Справа № 464/3664/23
пр.№ 1-кс/464/635/23
УХВАЛА

про арешт майна

19 червня 2023 року м. Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000356 від 20.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

встановив:

старший слідчий СВ ВП № 2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Франківської окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000356 від 20.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в якому просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме на 1/6 квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 17385188, яка на праві приватної спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження такої.

Клопотання обґрунтоване тим, що СВ ВП № 2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000356 від 20.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. В ході проведення досудового розслідування, встановлено що, ОСОБА_5 19.05.2023 близько 12:36 год., в порушення вимог чинного законодавства України, яке регулює обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, перебуваючи на загальному коридорі біля дверей в квартиру АДРЕСА_1 , незаконно збув особі зі зміненими анкетними даними « ОСОБА_6 », особисті дані якого було змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», порошкоподібну речовину білого кольору, поміщену у фольговий згорток, у якій виявлено PVP, що віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масою 0,0141 грам, отримавши від незаконного збуту кошти в сумі 200 грн. Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. 09.06.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 26.05.2023, ОСОБА_5 є власником 1/6 житлової квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 17385188. Враховуючи наведене, а також те, що санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає конфіскацію майна, з метою забезпечення порядку здійснення конфіскації майна, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, належне підозрюваному ОСОБА_5 на праві власності.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просив проводити розгляд клопотання без його участі, таке підтримав, просив суд таке задовольнити.

З метою забезпечення збереження майна щодо якого розглядається клопотання у відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглянуто без участі власників майна.

Перевіривши матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

За змістом ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Положеннями ч. 4 ст. 170 КПК України визначено, що заборона використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Одночасно, відповідно до ч. 7 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя встановив наступне.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 20.04.2023 до Реєстру внесено відомості за №0000356 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

09 червня 2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується постановою та розпискою від 09.06.2023.

Так, відповідно до інформаційної довідки №333719758 від 26.05.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що ОСОБА_5 належить на праві приватної спільної сумісної власності частка у розмірі 1/1 квартири АДРЕСА_1 . Інша частка у розмірі 1/1 квартири належить ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Санкція ч. 2 ст. 307 КК України, яка інкримінована ОСОБА_5 , передбачає застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, тому накладення арешту на майно обвинуваченого є необхідним для забезпечення можливої конфіскації майна останнього.

Таким чином, слідчим доведено, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є обґрунтованим та доцільним, оскільки санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , передбачена конфіскація майна

Разом з тим, слідчий суддя критично оцінює твердження слідчого, що ОСОБА_5 належить 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 , оскільки згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що такий володіє на праві приватної спільної сумісної власності часткою у розмірі 1/1 зазначеної квартири. Будь-яких інших доказів про володіння ОСОБА_5 1/6 частки зазначеного майна слідчим не надано.

Виходячи з викладеного, приходжу до висновку про необхідність задоволення поданого клопотання, оскільки арешт квартири АДРЕСА_1 , в частині, що належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_5 , в даному випадку є необхідним для забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, передбаченого санкцією інкримінованого підозрюваному правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 117, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/1 частину нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження такої.

Копію ухвали негайно вручити слідчому.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено суддею 19 червня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1