ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1405/23 Справа № 191/370/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2023 року про задоволення клопотання начальника ДУ Синельниківська виправна колонія (№94) та звільнення умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, до затримання не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, відбуваючого покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.08.2018 року за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 70, ст. 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з іспитовим строком на 3 роки. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18.06.2019 року рішення суду про звільнення від відбування покарання з іспитовим строком - скасовано та направлено для відбування покарання

Встановила:

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2023 року задоволено клопотання начальника Державної установи Синельниківська виправне колонія (№ 94) та постановлено звільнити ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного йому вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.08.2018 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.1 ст.75, п.п.1-2 ч.1 ст.76 КК України до п`яти років позбавлення волі з іспитовим строком на три роки, ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.06.2019 року скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та направлено для відбування покарання, на один рік шість місяців п`ятнадцять днів невідбутого строку покарання.

Рішення суду обґрунтовано тим, що матеріалами, наданими суду доведено, що поведінка засудженого ОСОБА_7 , враховуючи наявність семи заохочень та одного стягнення, яке погашене у визначений законом строк, протягом відбування покарання вказує на його бажання стати на шлях виправлення.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор не погодився з таким рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у застосуванні до засудженого ОСОБА_7 ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до записів (результатів оцінювання) у щоденнику індивідуальної роботи із засудженим ОСОБА_7 від 26.03.2021 року, 26.06.2021 року, 24.09.2021 року - недоцільно до засудженого застосування заохочувальної норми, від 10.07.2022 року, 10.10.2022 року, 27.12.2022 року - доцільно до засудженого застосування заохочувальної норми.

Однак, суд не врахував особу засудженого ОСОБА_7 який раніше неодноразово судимий за умисні злочини, за час відбування покарання в ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)» характеризується позитивно, мав 7 заохочення і 1 стягнення, не приймає участі у програмах диференційованого виховного впливу, до засудженого 25.04.2016 року вже застосовувалися заохочувальні норми закону, передбачені ст. 81 КК України, але засуджений знову вчинив умисні кримінальні правопорушення.

Також зазначає, що при розгляді вищевказаної заяви судом не враховано, що у відношенні засудженого ОСОБА_7 у Центрально-міському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито 1 виконавче провадження про стягнення коштів на користь держави, заборгованість по яким на момент розгляду клопотання не погашена, а згідно ч.2 ст. 118 Кримінально-виконавчого кодексу України, засуджені до позбавлення волі, які мають заборгованість за виконавчими документами, зобов`язані працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, до погашення такої заборгованості.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити.

Засуджений заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони обвинувачення, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.

Відповідно до ст. 81 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.

Висновок про можливість застосування умовно - дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.

Згідно вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Суд першої інстанції розглядаючи клопотання засудженого про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, належним чином не врахував загальну характеристику особи за весь період відбуття покарання.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.08.2018 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.1 ст.75, пп.1-2 ч.1 ст.76 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі з іспитовим строком на три роки.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.06.2019 року скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та направлено для відбування покарання.

Початок строку відбування покарання 02.09.2019 року.

Кінець строку відбування покарання 02.09.2024 року.

З характеристики на ОСОБА_7 від 17.01.2023 року вбачається, що засуджений у місцях позбавлення волі знаходиться з 03.09.2019 року.

Перебуваючи в УВП №3 міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, засуджений заохочень та стягнень не мав. В ДУ СВК №55 Запорізької області характеризувався у більшості позитивно, був працевлаштований, залучався до благоустрою установи, мав одне заохочення та два стягнення.

З 18.09.2019 року відбуває покарання у ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)». Характеризується позитивно. На теперішній час засуджений працевлаштований на виробництві установи в цеху по виготовленню дерев`яних брикетів зварювальником. Має п`ять заохочень, стягнення відсутні. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу. Етапи програми виконує систематично та самостійно. Провину та суспільну небезпеку в скоєному злочині визнає та усвідомлює повністю, розкаюється у вчиненому злочині. Станом на 02.01.2023 року відбув 2/3 частини строку покарання.

14.05.2021 року на засіданні адміністрації комісії СВК № 55 засудженому ОСОБА_7 було відмовлено у застосуванні до нього вимог ст. 101 КВК України як особі, яка не стає на шлях виправлення, а також за станом здоров`я.

15.03.2022 року на засіданні адміністрації комісії СВК № 94 засудженому ОСОБА_7 відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України, яка особі, яка не стала на шлях виправлення.

Відповідно до оцінки ризиків вчинення кримінального правопорушення, ризик оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній.

Враховуючи викладене, дані про особу засудженого, який раніше неодноразово судимий за умисні злочини, 25.04.2016 року до ОСОБА_7 вже застосовувались заохочувальні норми закону, передбачені ст. 81 КК України, але останній знову вчинив умисні кримінальні правопорушення, колегія суддів приходить до висновку, що хоча у поведінці ОСОБА_7 і існують позитивні зміни, однак це в повній мірі не дає підстави вважати, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт відбуття засудженим 2/3 строку призначеного покарання та наявність заохочень не свідчить про його виправлення та сумлінне ставлення останнього до праці.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання є помилковими та не відповідають обставинам провадження, даним про особу і поведінку засудженого.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення, що виключає можливість його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню, а оскаржувана ухвала щодо засудженого скасуванню, з постановленням нової ухвали на підставі п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2023 року про задоволення клопотання начальника ДУ Синельниківська виправна колонія (№94) та звільнення умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання щодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання начальника ДУ Синельниківська виправна колонія (№94) про звільнення ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування невідбутої частини призначеного покарання.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4