справа № 361/8159/20
провадження № 1-кп/361/349/23
ВИРОК

Іменем України

20 червня 2023 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря прокурора обвинувачених: захисників: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002577 від 10 жовтня 2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Шабатівка Монастирищенського району Черкаської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, дітей на утриманні не має, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

31.08.2010 вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого 20.07.2012 умовно-достроково на строк 10 місяців 17 днів;

30.08.2013 вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки;

18.11.2013 вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

20.06.2017 вироком Подільського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 25.10.2019 умовно-достроково на строк 11 місяців 1 день;

21.01.2021 вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць, призначене покарання відбув повністю,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Тарасівка Олександрійського району Кіровоградської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, дітей на утриманні не має, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в :

09 жовтня 2020 року приблизно о 14.00 год. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік залізничної станції Княжичі, що знаходиться у місті Бровари Київської області, вступили у попередню змову між собою щодо заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, розподіливши між собою злочинні ролі, згідно із якими ОСОБА_4 мав здійснити напад, а ОСОБА_5 повинен був спостерігати за навколишньою обстановкою з метою попередження викриття.

Того ж дня, 09 жовтня 2020 року, приблизно о 14.10 год., реалізуючи свій спільний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік вказаної залізничної станції Княжичі, побачили раніше незнайому їм ОСОБА_8 та обрали об`єктом свого злочинного посягання належне останній майно.

Продовжуючи реалізацію свого спільного умислу, направленого на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки, діючи відповідно до попередньо розподілених між ними ролей, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_8 , приставив розкладний ніж до лівої частини тулубу потерпілої, під погрозою фізичної розправи над нею. Таким чином, подолавши супротив потерпілої, ОСОБА_4 висловив вимогу про передачу йому майна, зокрема, мобільного телефону марки Motorola Moto C Plus вартістю 825 грн. та інших речей, які були у потерпілої ОСОБА_8 , після чого, не дочекавшись поки остання дістане належне їй майно та передасть обвинуваченому, ОСОБА_4 витягнув вказаний мобільний телефон своєю рукою з передньої правої кишені штанів потерпілої, у ході чого ОСОБА_8 , усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, почала втікати, однак ОСОБА_4 наздогнав потерпілу, схопив її за волосся та намагався завдати удар правою рукою в область голови, проте втратив рівновагу та вони разом упали на землю.

У цей час, ОСОБА_5 підбіг до потерпілої ОСОБА_8 та почав своєю рукою здійснювати удушення останньої, після чого взяв камінь та тримаючи його в правій руці наніс потерпілій ОСОБА_8 один удар в праву частину обличчя, один удар в область потилиці, п`ять ударів у праву частину голови, два удари в праву частину плеча, один удар в праву частину спини, після чого потерпіла закрила область голови руками, а ОСОБА_5 у в цей час наніс їй три удари каменем по пальцях рук, у зв`язку з чим потерпіла ОСОБА_8 , не маючи сил піднятись від нанесених їй ударів, продовжувала лежати на землі, а ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_5 відкрито викрали з рюкзака потерпілої, один позолочений ланцюг у виді шнурка та один позолочений ланцюг плетіння бісмарк, приблизною вартістю по 500 грн. кожний, після чого ОСОБА_8 від нанесених ударів втратила свідомість.

Своїми діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 завдали потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 1825 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у суді свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за викладених в обвинувальному акті обставин, визнав повністю та пояснив, що дійсно він за попередньою змовою із ОСОБА_5 спільно вчинили напад на ОСОБА_8 з метою заволодіння майном потерпілої. На даний час він дуже жалкує про скоєне, свої дії оцінює критично та готовий понести покарання за вчинений злочин, просив суд врахувати, що від його дій для здоров`я потерпілої ОСОБА_8 тяжких наслідків не настало. У вчиненому щиро розкаюється, просив суд при призначенні покарання врахувати також його активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, добровільне часткове відшкодування ним ОСОБА_8 завданої шкоди, про що свідчить відкликання потерпілою пред`явленого позову про відшкодування завданої шкоди, позицію останньої, яка просила суд суворо його не карати, стан його здоров`я, відсутність фаланг на двох пальцях руки, що перешкоджає йому працювати. Також просив врахувати те, що він лише заволодів майном потерпілої ОСОБА_8 , при цьому тілесних ушкоджень чи шкоди здоров`ю останньої ним не заподіяно, а також те, що він уже тривалий час утримується під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 у суді свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за викладених в обвинувальному акті обставин, визнав повністю та пояснив, що він за попередньою змовою із ОСОБА_4 спільно вчинили напад на ОСОБА_8 з метою заволодіння майном потерпілої. На теперішній час він дуже жалкує про скоєне, свої дії оцінює критично, готовий понести за вчинений злочин покарання, при призначенні якого просив суд врахувати, що він до кримінальної відповідальності притягується вперше, у вчиненому щиро розкаюється та більше ніколи не буде вчиняти кримінальні правопорушення, у ході розгляду даної справи він добровільно відшкодував потерпілій ОСОБА_8 завдану шкоду, остання будь-яких претензій до нього не має, про що свідчить відмова останньої від пред`явленого до нього цивільного позову про відшкодування шкоди, потерпіла вибачила його, просила суд суворо його не карати та не позбавляти волі.

Крім визнавальних показань обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 їх винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, повністю доведена та підтверджується дослідженими у суді доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_8 у суді показала, що 09 жовтня 2020 року близько 14.00 год. вона проходила неподалік залізничної станції Княжичі, що знаходиться у місті Бровари Київської області, у цей час до неї підійшов обвинувачений ОСОБА_4 , який приставив до її лівої частини тулуба розкладний ніж та висловив вимогу віддати йому мобільний телефон та інші речі, які були у неї. У подальшому ОСОБА_4 , не дочекавшись поки вона самостійно дістане своє майно та передасть йому це майно, ОСОБА_4 своєю рукою із кишені її штанів витягнув мобільний телефон, після чого вона почала втікати, однак ОСОБА_4 наздогнав її та схопив, проте втратив рівновагу та вони разом впали на землю.

У цей час до них підбіг ОСОБА_5 , який взяв камінь та тримаючи його в правій руці наніс їй близько 12 ударів в область голови, потилиці та по обличчю, вона закрила область голови руками, однак ОСОБА_5 наніс їй удари каменем по пальцях рук. Не маючи сил піднятися від нанесених ударів, вона лежала на землі. У цей час обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спільно забрали в неї із рюкзака ще два позолочених ланцюжки, після чого вона від нанесених ударів втратила свідомість.

Законний представник, матір неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 у суді показала, що коли дочка поверталася з коледжу, по дорозі додому на неї напали двоє обвинувачених, забрали у дочки мобільний телефон марки Motorola Moto C Plus, один позолочений ланцюг у виді шнурка та один позолочений ланцюг у виді плетіння бісмарк, які вона купляла дочці. Після нападу її дочка перебувала в лікарні, у неї була розбита голова, зламаний ніс та перлом пальця на правій руці, який на даний час добре не функціонує. Після цієї події дочка ОСОБА_10 ходила до психолога, досі важко реагує на те, що з нею сталося, вона до цього часу боїться сама ходити ввечері по вулиці. Також у дочки залишилися шрами на лобі та на пальці руки, що вкрай негативно ОСОБА_11 сприймається оскільки вона займається творчою діяльністю, малюванням. Обидва обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 попросили у дочки вибачення, ОСОБА_4 частково відшкодував завдану шкоду, ОСОБА_5 відшкодував завдану шкоду повністю.

Також винуватість обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, підтверджується дослідженими судом письмовими доказами:

витягом з ЄРДР № 0002577 від 10 жовтня 2020 року;

протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10 жовтня 2020 року;

довідкою Комунального некомерційного підприємства Броварська багатопрофільна клінічна лікарня за № 7858 від 09 жовтня 2020 року;

рапортами о/у ВКП Броварського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про те, що 10 жовтня 2020 року до відділу поліції звернулася ОСОБА_8 з приводу заподіяння їй тілесних ушкоджень та викраденням у неї мобільного телефону;

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_8 від 10 жовтня 2020 року;

протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_8 від 10 жовтня 2020 року;

висновком судово-медичної експертизи № 203 від 02 листопада 2020 року та висновком судово-медичної експертизи № 41/203 від 09 листопада 2020 року, у яких зазначено, що у потерпілої ОСОБА_8 виявлені відкритий перелом середньої фаланги 4-го пальця правої кисті; рвано-забійна рана в області між фалангового суглобу 4-го пальця правої кисті, перелом середньої фаланги 4-го пальця у верхній третині; дві забійні рани в потиличній області по центру та в лобній області справа; перелом кісток носу зі зміщенням уламків; розлитий синець та підшкірна гематома в правій вилично-щічній області. Виявлені у неї тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, по строку вони можуть відповідати 09 жовтня 2020 року та відносяться до категорії: відкритий перелом середньої фаланги 4-го пальця правої кисті: рвано-забійна рана в області міжфалангового суглобу 4-го пальця правої кисті, перелом середньої фаланги 4-го пальця у верхній третині до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, так як для зрощення перелому та відновлення функції пальця необхідний термін більше 21 доби; дві забійні рани в потиличній області по центру та в лобній області справа та перелом кісток носу зі зміщенням уламків як кожне окремо так і у своїй сукупності, до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; розлитий синець та підшкірна гематома в правій вилично-щічній області до легких тілесних пошкоджень. Враховуючи характер, кількість та розташування тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичній експертизі по обстеженню ОСОБА_8 , їх утворення при падінні з вертикального чи близького до нього положення тіла (з висоти власного зросту) малоймовірне. Вони могли утворитися при обставинах вказаних потерпілою ОСОБА_8 у протоколі допиту та при проведенні слідчого експерименту, а саме при нанесенні не менш ніж п`яти ударів камінням, зажатим у руці, в потиличну область, праву половину обличчя, в область носа та правої кістки;

протокол огляду місця події (ділянка місцевості, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 ) від 10 жовтня 2020 року;

протокол огляду місця події (ділянка місцевості, що розташована за адресою: Київська область, місто Бровари, близько 40 метрів від залізничної станції Княжичі у місті Бровари Київської області) від 10 жовтня 2020 року;

протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_8 від 11 жовтня 2020 року;

протоколом пред`явлення предмету (мобільного телефону) для впізнання потерпілій ОСОБА_8 за фотознімками від 12 жовтня 2020 року;

протоколом огляду (перегляду) відеозапису від 10 жовтня 2020 року;

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_5 свідку ОСОБА_14 від 10 жовтня 2020 року;

заявою свідка ОСОБА_14 про добровільну видачу мобільного телефону слідчому від 10 жовтня 2020 року;

протоколом огляду місця події за адресою: місто Київ, вулиця Сверстюка, буд. 1, від 10 жовтня 2020 року;

протоколом огляду (речей) від 11 жовтня 2020 року;

протоколом затримання ОСОБА_4 від 10 жовтня 2020 року;

протоколом огляду (речей спортивної кофти ОСОБА_5 ) від 11 жовтня 2020 року;

протоколом огляду (речей куртки ОСОБА_4 ) від 11 жовтня 2020 року;

висновком судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-20/50252-ТВ від 20 жовтня 2020 року, яким ринкова вартість бувшого у використанні мобільного сенсорного телефону марки Motorola Moto C Plus станом на 09 жовтня 2020 року могла становити 825 грн.;

протоколом проведення слідчого експерименту від 05 листопада 2020 року за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ;

протокол пред`явлення предмета (золотого ланцюжка) для впізнання за фотознімками потерпілій ОСОБА_8 від 12 листопада 2020 року;

протокол пред`явлення предмета (золотого ланцюжка) для впізнання за фотознімками потерпілій ОСОБА_8 від 12 листопада 2020 року.

Оцінивши досліджені у суді докази в їх сукупності, суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, дії обвинувачених суд кваліфікує за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

У ч. 2 ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови Про практику призначення судами кримінального покарання від 24 жовтня 2003 року № 7 роз`яснив, що, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Обставинами, які згідно із ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування ним потерпілій ОСОБА_8 завданої шкоди.

Обставинами, які згідно із ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, повне відшкодування ним потерпілій ОСОБА_8 завданої шкоди.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , судом не встановлено.

За змістом ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

У ч. 2 ст. 69 КК України передбачено, що на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове.

Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови Про практику призначення судами кримінального покарання від 24 жовтня 2003 року № 7 зазначив, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Призначаючи ОСОБА_4 вид і міру покарання, суд враховує, що інкримінований йому злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, характер і ступінь суспільної небезпечності цього злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів (крадіжок майна), на обліку у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога не перебуває, критично оцінює свою протиправну поведінку та готовий понести покарання за вчинене діяння, визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, наявність більше двох обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове добровільне відшкодування завданої шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги думку потерпілої ОСОБА_8 , яка при визначенні ОСОБА_4 міри покарання покладалася на суд, відношення обвинуваченого до вчиненого ним злочину, суд вважає можливим застосувати при призначенні ОСОБА_4 положення ст. 69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 187 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років та не призначати йому додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Призначаючи ОСОБА_5 вид і міру покарання, суд враховує, що інкримінований йому злочин згідно із ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, характер і ступінь суспільної небезпечності цього злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога не перебуває, критично оцінює свою протиправну поведінку та готовий понести покарання за вчинене ним діяння, визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, наявність двох обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття та повне добровільне відшкодування потерплій ОСОБА_8 завданої шкоди, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, приймаючи до уваги думку потерпілої ОСОБА_8 , яка при визначенні ОСОБА_5 міри покарання покладалася на суд, відношення обвинуваченого до вчиненого ним злочину, суд вважає можливим застосувати при призначенні ОСОБА_5 положення ст. 69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 187 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років та не призначати йому додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Згідно із ст. 76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого певні обов`язки.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства, тому на виконання вимог ч. 2 ст. 65 КК України суд вважає можливим застосувати до нього ст. 75 КК України та звільненням його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 роки та поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що саме такий вид покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , той факт, що він є раніше судимою особою за неодноразове вчинення корисливих злочинів, підстав для застосування до останнього ст. ст. 75, 76 КК України, суд не вбачає та вважає, що його виправлення й перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Із листа Державної установи Київський слідчий ізолятор № 08/13862 від 12 жовтня 2022 року вбачається, що станом на вказану дату ОСОБА_4 відбув покарання згідно із вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2021 року, яким він засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць.

Потерпілою ОСОБА_8 у кримінальному провадженні був пред`явлений цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, у якому потерпіла просила стягнути солідарно з обох обвинувачених на її користь завдану моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

Ухвалою суду від 09 січня 2023 року прийнято відмову потерпілої ОСОБА_8 від зазначеного позову у частині вимог до обвинуваченого ОСОБА_5 та закрито провадження у справі в цій частині, оскільки останній повністю відшкодував їй завдану майнову і моральну шкоду. У частині вимог до обвинуваченого ОСОБА_4 цією ж ухвалою суду вказаний позов потерпілою ОСОБА_8 за заявою останньої було залишено без розгляду.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити в порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України арешти, накладені на речові докази у даному кримінальному провадженні, підлягають скасуванню.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави передбачені ст. 118 КПК України та документально підтверджені процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 326 грн. 90 коп.

12 жовтня 2020 року ухвалами слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яких органом досудового розслідування затримано 10 жовтня 2020 року, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який відносно ОСОБА_4 неодноразово продовжувався.

Ухвалою суду від 24 квітня 2023 року строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою продовжено по 22 червня 2023 року.

Ухвалою суду від 04 листопада 2021 року обвинуваченому ОСОБА_5 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби без використання електронних засобів контролю та його негайно було звільнивши з-під варти у залі суду. Строк дії цього запобіжного заходу сплинув, після чого запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

За змістом ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Початок строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_4 у виді позбавлення волі необхідно обчислювати з дня набрання вироком законної сили, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 17 КПК України особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком, тобто покарання може бути призначене лише з моменту ухвалення судом обвинувального вироку та набрання ним законної сили.

На підставі наведених вище норм, обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно зарахувати строк його попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні в загальний строк покарання, враховуючи, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі, тобто з дня затримання обвинуваченого ОСОБА_4 10 жовтня 2020 року до дня набрання вироком законної сили.

Із урахуванням призначеного судом виду покарання та існуванням щодо обвинуваченого ОСОБА_4 ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому обраний ухвалою суду від 24 квітня 2023 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу на період до набрання вироком законної сили прокурором не подавалось.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 100, 124, 174, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Зарахувати у строк відбування ОСОБА_5 покарання строк його перебування під вартою у період з 10 жовтня 2020 року по 04 листопада 2021 року.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. ч. 1, 5 ст. 72 КК України в строк призначеного ОСОБА_4 покарання за цим вироком зарахувати строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з моменту його затримання 10 жовтня 2020 року по день набрання вироком законної сили, виходячи з того, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін та утримувати його в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на проведення у кримінальному провадженні судової експертизи в розмірі по 163 (сто шістдесят три) грн. 45 коп. із кожного.

Скасувати арешти, накладені у кримінальному провадженні ухвалами слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2020 року, на вилучене наступне майно:

куртку чоловічу чорно-зеленого кольору, у правій нижній частині якої наявний напис AGG, а у верхній частині напис Supreme, вилучену 10 жовтня 2020 року в ході особистого обшуку під час затримання у ОСОБА_4 ;

2 (два) металевих ланцюжки жовтого кольору, поміщених до спецпакету INZ 1039306, вилучені 10 жовтня 2020 року в ході особистого обшуку під час затримання у ОСОБА_5 ;

кофту сірого кольору, поміщену до спецпакету INZ 3013272, вилучену 10 жовтня 2020 року в ході особистого обшуку під час затримання у ОСОБА_5 ;

мобільний телефон марки Motorola Moto C Plus, чорно-червоного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , виданий 10 жовтня 2020 року ОСОБА_14 добровільно під час огляду місця події за адресою: місто Київ, вулиця Євгена Сверстюка, буд. 1а.

Речові докази:

мобільний телефон марки Motorola Moto C Plus, чорно-червоного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , та 2 (два) металевих ланцюжки жовтого кольору, передані під розписку на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 , залишити у її власності, після набрання вироком законної сили дозволити їй користуватися та розпоряджатися цим майном;

куртку чоловічу чорно-зеленого кольору, у правій нижній частині якої наявний напис AGG, а у верхній частині напис Supreme, та спортивну кофту сірого кольору, передані на відповідальне зберігання до камери речових доказів Броварського ВП ГУ НП в Київській області, після набрання вироком законної сили знищити.

4 (чотири) диски DVD+R Verbatim 4,7 GB, 120 min, 16x speed vitesse velocidad (№ PAP6 31 WJ230433531), що приєднані до матеріалів кримінального провадження, після набрання вироком законної сили зберігати у матеріалах даного кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1