Справа № 589/1189/23
Провадження № 1-кп/589/445/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шостка кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м Попасна Луганської області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, не працюючої, без визначеного місця реєстрації, (переселенка) фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.І ст. 357КК України.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , близько 14 год. 00 хв. 16.12.2022, перебуваючи за місцем свого мешкання: в кв. АДРЕСА_2 , в той час, коли її знайомий ОСОБА_5 відпочивав у ліжку в одній з кімнат квартири, маючи умисел на незаконне викрадення офіційного документу для подальшого його використання з корисливих мотивів, вирішила викрасти належну останньому банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 емітовану на його ім`я, яка згідно з п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», п. 1.27 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, та яка перебувала у його барсетці, що лежала поруч з ним. Після чого, діючи умисно викрала з барсетки ОСОБА_5 належну йому вищевказану банківську картку, та аркуш паперу, на якому був записаний пін-код від картки.

Крім цього, в цей же день, ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, передала викрадену банківську карту АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , емітовану на ім`я ОСОБА_5 , з пін-кодом до неї, своїй малолітній племінниці ОСОБА_6 , яка не була обізнана про її злочинні наміри, та попросила, щоб остання зняла грошові кошти з вказаної картки у сумі 2000 грн.. В подальшому ОСОБА_6 на прохання ОСОБА_4 16.12.2022 о 14:26 год. однією транзакцією зняла грошові кошти з вищевказаної банківської карти в сумі 2000 грн. через банкомат банку АТ КБ «Приватбанк», розташований за адресою: Сумська область, м. Шостка, вул. Бульварна (Орджонікідзе), 1, які того ж дня віддала своїй тітці ОСОБА_4 разом з карткою, яку остання повернула до барсетки ОСОБА_5 в той час, коли він ще не прокинувся.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи таємно від оточуючих, в умовах воєнного стану викрала грошові кошти ОСОБА_5 в сумі 2000 грн., якими розпорядилася на власний розсуд, спричинивши останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні ОСОБА_4 визнала повністю себе винною у вчиненні злочину та пояснила , що вона 14 год. 00 хв. 16.12.2022, перебуваючи за місцем свого мешкання: в кв. АДРЕСА_2 зі своїм знайомим ОСОБА_5 який допоміг їй принести речі з магазину. Після обіду останній приліг відпочити , а вона скориставшись тим що він заснув у ліжку в одній з кімнат квартири, вирішила викрасти належну останньому банківську картку АТ КБ «Приватбанк». Після цього вона з барсетки ОСОБА_5 взяла належну йому вищевказану банківську картку, та аркуш паперу, на якому був записаний пін-код від картки щоб викрасти з неї гороші які прийшли останньому як ТПО. Після цього вона, у вікно покликала свою племінницю, і скориставшись тим, що її картка схожа на картку ОСОБА_5 , передала її з пін кодом своїй малолітній племінниці ОСОБА_6 , яка не була обізнана про власника картки, та попросила, щоб остання зняла грошові кошти з вказаної картки у сумі 2000 грн. В подальшому ОСОБА_6 на її прохання зняла грошові кошти з вищевказаної банківської карти в сумі 2000 грн. і віддала їх їй разом з карткою. Картку вона відразу поклала до барсетки ОСОБА_5 , поки він ще не прокинувся. Розкаюється у вчиненому, поросить суд суворо не карати.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням прокурора та за згодою обвинуваченої, судом визнано недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином у судовому засіданні повністю доведена вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень і її дії вірно кваліфіковано

за ч. І ст. 357 КК України, так як вона вчинила викрадення офіційного документу з корисливих мотивів;

за ч. 4 ст. 185 КК України, так як вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини скоєння кримінального правопорушення, наставши наслідки від нього, особу винної, яка раніше, згідно ст 89 КК України, не судима, посередньо характеризується за місцем мешкання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст 66 КК України є, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.

З урахуванням наведеного та виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 , покарання враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину в межах санкції передбачених за ч.І ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України.

Разом з цим, суд також враховує те, що із початком війни було введено воєнний стан, а згодом прийняті закони, які змінили Кримінальний кодекс України (КК), посиливши кримінальну відповідальність за ряд злочинів в умовах воєнного стану. Із 7 березня 2022 року Законом № 2117-IX внесено зміни до КК щодо посилення відповідальності за злочини за ст. 185, 186, 187, 189, 191 КК, вчинені в умовах воєнного стану.

Крадіжка ч. 1 ст. 185 КК до цього вважалася не злочином, а кримінальним проступком, і за неї було передбачено покарання від штрафу 17 тис. грн. до обмеження волі строком до 5 років. Лише в разі вчинення крадіжки повторно або за попередньою змовою групою осіб (ч. 2 ст. 185), з проникненням у житло або інше володіння (ч. 3 ст. 185) чи у великому, особливо великому розмірі (ч. 4, 5 ст. 185) передбачалися покарання у вигляді позбавлення волі.

Нині ж крадіжка, учинена в умовах воєнного або надзвичайного стану є особливо кваліфікованим складом злочину. Вчинення крадіжки в умовах воєнного стану одразу кваліфікується за ч. 4 ст. 185 КК, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 8 років.

Зважаючи на зазначене та обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , суд бере до уваги, що крадіжка обвинуваченою, хоч і вчинено в умовах воєнного стану, але без будь-якого використання умов воєнного стану, тобто під час скоєння крадіжки, наявність воєнного стану в країні ніяким чином не вплинула на доступ до зазначеного майна, та не зробила його доступнішим для вчинення злочину.

Метою ж посилення відповідальності за вчинення майнових злочинів, в зазначених умовах, було саме упередження їх вчинення в обставинах де майно, в умовах воєнного стану, стало більш доступнішим для заволодіння ним.

Зважаючи на всі зазначені вище обставини, ретельно проаналізовано поведінку обвинуваченої після вчинення злочину, її щире каяття, відсутність наслідків від злочину, заяву потерпілого, який претензій морального або матеріального характеру до обвинуваченої не має, відсутність будь-яких намірів у винної уникнути кримінальної відповідальності, повне відшкодування завданих збитків, утримання трьох неповнолітніх дітей племінників, які залишились без батьківського піклування в зв`язку зі смертю матері, та намір останньої взяти опіку над ними. Вказані обставини суттєво знижує ступінь суспільної небезпеки останньої і свідчать про можливість її виправлення і перевиховання в умовах без ізоляції від суспільства, а тому є всі підстави вважати, що виправлення ОСОБА_4 , можливе в умовах без ізоляції її від суспільства, а тому є необхідним в відповідності зі ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинять нових злочинів і виконає покладені на неї обов`язки.

Саме таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та сприяє досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України,

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням відсутня.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України..

Керуючись ст. ст. 373-380 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю три роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку :

Не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази : оптичний диск з даними відеофіксації та виписку з банку « приват банк»

залишити в матеріалах справи;

чотири купюри номіналом по 500 грн дозволити власнику використовувати на власний розсуд;

Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду суд на протязі 30 діб з моменту його проголошення, а засудженій - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1