ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/298/23 Справа № 705/104/22 Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченої ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 25.01.2023 р., -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеним вироком ОСОБА_8 , яка

народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.

Залаєвське Джанкойського р-ну

Автономної Республіки Крим,

громадянка України, офіційно не

працевлаштована, має середню освіту,

заміжня, в силу ст. 89 КК України

раніше не судима, зареєстрована:

АДРЕСА_1 , проживає:

АДРЕСА_2 ,

визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та їй призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.

Зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення в період з моменту фактичного затримання 7.11.2021 р. до дати набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1201 грн. 34 коп.

Цивільний позов не заявлено.

Скасований арешт на спортивний светр сіро-синього кольору, поміщений до сейф-пакету НПУ № 4521917, кухонний ніж з рукояткою чорного кольору, поміщений до паперового конверту НПУ, куртку спортивного типу з капюшоном синьо-сірого кольору, поміщену до сейф-пакету НПУ № 3318547, накладений ухвалою слідчого судді Уманського міськрсуду Черкаської обл. від 10.11.2021 р.

Питання про речові докази судом вирішені відповідно до КПК України.

Вироком суду встановлено, що 7.11.2021 р. приблизно о 15 год. 40 хв. обвинувачена ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в житловому будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , на ґрунті тривалих неприязних відносин із своїм співмешканцем ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час чергового конфлікту, з метою протиправного позбавлення життя іншої особи, а саме ОСОБА_9 , діючи умисно і цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та хоч не бажаючи, однак припускаючи їх настання, кухонним ножом, тримаючи його в правій руці, нанесла два удари в спину з правої сторони останнього, в результаті чого спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних ран грудної клітки справа, з ушкодженням нижньої долі правої легені з зовнішньою та внутрішньою кровотечею (двостороннім гемотораксом), що в своєму перебігу ускладнились розвитком геморагічного шоку, які відповідно до висновку експерта № 05-7-02/383 від 20.12.2021 р. відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя, від яких ОСОБА_9 помер на місці вчинення злочину.

Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок та перекваліфікувати дії обвинуваченої з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначити їй покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Апеляційну скаргу захисник обґрунтовує тим, що місцевим судом допущено невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Захисник зазначає, що під час розгляду провадження не встановлено мотивів, які б вказували на прямий умисел обвинуваченої ОСОБА_8 на вбивство. Вказані дії обвинувачена ОСОБА_8 вчинила після насильницьких дій зі сторони ОСОБА_9 щодо неї. Крім того, захисник зазначає, що обвинувачена ОСОБА_8 не тільки не бажала смерті ОСОБА_9 , але і не передбачала можливість її настання від нанесених ударів. Про це свідчить те, що допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 надав суду покази про те, що коли ОСОБА_9 помер, обвинувачена ОСОБА_8 говорила про те, що вона у це не вірить. Аналогічні показання суду надав свідок ОСОБА_11 фельдшер бригади швидкої допомоги.

Послідовність вчинків ОСОБА_8 після нанесення тілесних ушкоджень, а саме повідомлення сусідів, виклик швидкої, перебування на місці події достовірно вказують на відсутність прямого чи непрямого умислу в обвинуваченої ОСОБА_8 на скоєння вбивства.

Також, захисник зазначив, що стан сп`яніння ОСОБА_8 на момент вчинення злочину достовірно не доведено.

Крім того, суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував, в якості пом`якшуючої вину обвинуваченої обставину те, що вона намагалася надати медичну допомогу потерпілому, для чого попросила сусідів викликати швидку допомогу.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу із вказаних у ній підстав, обвинувачену ОСОБА_8 , яка підтримала апеляцію захисника та просила її задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , вважаючи вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку суду апеляційної інстанції, вказаних вимог процесуального закону судом першої інстанції при прийнятті рішення у даному кримінальному провадженні дотримано в повному обсязі.

Висновки суду про винуватість обвинуваченої ОСОБА_8 в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині та кваліфікація її дій за ч. 1 ст. 115 КК України відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням дійсних обставин події та ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які детально досліджені в судовому засіданні і в їх сукупності та взаємозв`язку і яким дана правильна юридична оцінка.

Висновки суду про винуватість обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на доказах досліджених і належним чином оцінених судом.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.

Допитана в суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому їй діянні визнала частково та пояснила, що 7.11.2021 р. їй запропонували роботу - збирати горіхи у селі. Вона запропонувала ОСОБА_9 піти разом, але він відмовився. Коли вона повернулась додому, ОСОБА_9 сидів за столом та пив вино. Їй це не сподобалося, тому вона зробила ОСОБА_9 зауваження, на що останній штовхнув її один раз, потім ще штовхнув два рази у груди, вона ударилася головою об стіну. Далі ОСОБА_9 узяв стілець, хотів її ударити, але вона підставила руку. Як узявся в її руках ніж, не пам`ятає. Коли ОСОБА_9 уже виходив з кухні до кімнати, повернувшись до неї спиною, вона, тримаючи ніж у правій руці, один раз, несильно, ударила його у спину в область плеча, другого удару не пам`ятає. Після цього пішла до сусідки, повідомила, що ударила ОСОБА_9 ножом і просила викликати «швидку» та поліцію. Ніж був у неї. Вказала, що до цього скандалів у той день не було. Взагалі ж конфлікти між ними були, в основному через те, що ОСОБА_9 не хотів працювати. Охарактеризувала себе як неконфліктну людину. Також, пояснила, що конфлікт у той день розпочала вона, вказала, що коли ОСОБА_9 виходив із кухні, конфлікт був завершений. Допомогу ОСОБА_9 сама не надавала, бо злякалася. Зазначила, що наміру вбивати ОСОБА_9 не мала, лише хотіла, захищаючись, завдати тілесні ушкодження, в зв`язку з чим підтримала позицію свого захисника про перекваліфікацію статті, за якою обвинувачується. Вказала, що на момент вчинення злочину не перебувала у стані алкогольного сп`яніння, випила одну склянку вина після цієї події. В скоєному щиро кається.

Винуватість ОСОБА_8 , незважаючи на те, що вона свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала частково, повністю доведена зібраними у справі доказами, яким суд дав належну оцінку і навів у вироку, зокрема:

-даними показань потерпілої ОСОБА_12 про те, що померлий ОСОБА_9 був її рідним дядьком, обвинувачена ОСОБА_8 співмешкала з останнім. 7.11.2021 р. у ОСОБА_9 був день народження, він того дня кілька разів їй телефонував, був тверезий. За два дні до цього ОСОБА_9 та ОСОБА_8 продали горіхи, тому у них були гроші. Казав, що ОСОБА_8 зранку по селу горілку пила, потім просила у ОСОБА_9 200 грн., щоб купити вина, а він не дав, бо треба було заплатити за світло. Про це все ОСОБА_9 розказував їй по телефону, також і про те, що ОСОБА_8 ударила його палкою по спині й знову побігла. Приблизно о 16 год. дня, він подзвонив і сказав, що ОСОБА_8 вдарила його ножом у спину. Коли вони з чоловіком приїхали в село, на подвір`ї була ОСОБА_8 і поліція. ОСОБА_8 їй нічого не говорила, поводила себе неадекватно, однак у сильному сп`янінні не перебувала. Коли дядько та ОСОБА_8 не вживали алкоголь, у них були нормальні відносини. Якщо у них були гроші, вживали алкоголь, але дядько знав межу. Конфлікти до цього у них бували. ОСОБА_8 постійно била ОСОБА_9 , він її також разів зо п`ять, бо «допекла». Претензій матеріального та морального характеру не заявляла;

-даними показань свідка ОСОБА_10 про те, що він сусід обвинуваченої та померлого. У листопаді 2021 р., точної дати не пам`ятає, приблизно о 16:30-17:00 год. його дружині ОСОБА_13 зателефонувала сусідка ОСОБА_14 і повідомила, що ОСОБА_8 підрізала ножом ОСОБА_9 . Вони з дружиною побігли надавати допомогу. Коли вони прибігли, ОСОБА_8 була на подвір`ї, він з нею не спілкувався. Зайшов у хату, побачив ОСОБА_9 , який сидів на дивані, важко дихав, казав: «Задихаюсь», про подію нічого не говорив. Уся спина ОСОБА_9 була в крові, кров точилася. Він допоміг ОСОБА_9 вийти з хати, посадив на лавку, взяв із хати те, що попало під руку, щоб зупинити кров. ОСОБА_8 у цей час була на подвір`ї, випивши, неадекватна, агресивна, кричала на усіх, виправдовувалася, казала, що вона не винувата, це ОСОБА_9 її ображав. У неї в лівій руці був ніж. ОСОБА_8 ніякої допомоги ОСОБА_9 не надавала. Коли ОСОБА_9 помер, ОСОБА_8 говорила, що не вірить у це. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 часто сварилися, часто вживали алкогольної напої;

-даними показань свідка ОСОБА_15 , яка є сусідкою обвинуваченої та померлого, суду показала, що у листопаді 2021 р., точної дати не пам`ятає, приблизно о 15 год. до неї прибігла сусідка ОСОБА_8 та просила, щоб вона викликала «швидку», бо «я зарізала ОСОБА_16 ». ОСОБА_8 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, переживала, махала руками, хаотично покричала та побігла з двору. «Швидка», яку вона викликала, приїхала за 10 хв. Пояснила, що давно знає ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , у них постійно були «концерти», крики. Вони вживали алкоголь та сварилися;

-даними показань свідка ОСОБА_17 , старости Ятранівського старостинського округу, про те, що вона знала ОСОБА_8 та ОСОБА_9 як жителів с. Шарин, де вона була старостою. Показала, що 7.11.2021 р. приблизно о 16 год. вона біля свого подвір`я почула крики, то була ОСОБА_8 , зі слів якої вона зрозуміла, що її б`є ОСОБА_9 . Пізніше до неї зателефонувала ОСОБА_13 , яка повідомила, що «Лапіна зарізала ОСОБА_16 ». Коли вона зі своїм чоловіком приїхали до місця проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , Ліди на подвір`ї не було, а ОСОБА_9 був увесь у крові, казав, що йому недобре, все гіршає. Вони зрозуміли, що людина втрачає життя. Потім з`явилася ОСОБА_8 , яка «агресувала», була випивши. Медики зі «швидкої» попередили їх, що у ОСОБА_8 є ніж, який вона дійсно бачила пізніше у ОСОБА_8 . Про подію ні ОСОБА_9 , ні ОСОБА_8 нічого не говорили. Зазначила, що між обвинуваченою та потерпілим часто виникали сварки, можливо, і бійки, зумовлені вживанням алкогольних напоїв. ОСОБА_8 після вживання алкогольних напоїв ставала агресивною.

- даними показань свідка ОСОБА_11 , фельдшера бригади медицини катастроф, про те, що 7.11.2021 р. надійшов виклик про ножове поранення у с. Шарин, точного часу він не пам`ятає, але під час досудового розслідування була надана достовірна зафіксована інформація, що виклик був о 16:10 год. Його медична бригада базувалася близько, тому приблизно за 10 хв. вони були на місці події. По приїзду він побачив у критичному стані чоловіка, який був у крові, хрипів, нічого не міг говорити. Зі слів сусідів, які там перебували - співмешканка нанесла поранення потерпілому. Оглядом було встановлено, що на тілі потерпілого наявні два ножових проникаючих поранення, була пробита легеня. Занесли потерпілого у карету «швидкої», тиск у потерпілого не вдалося виміряти. Коли він готував крапельницю, потерпілий втратив свідомість, став харчати. Він застосовував реанімаційні заходи, проте вони нічого не дали. Усе тривало дуже швидко з моменту приїзду «швидкої» до смерті потерпілого пройшло 5-7 хв. Обвинувачену бачив на подвір`ї, вона перебувала у стані сп`яніння, була збуджена, агресивна, кричала «ні хрена цій падлюці не буде». Коли вже потерпілий помер, біля карети «швидкої» обвинувачена сказала «це я зробила», при цьому однак не вірила, що настала смерть потерпілого;

- даними рапорту інспектора СРПП Уманського РУП ГУНП в Черкаській обл. від 7.11.2021 р., згідно з яким жінка, яка нанесла тілесні ушкодження своєму чоловіку, погрожує мешканцям, бігає за ними з ножом (т. 1, а. пр. 129);

- даними рапорту інспектора СРПП Уманського РУП ГУНП в Черкаській обл. від 7.11.2021 р., згідно з яким заявник повідомила, що ОСОБА_9 , 61 рік, помер в кареті БШМД від ножових поранень, нанесених дружиною ОСОБА_8 . Ножові поранення нанесені в спину та в бік справа. Повідомила сусідка (т. 1, а. пр. 130);

- даними протоколу огляду місця події від 7.11.2021 р. з відеозаписом та фототаблицями до нього, яким було оглянуто домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 , в яких зафіксовано місце, де були заподіяні тілесні ушкодження ОСОБА_9 , в тому числі кімнату житлового будинку, де виявлений одяг потерпілого, речовину бурого кольору, зовні схожу на кров, кухонний ніж з руків`ям чорного кольору (т. 1, а. пр. 131-141);

- даними висновку експерта № 05-7-02/383 від 7.11.2021 р., згідно з яким причиною смерті ОСОБА_9 , 1960 р. н., стали проникаючі колото-різані рани грудної клітки справа з ушкодженнями нижньої долі правої легені з зовнішньою та внутрішньою кровотечею (двостороннім гемотораксом), що в своєму перебігу ускладнились розвитком геморагічного шоку. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії колюче-ріжучих предметів незадовго до настання смерті і при житті відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя. При судово-медичній криміналістичній експертизі рани № 1 було встановлено, що «ушкодження на шкіряному клапті є колото-різаним і виникло від дії якогось знаряддя, що володіє властивостями плаского колюче-ріжучого та має гостру ріжучу кромку (лезо) та обух з добре вираженими ребрами шириною близько 1-1,5 мм. Ширина травмуючого знаряддя на рівні погруженої частини може складати близько 15-20 мм. Параметри травмуючого знаряддя надаються без врахування скоротливої здатності шкіри». Будь-яких інших ушкоджень при судово-медичній експертизі трупа не виявлено. Утворення виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень внаслідок 2-х ударів ножом цілком можливе. При судово-медичній (токсикологічній) експертизі у доставленому зразку крові трупа ОСОБА_9 , 1960 р. н., виявлено етанол в кількості 0,73 г/дм3 (проміле), що на момент смерті у людини з середньою стійкістю до алкоголю могло відповідати алкогольному сп`янінню легкого ступеня (т. 1, а. пр. 143-146);

- даними протоколу огляду предмету від 7.11.2021 р. та фототаблицею до нього, яким були оглянуті паперові конверти та поліетиленовий пакет, в які були упаковані вилучені в ході проведення огляду місця події: три марлеві тампони зі змивами речовини бурого кольору, три сліди папілярних ліній, ніж з речовиною бурого кольору, спортивний светер (т. 1, а. пр. 161-163);

- даними протоколу огляду предмету від 7.11.2021 р. та фототаблицею до нього, яким були оглянуті паперові конверти та сейф-пакет, в які були поміщені змив з лівої руки ОСОБА_8 , змив з правої руки ОСОБА_8 , куртка з капюшоном, вилучена у ОСОБА_8 (т. 1, а. пр. 165-167);

- даними протоколу огляду трупа від 8.11.2021 р. та фототаблицею до нього, в якому зафіксовані колото-різані тілесні ушкодження ОСОБА_9 (т. 1, а. пр. 173-177);

- даними лікарського свідоцтва про смерть № 383 від 8.11.2021 р. ОСОБА_9 , згідно з яким причина смерті: «Проникаючі колото-різані рани грудної клітки справа з ушкодженням правої легені. Зовнішня та внутрішня кровотеча. Геморагічний шок» (т. 1, а. пр. 179);

- даними протоколу № 734 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 7.11.2021 р., згідно з яким у видихуваному повітрі ОСОБА_8 встановлено 1, 23 ‰ алкоголю, висновок огляду: алкогольне сп`яніння (т. 1, а. пр. 182);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 8.11.2021 р. з відеозаписом до нього, під час якого ОСОБА_8 показала, як та за яких обставин спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_9 , пояснила, що точно не пам`ятає один чи два удари нанесла ножом ОСОБА_9 (т. 1, а. пр. 191-194);

- даними протоколу огляду предмету від 10.11.2021 р., яким оглянутий CD-R диск, на якому наявні аудіозаписи викликів по спецлінії «102» стосовно смерті ОСОБА_9 (т. 1, а. пр. 202);

- даними висновку експерта № 05-7-01/556 від 18.11.2021 р., згідно з яким у ОСОБА_8 виявлено синець лівої поперекової ділянки, синець верхньо-внутрішнього квадранту правої молочної залози. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, цілком можливо в час та при обставинах, вказаних в постанові та потерпілою відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Для самооборони такі тілесні ушкодження не характерні. Утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_8 , за обставин на які вона вказує при допиті її в якості підозрюваної та під час проведення з нею слідчого експерименту - не виключається (т. 1, а. пр. 207-209);

- даними висновку експерта № 05-1-08/335 від 3.12.2021 р., згідно з яким кров потерпілого ОСОБА_9 відноситься до групи крові В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А, за ізосерелогічною системою АВО (т. 1, а. пр. 220-221);

- даними висновку експерта № 05-1-09/542 від 15.11.2021 р., згідно з яким кров підозрюваної ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В - ізосерелогічної системи АВО (т. 1, а. пр. 222-223);

- даними висновку експерта № 05-1-08/336 від 25.11.2021 р., згідно з яким антиген В, виявлений в слідах крові людини на марлевому тампоні зі змивом з правої руки трупа ОСОБА_9 може походити за рахунок крові особи (осіб) з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А. Походження крові від трупа ОСОБА_9 не виключається. Даних про походження крові від підозрюваної ОСОБА_8 не виявлено (т. 1, а. пр. 225-227);

- даними висновку експерта № 05-5-06/176 від 19.11.2021 р., згідно з яким антиген В, виявлений у слідах крові у піднігтьовому вмісті зі зрізів нігтів з правої руки трупа ОСОБА_9 , може походити від особи (осіб) з групою крові В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО. Кров могла походити від потерпілого ОСОБА_9 . Даних про походження крові від підозрюваної ОСОБА_8 не виявлено (т. 1, а. пр. 229-230);

- даними висновку експерта № 05-1-08/337 від 26.11.2021 р., згідно з яким кров трупа ОСОБА_9 відноситься до групи В, кров підозрюваної ОСОБА_8 відноситься до групи А. Антиген В, виявлений в слідах крові людини на марлевому тампоні зі змивом під № 1 (об`єкт № 1), марлевому тампоні зі змивом під № 2 (об`єкт № 2), марлевому тампоні зі змивом (об`єкт № 3) може походити за рахунок крові особи (осіб) з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А. Походження крові від трупа ОСОБА_9 не виключається. Даних про походження крові від підозрюваної ОСОБА_8 не виявлено (т. 1, а. пр. 232-234);

- даними висновку експерта № 05-1-08/338 від 18.11.2021 р., згідно з яким у слідах на двох марлевих тампонах зі змивами з правої та лівої рук підозрюваної ОСОБА_8 (об`єкти № № 1, 2 ) кров не знайдена (т. 1, а. пр. 236);

- даними висновку експерта № 05-7-02/383/20 від 20.12.2021 р., згідно з яким можливість спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 за обставин, на які вказала підозрювана ОСОБА_8 в ході допиту в якості підозрюваної (8.11.2021 р.) та в ході слідчого експерименту (8.11.2021 р.) цілком можливо (т. 1, а. пр. 239-240);

- даними висновку судово-психіатричного експерта № 436 від 24.11.2021 р., згідно з яким на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих їй дій та на теперішній час, ОСОБА_8 ознак будь-якого хронічного психічного захворювання, недоумства, тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки не виявляла і не виявляє, що свідчить про збереженість у неї здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними на вказані періоди часу. Наявність у підекспертної розладів психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності, постійною формою вживання, легкопомірно вираженими компенсованими когнітивними порушеннями та психопатоподібною поведінкою збудливого типу в стані алкогольної інтоксикації, враховуючи помірну вираженість та в цілому компенсованість набутих когнітивних розладів, при збереженості продуктивності мислення, критичних і прогностичних функцій, при збереженості достатньої здатності вольової регуляції власної поведінки, не позбавляло на вказаний період часу та не позбавляє на теперішній час її здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, не перешкоджає їй правильно сприймати обставини, що мають значення у справі та давати про них покази під час проведення з нею слідчих дій та в судовому засіданні. За своїм психічним станом ОСОБА_8 застосування відносно неї будь-яких примусових заходів медичного характеру, передбачених ст. 94 КК України, не потребує (т. 1, а. пр. 241-244).

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд дійшов висновку про те, що пред`явлене обвинуваченій ОСОБА_8 обвинувачення доведене та що вона обґрунтовано засуджена за ч. 1 ст. 115 КК України.

На переконання апеляційного суду, зазначені та проаналізовані місцевим судом письмові докази у справі зібрані відповідно до вимог кримінально процесуального закону, є допустимими і належними та такими, що безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченою ОСОБА_8 діяння, інкримінованого їм стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілої, свідків та частково самої обвинуваченої ОСОБА_8 .

Суд у вироку дав детальну оцінку зазначеним доказам та навів достатнє обґрунтування для їх прийняття. Висновки суду підтверджуються матеріалами кримінального провадження, у зв`язку з чим підстав визнати їх неправильними як і доказів недопустимими не встановлено.

Суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_11 , тому що вони є логічними, послідовними, повністю узгоджуються між собою та відповідають обставинам кримінального провадження. Підстав сумніватися в достовірності показань свідків у апеляційного суду немає.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинувачену у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд дійшов висновку про те, що письмові докази у кримінальному провадженні разом з показаннями потерпілої, свідків свідчать про неможливість формування штучних доказів чи однобічність проведення досудового розслідування.

Тобто, сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку свідчить про достатність законних підстав для прийняття відповідного процесуального рішення про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй діяння повністю доведена.

Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Фактичні обставини справи встановлено повно та правильно оцінено докази. Окрім того, у судовому рішенні наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про необхідність змінити вирок та перекваліфікувавши дії обвинуваченої ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України, то апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що суд першої інстанції неправильно кваліфікував дії обвинуваченої за ст.115 ч.1 КК України, на думку апеляційного суду, є необґрунтованими та такими, що повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження, з яких видно, що події кримінального правопорушення, кримінальна відповідальність за яке передбачена чинним КК України та вина ОСОБА_8 у його скоєнні знайшли своє повне підтвердження в сукупності доказів, які в суді першої інстанції належним чином перевірено та оцінено, в тому числі з точки зору їх достовірності.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України, в мотивувальній частині вироку суд першої інстанції проаналізувавши зібрані по справі докази обґрунтував правильність висновків щодо винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено та навів мотиви, по яким не прийняв до уваги доводи сторони захисту щодо правильної кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 115 КК України, за ознаками вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людини.

На переконання апеляційного суду, сукупності викладених у вироку доказів достатньо для того, щоб зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого їй злочину, навіть при частковому визнані останньою своєї вини.

Суд першої інстанції чітко встановив склад злочину, у тому числі його об`єктивну сторону. Апеляційний суд звертає увагу на те, що ні з боку захисту, ні з боку обвинуваченої не було надано додаткових доказів, не було заявлено обґрунтованих клопотань про необхідність дослідження додаткових доказів як у суді першої інстанції, так і не надходило обґрунтованих клопотань про дослідження доказів у суді апеляційної інстанції, а від заявленого в апеляційній скарзі прохання про дослідження висновку експерта захисник відмовився під час апеляційного розгляду.

Апеляційний суд вважає, що безпідставними є вимоги апеляційної скарги захисника обвинуваченої про перекваліфікацію дії обвинуваченої ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України з наступних підстав.

Пославшись на конкретні обставини кримінального провадження, суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що поведінка обвинуваченої до вчинення злочину, під час його скоєння і після давала підстави визнати, що вона мала непрямий умисел саме на вбивство потерпілого.

Відповідно до ст. 24 КК України та положень п. п. 5, 10, 12 та 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7.02.2003 р. № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Так, для відмежування умисного вбивства від заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, слід ретельно дослідити докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Суд першої інстанції у вироку перевірив всі обставини вчиненого злочину, а саме врахував спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, попередню поведінку винного і потерпілого, їхні взаємовідносини. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, у випадку заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, ставлення до настання смерті проявляється в необережності.

Фактичними обставинами кримінального провадження встановлено, що обвинувачена ОСОБА_8 нанесла ОСОБА_18 два удари в спину з правої сторони останнього, в результаті чого спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних ран грудної клітки справа, з ушкодженням життєво-важливого органу - нижньої долі правої легені з зовнішньою та внутрішньою кровотечею (двостороннім гемотораксом), що в своєму перебігу ускладнились розвитком геморагічного шоку, які відповідно до висновку експерта відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя, від яких ОСОБА_9 помер на місці вчинення злочину. Вказаний факт не заперечувався ані самою обвинуваченою, ані її захисником.

Наявні, встановлені судом обставини, дали суду підстави стверджувати, що на ґрунті конфлікту, після того, як потерпілий ОСОБА_9 штовхнув обвинувачену ОСОБА_8 один раз, потім ще штовхнув два рази у груди, вона ударилася головою об стіну, це викликало у останньої прилив агресії, який виразився у бажанні нанести потерпілому тілесні ушкодження, а потім і заподіяти смерть.

При цьому в стані агресії обвинувачена ОСОБА_8 повністю усвідомлювала, що, коли ОСОБА_9 уже виходив з кухні до кімнати, повернувшись до неї спиною, спричинення нею двох ножових проникаючих ударів у грудну клітку справа, що призвело до пошкодження життєво-важливого органу правої легені, свідчить про безпосередню загрозу настання наслідку у вигляді смерті людини і у зв`язку з цим доводи захисника про те, що обвинувачена ОСОБА_8 не мала умислу саме на заподіяння смерті потерпілому, тобто не бажала настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті від вчиненого нею діяння, не підлягають до задоволення, так як спростовуються матеріалами провадження.

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що локалізація тілесного ушкодження, знаряддя, яким воно заподіяне, вказують на наявність у обвинуваченої умислу саме на заподіяння смерті потерпілому, оскільки удари ножом у життєво-важливий орган, поведінка обвинуваченої після вчинення злочину дають підстави зробити висновок, що вона діяла з непрямим умислом на заподіяння смерті потерпілому, а тому доводи апеляційної скарги захисника про перекваліфікацію дій ОСОБА_8 через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у тому, що обвинувачена не тільки не бажала смерті ОСОБА_9 , але і не передбачала можливість її настання від нанесених ударів, не підлягають до задоволення.

Зазначені обставини, як на думку суду першої інстанції, так і на переконання апеляційного суду, свідчать про наявність у обвинуваченої ОСОБА_8 непрямого умислу на протиправне позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 ..

Про це також свідчить те, що обвинувачена ОСОБА_8 будучи допитаною в суді першої інстанції вказала сама про те, що наміру вбивати ОСОБА_9 не мала, лише хотіла, захищаючись, завдати тілесні ушкодження.

Такі твердження суду також повністю підтверджується висновком судово-психіатричного експерта № 436 від 24.11.2021 р. про те, що обвинувачена ОСОБА_8 під час вчинення інкримінованого їй діяння за своїм психічним станом була здатна усвідомлювати свої дії та свідомо керувати своїми діями (т. 1, а. пр. 241-244).

Апеляційний суд також враховує те, що обвинувачена ОСОБА_8 на запитання прокурора в суді першої інстанції підтвердила, що коли потерпілий ОСОБА_9 виходив із кухні, то конфлікт був завершений і необхідності наносити потерпілому удари ножом, щоб захиститись від його дій, не було.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що нанесення удару ножом у життєво-важливий орган, може свідчити лише про наявність у обвинуваченої умислу саме на вбивство ОСОБА_9 та вважає, що обвинувачена не могла не усвідомлювати особливо небезпечний характер таких дій і хоча не бажала, але свідомо припускала їх можливі наслідки у вигляді смерті потерпілого.

Крім того, згідно з матеріалами кримінального провадження ситуація, яка передувала вчиненню злочину, супроводжувалась сваркою між обвинуваченою та потерпілим напередодні, під час якої він наносив їй побої. Але сама обвинувачена пояснювала в суді першої інстанції, що на час нанесення потерпілому ножових поранень конфлікт було вичерпано, до того ж удари обвинувачена наносила ззаду, в спину потерпілому.

Виходячи з аналізу даних, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження апеляційний суд приходить до висновку, що характер та послідовність дій обвинуваченої, її поведінка до, після та під час вчинення кримінального правопорушення, локалізація та тяжкість тілесного ушкодження у потерпілого, механізм його спричинення, знаряддя злочину, свідчать про те, що вона мала непрямий умисел на позбавлення життя потерпілого та вчинила для цього всі необхідні дії.

Таким чином, підстав для того, що зробити висновок про те, що обвинуваченою ОСОБА_8 було нанесено потерпілому два удари ножом з метою заподіяння умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого, як про це зазначено в апеляційній скарзі, апеляційним судом не встановлено.

Доводи апеляції захисника, що обвинуваченій потрібно призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України та зменшити покарання до 5 років позбавлення волі, тому що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував в якості пом`якшуючої вину обвинуваченої обставину те, що вона намагалася надати медичну допомогу потерпілому, для чого попросила сусідів викликати швидку допомогу, то апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними та не бере їх до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині КК України.

Проте, з матеріалів даного кримінального провадження не вбачається таких обставин, які можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, як не вбачав таких обставин і місцевий суд, а тому вимоги апеляційної скарги про призначення покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України не підлягають до задоволення.

Що стосується того, що судом першої інстанції при призначенні покарання не враховано, в якості пом`якшуючої вину обвинуваченої обставину те, що вона намагалася надати медичну допомогу потерпілому, для чого попросила сусідів викликати швидку допомогу, то поряд з іншими пом`якшуючими вину обставинами ОСОБА_8 - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, така пом`якшуюча обставина як намагання надати медичну допомогу потерпілому не підтверджується матеріалами провадження, зокрема показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , а тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині не підлягають до задоволення.

Стосовно доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про те, що стан сп`яніння ОСОБА_8 на момент вчинення злочину достовірно не доведено, то апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки стан алкогольного сп`яніння обвинуваченої ОСОБА_8 підтверджується протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 734 від 7.11.2021 р., а крім того також підтверджується даними показань свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_11 .

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд належним чином врахував суспільну небезпеку вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, те, що умисними діями обвинувачена позбавила життя потерпілого, тобто посягнула на невід`ємне природне право людини, тоді як відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей, враховуючи непоправні наслідки вчиненого, особу обвинуваченої ОСОБА_8 , яка раніше не судима в силу ст. 89 КК України, офіційно не працевлаштована, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, як особа, що зловживає спиртними напоями, після чого стає неврівноваженою, агресивною, беручи до уваги обтяжуючі та пом`якшуючі покарання обставини, а саме: обтяжуючі обставини - вчинення злочину щодо особи похилого віку, вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, пом`якшуючі покарання обставини - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину і з урахуванням всіх цих обставин місцевий суд призначив обвинуваченій ОСОБА_8 покарання яке є справедливим та таким, що відповідає санкції цієї статті, є достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів, а також знаходиться ближче до нижньої межі санкції ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд першої інстанції належним чином виконав вимоги ст. 65 КК України, оскільки призначене їй покарання є розмірним і достатнім скоєному нею.

З урахуванням викладених обставин, апеляційний суд не знаходить обґрунтованих підстав для зміни вироку з мотивів, які вказані в апеляційній скарзі захисника. У зв`язку з цим доводи апеляційної скарги щодо можливого пом`якшення покарання обвинуваченій ОСОБА_8 не підлягають до задоволення.

Місцевим судом не було допущено істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування вироку суду.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 та 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Вирок Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 25.01.2023 р. стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченою, яка утримується під вартою в той самий строк з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Головуючий

Судді