Справа № 302/1018/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.05.2023смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретар с/з ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпіла ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченої - адвокат ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинувальним актом від 12.09.2022 № в ЄРДР 0000135 від 25.08.2022 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одружена, раніше не судима, працююча оператором комп`ютерного набору магазину "Амбар" в смт. Міжгір`ї, засіб мобільного зв`язку НОМЕР_1 ,

- про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 ч.1 КК України,-

- в частині розгляду угоди про примирення потерпілої і обвинуваченої,-

В С Т А Н О В И В :

24 серпня 2022 року, близько 23год. 50 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння - 1,79 проміле, що підтверджено висновком за результатами медичного огляду від 25.08.2022, керуючи автомобілем марки «ОPEL ASTRA», іноземної реєстрації НОМЕР_2 , рухаючись по вул.Гагаріна в смт.Міжгір`я, в напрямку с.Сойми Хустського району Закарпатської області, по автодорозі «Долина-Хуст», де на дорозі наявна суцільна лінія дорожньої розмітки, та в зоні дії дорожнього знаку «обмеження швидкості 40», у темну пору доби, при сухому асфальто-бетонному покритті дороги, на прямому відрізку дороги, проявила неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, не забезпечила безпеку дорожнього руху, діючи самовпевнено та самонадіяно, не обрала безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, не впоралась з керуванням транспорту в той час, як з правого узбіччя по напрямку руху транспорту на проїжджу частину дороги вибігли собаки, через що водій зробила різкий маневр вліво на зустрічну смугу руху, надалі не впоралась з керуванням транспортним засобом, який через її дії почало заносити, та допустила зіткнення з огорожею магазину «Золотий лимон», що з правої сторони по напрямку руху автомобіля, та знаходиться по АДРЕСА_2 .

Внаслідок зіткнення транспортного засобу з огорожею у пасажира ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи №104/м від 29.08.2022, виявлено; садно на слизовій оболонці губи, синець на шкірних покривах бороди, накладна гіпсова лонгета лівої верхньої кінцівки. Згідно консультації на її ім`я у ОСОБА_4 виставлено діагноз перелом середньої третини обох кісток лівого передпліччя зі зміщенням. Тілесні ушкодження у вигляді перелому середньої третини обох кісток лівого передпліччя зі зміщенням потягли за собою розлад здоров`я більше 21 дня і по цій ознаці кваліфікуються як ушкодження середньої ступені тяжкості наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п.п. 2,2.2. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих, твердих предметів по ударному механізму, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля і вкладаються в час події, яка мала місце 24.08.2022 та могли виникнути внаслідок ДТП.

Разом з тим, у відповідності до висновку інженерно-транспортної експертизи №129/08 від 26.08.2022, у заданій дорожній ситуації водій автомобіля «ОPEL ASTRA» н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 у відповідності до вимог п.п. 1.5; 2.3; 12.1; 12.3; 12.4; 12.9 «б» та 1.10 ( в частині тлумачення поняття «безпечна швидкість», «небезпека для руху»), вимогами дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 40 км/год.» ПДРУ повинна була з технічної точки зору, вести свій автомобіль з безпечною швидкістю не більше 40 км/год., яка ураховує дорожню обстановку і дорожні умови, гальмування та поворот керма застосовувати відповідно вибраній безпечній швидкості, при цьому уникати різкого гальмування та повороту керма, що дає змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, вести свій автомобіль по проїзній частині дороги по смузі руху, не виїжджаючи на зустрічну смугу або узбіччя, з моменту виявлення небезпеки для руху негайно і своєчасно застосувати екстерне гальмування. З технічної точки зору, водій автомобіля «ОPEL ASTRA» н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 мала технічну можливість уникнути виїзду на узбіччя та зіткнення з парканом в даній дорожній ситуації і полягала ця технічна можливість у виконанні вказаним водієм технічних вимог п.п. 1.5; 2.3; 12.1; 12.3; 12.4; 12.9 «б» та 1.10 ( в частині тлумачення поняття «безпечна швидкість», «небезпека для руху»), вимогами дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 40 км/год.» ПДРУ, тобто для уникнення виїзду на узбіччя та зіткнення з парканом, водієві ОСОБА_5 , з технічної точки зору, достатньо було вести свій автомобіль з безпечною швидкістю небільше 40 км/год., яка ураховує дорожню обстановку і дорожні умови, гальмування та поворот керма застосовувати відповідно вибраній безпечній швидкості, при цьому уникати різкого гальмування та повороту керма, що дає змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, вести свій автомобіль по поїзній частині дороги по смузі руху, не виїжджаючи на зустрічну смугу або узбіччя, з моменту виявлення небезпеки для руху негайно і своєчасно застосовувати екстерне гальмування. Необхідною умовою даної ДТП, з технічної точки зору, є факт невідповідності дій водія автомобіля «ОPEL ASTRA» н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 технічним вимогам п.п. 1.5; 2.3; 12.1; 12.3; 12.4; 12.9 «б» та 1.10 ( в частині тлумачення поняття «безпечна швидкість», «небезпека для руху»), вимогами дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 40 км/год.» ПДРУ, оскільки вона, маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, значно перевищила безпечну швидкість руху на даній ділянці дороги, при цьому застосувала невиправданий різкий поворот керма, який не відповідав вибраній швидкості руху, що призвело до заносу автомобіля і втрати ним керованості, та наступному виїзду автомобіля на узбіччя та зіткнення з парканом, що знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з фактом ДТП. Виходячи з відображеного на проїзній частині сліду юзу коліс автомобіля «ОPEL ASTRA» н.з. НОМЕР_2 його швидкість на момент початку гальмування становила 87-88 км/год.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст.286-1 КК України тобто, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

31.05.2023 обвинувачена ОСОБА_5 і потерпіла ОСОБА_4 уклали угоду про примирення, за якою:

- обвинувачена ОСОБА_5 беззастережно визнала вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 ч.1 КК України;

- сторони визначили, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілій завданої майнової і моральної шкоди;

- обставини, які обтяжують покарання відсутні;

- шкоду завдану правопорушенням обвинуваченою відшкодовано потерпілій повністю, цивільний позов потерпілою не заявлявся;

- сторони узгодили, щодо призначення ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.286-1 КК України, із застосуванням статті 69 КК України, перейшли до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.286-1 КК України, у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки;

- сторони зафіксували, що їм роз`яснено наслідки укладення угоди та невиконання угоди.

У судовому засіданні потерпіла, обвинувачена та його захисник підтвердили укладання угоди за вказаним змістом та розуміння наслідків затвердження угоди. Просять суд затвердити укладену ними угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченою.

Обвинувачена ОСОБА_5 визнала вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286-1 ч.1 КК України, та повністю підтвердила обставини його вчинення, зазначивши, що примирився із потерпілою, щиро покаявся, відшкодувала потерпілій заподіяну шкоду в повному обсязі, та надала згоду на призначення узгодженого сторонами угоди про примирення покарання.

Обвинувачена також повідомила, що потерпіла є її колегою по роботі, була пасажиром керованого нею авто. Окрім цього, обвинувачена повідомила, що невідкладно полагодила пошкоджений від ДТП паркан.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 просить затвердити угоду про примирення укладену між потерпілою та обвинуваченим, посилаючись на те, що така узгоджується з вимогами КПК України та КК України, не суперечить інтересам потерпілої та інших осіб.

Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила суду, що розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України. Додатково повідомила суду, що не має жодних майнових претензій до обвинуваченої.

Прокурор заперечив щодо затвердження угоди між потерпілою та обвинуваченою. Позицію пояснив тим, що кримінальне правопорушення посягає на безпеку дорожнього руху.

Перевіривши угоду про примирення та заслухавши думку прокурора, потерпілої, обвинуваченої, захисника, суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, зазначена угода про примирення відповідає вимогам КПК України та закону, і підлягає затвердженню.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачений: ч.1 ст.286-1 КК України, який відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким кримінальним правопорушенням (злочином).

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом. Потерпіла також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п.2 ч. 1 ст.473 КПК України.

Також судом встановлено, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб; відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченого взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування потерпілій особі завданих збитків та заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, не встановлено.

Правила призначення покарання встановлені КК України. Відповідно до ч.5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди. Отже, закон дозволяє зазначеним вище суб`єктам кримінального провадження самостійно визначити вид покарання яке понесе винна особа.

Суд при затвердженні вироку на підставі угоди та призначенні покарання зобов`язаний перевірити угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність. За таких обставин сторони угоди, визначаючи покарання, зобов`язані дотримуватись положень розділу ХІ «Призначення покарання» КК України.

За правилом ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті). Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВССУ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» сторони мають право узгоджувати покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК ). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК України, мають право, використовуючи положення ст. 69 КК України , узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК України.

Сторони правильно визначили розмір і вид обов`язкового і додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, тобто у відповідності до санкції ст. 286-1 ч.1 КК України. Сторони погодились, що не має підстав для застосування ст. 69 ч.2 КК України щодо призначення додаткового покарання.

Згідно з матеріалами провадження ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості, внаслідок порушення обвинуваченою Правил дорожнього руху, потерпілій було заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості, а тому перешкод до укладання угоди про примирення між обвинуваченою і потерпілою за вказаними вище підставами не виявлено.

Відомостей про спричинення шкоди суспільним інтересам у висунутому ОСОБА_5 в обвинуваченні немає.

Із диспозиції ч.1 ст. 286-1 КК України вбачається, що саме спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження, внаслідок порушення особою, яка керуєтранспортним засобом, устані алкогольного,наркотичного чиіншого сп`янінняабо підвпливом лікарськихпрепаратів,що знижуютьувагу ташвидкість реакції правил безпеки дорожнього руху відносить дії такої особи до кримінально караних, тоді як саме по собі порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керуєтранспортним засобом, у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, без настання відповідних наслідків для здоров`я потерпілого не є злочином.

Наявність гіпотетичної шкоди суспільним інтересам, не конкретизованої в обвинуваченні, не може бути перешкодою для вирішення питання про укладення у кримінальному провадженні угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Частиною 5 ст.469, п.1 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. При прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 та призначення останній узгодженої сторонами міри покарання.

Оскільки, наявні обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, надання допомоги потерпілій безпосередньо після вчинення злочину, добровільне, повне відшкодування шкоди потерпілій, яка просить про застосування до обвинуваченої найбільш можливого мінімального основного покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку про можливість застосування ч.1 ст.69 КК України та призначення обвинуваченій основного покарання, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Цивільний позов потерпілою не пред`являвся.

Арешт майна не накладався.

Речові докази у кримінальному провадженні: транспортний засіб марки "OPEL ASTRA" іноземної реєстрації НОМЕР_3 , який зберігається на штраф майданчику в Хустському РУП ГУНП в Закарпатській області, - повернутим володільцю ОСОБА_5 ; уламки деталей з транспортного засобу , запахові сліди вилучені з керма та рукоятки передач, які зберігаються в кімнаті речових доказів ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області знищити; оптичний диск з відеозаписом ДТП залишити при матеріалах справи.

Витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз: № 129/08 від 26.08.2022 на суму 1520,00 грн, та № 130/08 від 26.08.2022 в сумі 1520 грн, всього на загальну суму 3040,00 грн, стягнути з обвинуваченої ОСОБА_5 в користь держави.

Керуючись ст. ст.368- 371, 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475, 615 ч.15 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 про примирення у зазначеному кримінальному провадженні.

Визнати ОСОБА_5 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 ч.1 КК України, та призначити їй міру основного покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 ( тридцять чотири тисячі гривень) грн із застосуванням обов`язкового додаткового покарання з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Речові докази:

- транспортний засіб марки "OPEL ASTRA" іноземної реєстрації НОМЕР_3 , який зберігається на штраф майданчику в Хустському РУП ГУНП в Закарпатській області, - повернутим володільцю ОСОБА_5 ;

- уламки деталей з транспортного засобу , запахові сліди вилучені з керма та рукоятки передач, які зберігаються в кімнаті речових доказів ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області знищити;

- оптичний диск з відеозаписом ДТП залишити при матеріалах справи.

Витрати на залучення експерта для проведення судових інженерно-транспортних експертиз згідно висновків експертів № 129/08 від 26.08.2022 на суму 1520,00 грн, та № 130/08 від 26.08.2022 в сумі 1520 грн, - всього на загальну суму 3040 гривень 00 копійок , - стягнути з обвинуваченої ОСОБА_5 в користь держави.

Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд Закарпатської області :

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків угоди;

- потерпілою виключно з підстав: призначення покарання менш суворого, ніж узгодженого сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; не роз`яснення наслідків укладення угоди; не виконання судом вимог, встановлених частинами 6 чи 7 ст. 474 КПК України;

- прокурором виключно з підстав: затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною 3 ст. 469 КПК України укладена угода про примирення не може бути укладена.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ст. 349 КПК України

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1