворуч з пошкодженням внутрішніх органів, при цьому зазначене поранення у ОСОБА_9 виключає можливість утворення внаслідок самоушкодження та натикання на клинок ножа. Більш того, дане ушкодження у ОСОБА_9 не могло утворитись у зазначений спосіб ОСОБА_7 (згідно протоколу слідчого експерименту та цифрового носія у вигляді флешки з відеозаписом) так як не відповідає кут входження леза та недостатньо сили дії клинка.

Тобто, характер нанесення удару ножом, локалізація тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_9 , незначна відстань нанесення удару, статичне положення ОСОБА_9 в момент нанесення удару ножом, вказують на те, що нанесення удару ножом не було випадковим, а прицільним, адже здійснювалось у грудну клітину, де розташовані життєво-важливі органи.

Більш того, наносячи удар ножом у ділянку передньої поверхні грудної клітки, а саме у життєво-важливий орган, серце, з достатньою силою для його пошкодження, свідчить про те, що ОСОБА_7 бажав настання смерті ОСОБА_9 .

Таким чином, апеляційний суд враховуючи обставини, що передували вчиненню злочину, зокрема сварка між обвинуваченим та ОСОБА_9 , спосіб вчинення злочину, характеру, механізму та локалізації спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , подальші дії обвинуваченого ОСОБА_7 , який ховався на горище, вважає, що обвинувачений цілеспрямовано та свідомо наніс удар ножом в область серця та не міг не передбачити, що такі дії призведуть до смерті ОСОБА_9 , у зв`язку із чим посилання обвинуваченого щодо відсутності в нього умислу на вбивство ОСОБА_9 є голослівними та такими, що не підтверджуються матеріалами провадження.

Окрім того, колегія суддів вважає неспроможними твердження обвинуваченого про те, що він захищаючись від нападу ОСОБА_9 , мав намір відштовхнути його та несвідомо наніс йому удар ножом, оскільки відповідно до матеріалів провадження у ОСОБА_7 не виявлено тілесних ушкоджень, які за своїми локалізацією та характером були б притаманні для боротьби чи самооборони, при цьому утворені синьці на кінцівках обвинуваченого, з його ж показань, отриманні ним внаслідок побиття поліцейськими, а не ОСОБА_9 .

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_7 щодо не врахування судом 1-ої інстанції того, що після нанесення удару ножом останній намагався врятувати ОСОБА_9 закриваючи рану, та просив дружину викликати швидку, апеляційний суд вважає необґрунтованим та такими, що не відповідають дійсності, натомість з матеріалів провадження вбачається, що після нанесення ОСОБА_9 удару ножом, обвинувачений заліз на горище будинку, де в подальшому був затриманий співробітниками поліції.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо порушення судом 1-ої інстанції вимог п. 2 ч. 3 ст. 374, ч. 3 ст. 373 КПК України, а саме те, що при формулюванні обвинувачення, яке суд визнав доведеним, не зазначено мотиву та мету заподіяння ним тілесних ушкоджень ОСОБА_9 є такими, що не відповідають дійсності та спростовуються мотивувальною частиною вироку суду 1-ої інстанції.

Отже, за встановлених апеляційним судом обставин, суд 1-ої інстанції на підставі аналізу та оцінки всіх досліджених доказів у провадженні, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та правильність кваліфікації його дій.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Кілійського райсуду Одеської обл. від 19.04.2023, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарження в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який утримується під вартою - у той самий строк з моменту отримання її копії.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4