печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4899/23-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю:

адвоката - ОСОБА_3

прокурора - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні №0000189 від 19.04.2022, -

ВСТАНОВИВ:

07.02.2023 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні №0000189 від 19.04.2022.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що арешт було накладено безпідставно, необґрунтовано, також посилається на те, що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна, яке немає відношення до кримінального провадження. Окрім цього, адвокат вказує, що грошові кошти здобуті законним шляхом, та належать потерпілому кримінальному провадженні, який орендував сейф. Відтак, адвокат вважає, що відпала потреба в арешті грошових коштів.

З врахуванням зазначеного, адвокат просить суд скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова у справі 463/3469/22 від 07.07.202 в частині:

- купюри, що нагадують за зовнішнім виглядом Долари США, номіналом по 100 Доларів США - 300 штук - виявлених та детального описаних згідно Акту/частина перша про відкриття індивідуального банківського сейфу № 015 від 25.04.2022;

- купюри, що нагадують за зовнішнім виглядом Долари США, номіналом по 100 Доларів США - 200 штук, два коричневі конверти (для момент) з надписами 073,090; білий аркуш паперу А4 з записами (розрахунками), зверху вказано дата 21.12.2021; відкритий пустий білий поліетиленовий пакет з надписом «22.12.2021 Алене от Йодизии (надпис не чітний) 13672Є.» - виявлених та детального описаних згідно Акту/частина друга про відкриття індивідуального банківського сейфу № НОМЕР_1 від 25.04.2022.

Адвокат в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання та подав письмові заперечення, в яких зазначив, що арешт є актуальним, оскільки досудове розслідування триває. Також, прокурор зазначив, що після вчинення злочинних дій 25.03.2022 у індивідуальних банківських сейфах, які орендувались однією особою виявлено майно зовсім іншого орендаря сейфу, в сейфах, які ніким взагалі не орендувались також виявлено (цінності, грошові кошти), в сейфах, які орендувались, але громадяни-орендарі зберігали в них лише документи - виявлено грошові кошти, розміри касет із сейфів не відповідають розмірам сейфів, частина касет узагалі знаходилась на стелажі насипом.

Відтак, на думку прокурора дані обставни унеможливлюють повернення майна, оскільки дане майно поміщене саме підозрюваним, а не орендарами. Окрім цього, зазначено, що ознаки грошових коштів, які просить повернути ОСОБА_5 , суперечать опису коштів, наданих потерпілим під час його допиту.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, заслухавши думку сторін, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

Судовим розглядом за наданими матеріали встановлено, що Управлінням з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000189 від 19.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 365 КК України.

07.07.2022 ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова №463/3469/22 було накладено арешт зокрема і на купюри, що нагадують за зовнішнім виглядом Долари США, номіналом по 100 Доларів США - 300 штук - виявлених та детального описаних згідно Акту/частина перша про відкриття індивідуального банківського сейфу № 015 від 25.04.2022; купюри, що нагадують за зовнішнім виглядом Долари США, номіналом по 100 Доларів США - 200 штук, два коричневі конверти (для момент) з надписами 073,090; білий аркуш паперу А4 з записами (розрахунками), зверху вказано дата 21.12.2021; відкритий пустий білий поліетиленовий пакет з надписом «22.12.2021 Алене от Йодизии (надпис не чітний) 13672Є.» - виявлених та детального описаних згідно Акту/частина друга про відкриття індивідуального банківського сейфу № НОМЕР_1 від 25.04.2022.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, як вбачається з клопотання, що арешт було накладено, з метою збереження речових доказів.

При накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні клопотання про скасування арешту майна, що накладений в рамках кримінального провадження також, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, оскільки за встановлених обставин вбачається, що підстави, на які посилається заявник, що, на його думку, свідчать про необхідність скасування вказаного арешту, є предметом перевірки органу досудового розслідування в рамках кримінального провадження №№ 0000189.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріалами, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності заявника обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав товариства та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін, не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить до висновку, про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 379, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні №0000189 від 19.04.2022 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1