Справа № 754/6672/23
У Х В А Л А

Іменем України

18 травня 2023 року м.Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001543 від 14.05.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , 18.05.2023 подав до суду клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0001543 від 14.05.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор зазначає, що 13.05.2023 приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись на своєму автомобілі ВАЗ 2107 2004 року випуску, днз НОМЕР_1 на перетині вулиць Братиславська та Шолом-Алехейма у м. Києві був зупинений працівниками Управління патрульної поліції у м. Києві за порушення п.11.4 Правил дорожнього руху. В подальшому з метою уникнення адміністративної відповідальності ОСОБА_4 запропонував неправомірну вигоду працівнику поліції у сумі 500 грн за те, щоб останній не складав адміністративні матеріали на нього за порушення ПДР.

В ході огляду місця події слідчим СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві виявлено та вилучено грошові кошти, а саме купюра МБ 9288613 номіналом 500 грн; посвідчення водія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 транспортного засобу ВАЗ 2107 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15.05.2023 грошові кошти у сумі 500 грн, посвідчення водія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 транспортного засобу ВАЗ 2107 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001543 від 14.05.2023.

Вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали, з`ясувавши правову позицію прокурора, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню, оскільки необхідність застосування арешту вилученого майна обґрунтована матеріалами кримінального провадження долученим до клопотання, та доведена прокурором.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, псування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурор про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

Приписами ч.ч.10,11 ст.170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, у тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Метою накладання арешту на майно є збереженням речових доказів, а саме: запобігання їх приховування, зникнення, втрати, знищення або перетворення, відчуження.

Підставою для арешту майна є наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно є речовим доказом, яке зберегло на собі сліди злочину та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки існують підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити цей вид забезпечення кримінального провадження, а саме: тимчасово вилучене майно, про арешт якого ставить питання прокурор, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, вказане майно підпадає під ознаки речового доказу.

Враховуючи викладене клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Отже, з урахуванням вказаних положень норм КПК України, слідчий суддя вважає, що накладення арешту шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження зазначеного вище майна є достатнім, розумним та співмірним видом заборони для виконання завдань кримінального провадження.

Керуючись статтями 132, 167, 168, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001543 від 14.05.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України про накладення арешту на майно, задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти у сумі 500 грн однією купюрою МБ 9288613, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною розпорядження та користування.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони не позбавлені можливості звернутись до суду у передбаченому законом порядку з клопотанням про скасування арешту майна.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1