В И Р О К

іменем України

21 липня 2023 року м. Шаргород

Справа №152/372/23

Провадження №1-кп/152/56/23

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинувальним актом від 15.03.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Соболівка Теплицького району Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, особу якої встановлено згідно з паспортом серії НОМЕР_1 , виданим 07.12.2009 року Теплицьким РВ УМВС України у Вінницькій області, з вищою освітою, одруженої, непрацюючої, не є пенсіонером, не є особою з інвалідністю, не судимої,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, кримінальне провадження щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000211 16.12.2022 року,

з участю сторін кримінального

провадження -

зі сторони обвинувачення:

прокурора у кримінальному

провадженні - начальника

Шаргородського відділу

Жмеринської окружної

прокуратури - ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту:

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 ,

учасників кримінального

провадження:

потерпілої - ОСОБА_6 ,

представників потерпілої - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

встановив:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини; стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається обвинувачена; докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Обвинувачена ОСОБА_3 14.12.2022 року приблизно о 16 годині 20 хвилин запросила ОСОБА_6 до котельні житлового будинку, у якому проживає і який знаходиться в АДРЕСА_3 , щоб остання їй допомогла. В подальшому, приблизно о 16 годині 30 хвилин, перебуваючи у власному домоволодінні, зокрема, у приміщенні котельні, у обвинуваченої ОСОБА_3 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, бажаючи їх настання, узявши до правої руки молоток, обвинувачена ОСОБА_3 умисно нанесла удар по тім`яній ділянці голови ОСОБА_6 .

Внаслідок нанесеного ОСОБА_3 удару потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку експерта №9 від 24.01.2023-03.02.2023 року, у ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма - дві забійні рани в правій тім`яній ділянці, забій м`яких тканин правої тім`яної ділянки з підшкірною емфіземою, імпресійний (вдавлений) уламковий перелом правої тім`яної кістки, ускладнений епідуральною гематомою правої тім`яної долі, забій головного мозку середнього ступеню тяжкості, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя під час заподіяння. Дані тілесні ушкодження утворилися від одноразової дії твердого тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо 14.12.2022 року. Виходячи з механізму утворення імпресійного уламкового перелому правої тім`яної кістки, він міг бути утворений від ударної частини молотка.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Під час судового розгляду кримінального провадження були допитані обвинувачена, потерпіла, свідки сторони обвинувачення, досліджені письмові докази, документи та речові докази, зібрані стороною обвинувачення та стороною захисту.

При цьому, стороною захисту клопотання про допит свідків сторони захисту не заявлялися, при цьому вказаного права обвинувачена позбавлена судом не була.

Також, потерпілою клопотання про допит свідків чи дослідження доказів не заявлялися, при цьому вказаного права остання позбавлена судом не була.

Будучи допитаною під час судового розгляду та впродовж усього судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 суду показала, що визнає себе винуватою в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, яке передбачене ч.1 ст.121 КК України і викладене в обвинувальному акті від 15.03.2023 року.

При цьому, обвинувачена ОСОБА_3 суду показала, що 14.12.2022 року впродовж дня займалася звичними справами: доглядала дітей, відвела сина в дитячий садок, сходила до школи, поїхала в м. Шаргород, щоб продати горіхи, повернулася, пообідала. Ще вранці вона виявила, що потік кран на опалювальному котлі, який треба постійно підкручувати, тому звернулася до ОСОБА_6 , щоб остання допомогла їй підтягнути кран у тому місці, де він пропускав воду, оскільки у неї самої боліла рука, так як вона перед цим впала та вдарилася правою рукою до тачки з дровами, а чоловік був на роботі в м. Києві і не було нікого, хто б їй допоміг. При цьому, перелому у неї не було, але рука настільки боліла, що вона самостійно не могла докрутити кран. Проте, ОСОБА_6 не виявилося удома. Раніше вона ніколи не зверталася до ОСОБА_6 , щоб остання допомагала докрутити кран, тільки того дня, оскільки напередодні травмувала руку. Після обіду вона пішла за сином в садочок та привела його додому. В цей же час вона зателефонувала чоловікові, який перебував на роботі, поспілкувалася, подивилася з дітьми телевізор. Після цього вона вирішила принести ще дров знадвору, щоб продовжувати пропалювати у печі, так як опалювальний котел не працював. При цьому, дрова вона носила в будинок у лівій руці, а накладала в оберемок правою рукою, яка була травмована. Вона одягла теплий халат, взяла мобільний телефон і пішла. Коли вона була перед дверима, їй зателефонував хтось із невідомого прихованого номеру. Вона не пам`ятає, чи відповідала на цей дзвінок, чи ні. Після цього дзвінка вона не пам`ятає подальших подій. Коли вона прийшла до тями, то виявила, що стоїть у котельній будинку, вхід у яку є з вулиці, а також із кімнати (залу) будинку. У правій руці у неї був молоток, який зазвичай знаходився біля криниці, оскільки по подвір`ю ввечері бігав лис і молотком вона могла від нього захиститися. Оглянувши себе, вона виявила, що її халат спереду закривавлений. Поруч за один метр від неї зліва, за дверима у кімнаті-залі знаходилася ОСОБА_6 , яка також була в крові. Зокрема, у потерпілої була кров на голові, яка текла з-за вуха по скроні на обличчя. Вона покликала доньку, щоб та принесла воду і рушник, помити ОСОБА_6 . Донька принесла миску з водою та рушник. Коли ОСОБА_6 нахилилася вмиватися над мискою з водою, то вона побачила у неї рану на голові справа. Прийшовши до тями та виявивши таку ситуацію, вона зрозуміла, що це зробила вона, оскільки в котельній нікого не було, тільки вона і потерпіла. Вона поклала молоток у залі на полицю тумбочки і почала просити у ОСОБА_6 пробачення, але остання її не слухала. При цьому, ОСОБА_6 попросила доньку, щоб забрала її, бо вона хоче піти додому. ОСОБА_6 відмовилася від пропозиції пройти у ванну і вмитися краще, і сказала, що піде додому, а щоб її ніхто не побачив, то піде через город. Після того, як потерпіла пішла, то по дорозі на вулиці на бочку біля будинку кинула рушник, який донька принесла їй витирати обличчя. Злякавшись події, яка сталася, після того, як потерпіла пішла, вона зняла свій халат, який був спереду у крові, а також підняла жилетку потерпілої, яку та залишила, і спалила все це в печі, оскільки перебувала в стані шоку. Її донька побігла до ОСОБА_6 просити пробачення за неї. Вона також пішла слідом, прийшла до будинку потерпілої, просила пробачення навколішки, але матір ОСОБА_6 не впустила її в будинок до потерпілої. Вона подзвонила чоловікові, розповіла про те, що сталося, зокрема, про те, що саме вона пам`ятала. Приблизно через 30 хвилин до неї додому приїхали поліцейські, які здійснили огляд, а пізніше вилучили молоток, дерев`яне поліно, яке знаходилося в котельній біля котла. Поліцейські відвезли її в лікарню, де здійснювався огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння. В цей же час ОСОБА_6 також знаходилася в лікарні, як їй відомо, потерпілій зашивали розбиту голову.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_3 з приводу відносин з ОСОБА_6 повідомила, що проживає за 15-20 метрів від ОСОБА_6 . Колись у її сім`ї були сварки з сім`єю ОСОБА_6 на побутовому ґрунті, то через кури, то через гуси, які заходили на її подвір`я, то через межі і стежки на городі, зокрема, через те, що потерпіла ходила через її город, гнала корову, яка з`їдала посаджені квіти під парканом. Таких ситуацій у її з потерпілою відносинах, щоб вони одна до одної застосовували фізичну силу, ніколи раніше не було. Останнім часом у неї з ОСОБА_6 були нормальні стосунки, добросусідські. Так, вона повідомила ОСОБА_6 , що бігає лис по їх господарствах, що змусило її у вечірній час по дрова і по господарству ходити з молотком. Після події вона намагалася потрапити до потерпілої в лікарню, щоб вибачитися та з`ясувати, яку матеріальну допомогу надати останній, але чоловік і матір потерпілої не дозволили. При цьому, чоловік потерпілої розмовляв з нею, повідомив, що несе великі витрати на ліки щодня, а потім сказав відшкодувати потерпілій 15000 доларів. У неї такої суми немає, але вона готова відшкодувати грошові кошти, витрачені на лікування та моральну шкоду у сумі, співмірній заподіяній здоров`ю потерпілої шкоді.

Також, обвинувачена ОСОБА_3 показала, що ніколи раніше у неї не було таких випадків у житті, щоб вона втрачала пам`ять. При цьому, вона розуміє, що вчинила порушення, засуджує себе та свої дії, не розуміє причини, чому так сталося.

В промові в судових дебатах і в останньому слові обвинувачена ОСОБА_3 також зазначила, що визнає себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, просить у потерпілої ОСОБА_6 вибачення за свій вчинок, готова понести покарання за свій вчинок. При цьому, ОСОБА_3 зазначила, що свідомо не мала наміру і мети заподіяти потерпілій тілесну ушкодження, а причини свого вчинку вона не знає, але готова відшкодувати потерпілій понесені нею витрати на лікування в лікарні та моральну шкоду, яка співмірна заподіяній здоров`ю потерпілої шкоді. Нею відшкодовано частково потерпілій заподіяну шкоду в сумі 5000 грн. 19.07.2023 року через Укрпошту.

Не дивлячись на часткове визнання ОСОБА_3 вини, винуватість останньої у вчиненні кримінального правопорушення, на переконання суду, підтверджується наступними доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні, яка показала, що з обвинуваченою вона конфліктувала раніше, але не часто. В основному, конфлікти у неї виникали з чоловіком обвинуваченої. Конфлікти були побутові, зокрема, за межі, стежки на межі, що кури та гуси заходили на сусідське подвір`я. Останнім часом конфліктів у неї з сім`єю обвинуваченої не було. Вони віталися при зустрічах.

Також, потерпіла ОСОБА_6 показала, що за кілька днів до заподіяння їй тілесних ушкоджень, обвинувачена майже щодня під різними приводами приходила до неї. Так, 11.12.2022 року вона прийшла до неї увечері та з`ясовувала, чи всі її кури є в курнику, бо вона бачила лиса , який вкрав дві курки і побіг у напрямку її двору, заховався у купі складених дров. Вона не хотіла виходити з будинку та йти до хліва і дивитися, чи є всі кури у курнику та чи є там лис. Тоді ж обвинувачена витягнула з-під халата молоток і сказала, що носить його з собою, бо боїться лиса і коли побачить його, то кине молотком. Вона здивувалася та порадила обвинуваченій носити з собою вила, оскільки вважає, що вилами зручніше відігнати чи вбити лиса, ніж молотком. Зі слів матері їй також відомо, що обвинувачена ОСОБА_3 у наступні дні приходила до неї, щоб купити яєць, в`ялених слив, але вона не займається продажем продукції. Вона подумала, що обвинувачена хоче подружитися з нею та спілкуватися в подальшому.

Крім того, потерпіла показала, що 14.12.2022 року, коли вона поралася по господарству, то приблизно о 16 годині побачила ОСОБА_3 , котра пішла з відром до криниці по воду. Вона здивувалася, що обвинувачена ходила по воду до криниці, що знаходиться далі на вулиці, тоді як на подвір`ї ОСОБА_3 є криниця. Йдучи з відром з водою, обвинувачена пройшла повз її подвір`я, залишила відро на дорозі і підійшла до неї на подвір`я та повідомила, що цього дня вже заходила до неї, оскільки просила допомоги у тому, щоб підкрутити гайку біля опалювального котла, який протікає, а у неї болить рука. Вона побачила, що ОСОБА_3 тримала праву руку зігнутою і притиснутою до грудей. Також обвинувачена повідомила їй, що ходила покликати на допомогу сусіда ОСОБА_10 , але той не прийшов. Поведінка ОСОБА_3 при цьому була нормальною, розмовляла остання так як і звичайно. Будь-яких предметів у руках обвинуваченої вона не бачила ні тоді, ні після того. Спершу вона відмовлялася йти до ОСОБА_3 додому, зауважила, що не розуміється у котлах, але обвинувачена її переконала, що треба всього лише підкрутити гайку, яку саме, вона покаже, і що це не важко та вона підкрутила б ту гайку сама, якби не травмована рука. Обвинувачена була настільки переконливою, що вона погодилася піти в її будинок та допомогти. ОСОБА_3 пішла вперед, а вона за нею. На вулиці ОСОБА_3 взяла у ліву руку відро з водою та пройшла на своє подвір`я. Поклавши відро з водою біля будинку, обвинувачена пропустила її вперед та показала, що треба йти до котельні. По дорозі до котельні вони нормально спілкувалися, з боку ОСОБА_3 не було ніяких агресивних дій, не було сварки чи конфлікту. Вони зайшли у котельню знадвору, а ще в котельню є вхід з будинку. В котельній вона побачила біля котла велике поліно, під стіною дитяче одіяло. Біля котла дійсно була вода на землі, яка капала з-під крана. Вона попросила, щоб ОСОБА_3 дала їй ганчірку, щоб зручніше було затиснути кран. Проте, обвинувачена замість ганчірки дала їй дитяче одіяло, на що вона зауважила, що треба ганчірку, а не одіяло. Після цього обвинувачена вийшла на подвір`я і за хвилину повернулася із старою дитячою футболкою, яку передала їй. На обличчі обвинуваченої не було жодного невдоволення чи проявів агресії. Вона взяла ганчірку та зігнулася біля котла, щоб дістати і закрутити кран, що протікав, після чого почула, що обвинувачена почала мовчки наносити їй удари по спині та по голові. Вона відчула, що їй було нанесено три удари по голові і стільки ж по спині. Перший удар обвинувачена нанесла по голові справа, після чого вона впала на коліна, а ОСОБА_3 наносила удари по спині і по голові. Оскільки вона була одягнута у дві кофти та жилетку, а на голові була одягнута тільки шапка, то сильніше удари вона відчула по голові. По спині удари були нанесені широким предметом, можливо, поліном. Від нанесених ударів вона втрачала свідомість на деякий час, а коли прийшла до тями, то відчула, що хтось волоче її за волосся по приміщенню котельні. Вона то втрачала свідомість, то приходила до тями і починала кричати від болю. Під час того, як ОСОБА_3 тягнула її за коси по підлозі в котельній, то з неї знялася жилетка, злетіла шапка, які залишилися в котельній. Коли вона прийшла до тями, то почула, що обвинувачена звернулася до когось зі словами: «Закрий двері!». Після цього обвинувачена заштовхала її в кімнату-залу, яка межує з котельнею через двері. Там же в залі знаходилася малолітня донька обвинуваченої ОСОБА_11 . Нікого іншого, крім ОСОБА_3 , хто б міг заподіяти їй такі тяжкі тілесні ушкодження, у котельній та в кімнаті будинку не було. Так як ОСОБА_3 вела себе агресивно, то вона просила ОСОБА_12 , щоб забрала матір і дала можливість їй піти додому. Проте, ОСОБА_3 загородила собою дверний отвір до котельні і вимагала, щоб вона пішла у ванну вмитися від крові, інакше вона її не випустить. Вона відмовлялася і трималася за ручку дверей, щоб у слушний момент вийти. Після цього ОСОБА_3 наказала доньці принести миску з водою і рушник у кімнату. ОСОБА_11 принесла миску з водою та рушник і вона вмилася. Там же у залі ОСОБА_3 просила її не звертатися у поліцію, бо у неї двоє малолітніх дітей. Коли ОСОБА_3 відволіклася, вона відкрила двері в котельню і побігла на подвір`я, а потім на дорогу і додому. Донька ОСОБА_3 побігла слідом, ловила її за руки та просила пробачити матір, але вона вирвалася і прибігла додому. Вдома були її матір та донька, яких вона попросила викликати поліцію, швидку та зателефонувати сусідці ОСОБА_13 , яка б надала їй першу допомогу. Сусідка ОСОБА_13 прийшла раніше, ніж приїхала швидка. Потім приїхали швидка допомога та поліція. ОСОБА_3 приходила разом з поліцейським, просила пробачення, але лікарі швидкої встановили їй крапельницю, тому вона не зважала на обвинувачену. Коли в неї піднявся артеріальний тиск, то лікарі її госпіталізували. В лікарні їй зашивали голову у двох місцях.

До того ж, потерпіла ОСОБА_6 показала, що обвинувачена, її чоловік та матір чоловіка приходили до неї, при цьому чоловік та його матір просили пробачення, а обвинувачена стояла осторонь. Вона не бачить того, щоб остання розкаялася у вчиненому, тому поки що не може пробачити ОСОБА_3 її вчинок. Також, їй не відшкодовано ні матеріальної, ні моральної шкоди.

В промові у судових дебатах потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що не вбачає щирого каяття обвинуваченої і вибачення останньої вважає способом обманути всіх учасників процесу і суд у тому, що вона відчуває щирий жаль з приводу заподіяння їй тяжкого тілесного ушкодження. Також, потерпіла вважає, що обвинувачена мала умисел на вчинення кримінального правопорушення, виношувала цю мету давно, оскільки до моменту заподіяння їй тяжкого тілесного ушкодження три дні підряд приходила під різними приводами до неї додому, в тому числі, приходила з молотком у вечірній час, продемонструвала їй молоток, зіславшись, що захищатиметься ним від лисиці. Просить призначити ОСОБА_3 суворе покарання у виді позбавлення волі на строк сім років, що дасть можливість останній виправитися та не вчиняти кримінальних правопорушень у майбутньому. Також, потерпіла повідомляє суду, що грошових коштів від обвинуваченої не отримувала;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який суду показав, що обвинувачена ОСОБА_3 є його дружиною, а з потерпілою ОСОБА_6 він перебуває у неприязних відносинах. Після роз`яснення йому вимог ст.63 Конституції України, бажає надавати показання суду як свідок. Так, у його дружини ОСОБА_3 не було неприязних відносин із потерпілою. Неприязні відносини з потерпілою ОСОБА_6 склалися у нього, зокрема, через різні побутові суперечки, оскільки кури і гуси сусідки неодноразово заходили на подвір`я його домоволодіння, тому він сварився з потерпілою. 14.12.2022 року він був відсутній вдома, оскільки знаходився у м. Києві на роботі. Дружина ОСОБА_3 зателефонувала йому на мобільний телефон приблизно о 16 годині. Вони поспілкувалися про різні сімейні питання, дружина повідомила, що з нею та дітьми все добре. При цьому дружина повідомила йому, що відкрутилася гайка біля опалювального котла і протікає вода. Це сталося вперше за три роки, що в їх будинку встановлений опалювальний котел. Він сказав дружині, щоб не користувалася котлом, а опалювала будинок за допомогою пічки. При цьому, він не розповідав дружині, що гайку у котлі, яка пропускає воду, треба підкрутити. Вона сама розповіла йому, в якому місці на котлі кран пропускає воду, але не повідомила, що має намір втручатися і якось ремонтувати котел. Приблизно через 20 хвилин дружина знову зателефонувала, але вже плакала, перебувала в збудженому емоційному стані, в істериці. Так, в ході розмови дружина ОСОБА_3 повідомила йому, що побила сусідку ОСОБА_6 , але не пам`ятає, як це сталося. Також, дружина повідомила, що коли виходила з будинку по дрова, то у неї задзвонив мобільний телефон, після чого вона вийшла на вулицю з будинку, а всіх подальших подій не пам`ятає, оскільки прийшла до тями лише в кімнаті-залі будинку з молотком у руці, при цьому, на її одягу, на обличчі та голові потерпілої теж була кров, тобто вона розбила потерпілій голову, але не розуміє причини, яка б викликала такий емоційний стан і часткову втрату пам`яті. На його запитання, чи хтось був присутній при побитті, дружина відповіла, що не пам`ятає самого факту нанесення тілесних ушкоджень, а коли вона прийшла до тями і побачила на обличчі в потерпілої кров, то покликала їх доньку ОСОБА_11 , щоб та принесла воду та рушник, аби вмити потерпілу. Також, дружина повідомила, що перебуваючи в істериці, спалила свій халат, на якому була кров, а також жилетку потерпілої ОСОБА_6 . Наступного дня він приїхав з м. Києва додому і виявив молоток біля шафи на нижній полиці столика для телевізора в кімнаті будинку, але слідів крові на ньому не помітив. Молоток забрали поліцейські наступного дня, а також на підлозі ними було знайдено сережку потерпілої. Також, він виявив краплі крові на підлозі в котельній кімнаті. Коли він приїхав, то розпитував доньку ОСОБА_11 , що їй відомо про подію, яка сталася 14.12.2022 року. Донька повідомила йому, що знаходилася з братом у кімнаті і почула, що її покликала матір та наказала принести миску з водою і рушник, що вона і зробила. Також, донька повідомила, що ходила до ОСОБА_6 просити пробачення за вчинок матері. Крім того, коли він приїхав додому з роботи, то дивився мобільний телефон дружини і не виявив у проміжку між 16-16.20 годинами дзвінків із прихованих чи невідомих номерів, а за дві години до події були дзвінки з прихованого номеру. Потім мобільний телефон дружини вилучили поліцейські. Він може повідомити, що раніше ніколи його дружина ОСОБА_3 не втрачала пам`ять та не виявляла до будь-кого агресії, в тому числі необґрунтованої агресії. Вважає, що дружина не могла умисно нанести потерпілій ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження, оскільки у неї з потерпілою були добрі стосунки, але причини нанесення тілесного ушкодження 14.12.2022 року він не знає. Після того, як він дізнався, що потерпіла ОСОБА_6 знаходиться на лікуванні в Шаргородській міській лікарні, то наступного дня поїхав з дружиною до потерпілої, щоб з`ясувати, яка допомога потрібна, але чоловік ОСОБА_6 не пустив їх розмовляти з потерпілою. Також, він поїхав із своєю матір`ю у лікарню, щоб зустрітися з потерпілою для з`ясування того, яка матеріальна допомога потрібна, але вона відмовилася від будь-якої допомоги;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка суду показала, що є матір`ю потерпілої ОСОБА_6 , з якою проживає у одному будинку. Після роз`яснення їй вимог ст.63 Конституції України, бажає надавати показання суду як свідок. Її донька та обвинувачена ОСОБА_3 , яка проживає по сусідству, не перебували у спірних чи неприязних відносинах. В неділю 11.12.2022 року ОСОБА_3 приходила до них додому у вечірній час та повідомила, що бачила лиса , який вкрав у неї 2 курки і з її подвір`я побіг на їх подвір`я. Наступного дня, в понеділок, ОСОБА_3 знову приходила до них додому, запитувала, чи є її донька ОСОБА_16 вдома та чи можна у неї купити курячих яєць. Доньки не було вдома. Вона повідомила ОСОБА_3 , що не має яєць для продажу, тільки для власних потреб. Наступного дня, у вівторок, ОСОБА_3 знову приходила до них додому, запитувала, чи є вдома ОСОБА_16 , так як вона хотіла б купити в`ялених слив, що нібито про це її попросила вчителька зі школи. Вона повідомила, що доньки ОСОБА_17 немає вдома і слив на продаж у них немає. В середу вранці ОСОБА_3 знову прийшла до них додому і з`ясовувала, чи є вдома її донька ОСОБА_6 , яку вона хоче попросити допомогти закрутити кран біля опалювального котла. Її донька була на ринку, про що вона повідомила ОСОБА_3 . Після цього ОСОБА_3 попросила, щоб вона покликала свою онуку, може та їй допоможе закрутити кран на котлі, але вона відмовила, зіславшись на те, що онука ще спить. Донька приїхала з ринку, зайнялася домашніми справами, а приблизно о 16 годині вийшла з будинку та пішла поратися біля худоби. Як донька опинилася в будинку ОСОБА_3 , їй не було відомо. Донька повернулася додому закривавлена та попросила викликати швидку та поліцію. Онука спершу зателефонувала до сусідки, щоб прийшла і надала першу медичну допомогу, а потім викликала швидку і телефонувала у поліцію. Сусідка ОСОБА_13 прийшла ще до приїзду швидкої допомоги, обдивилася рану на голові доньки ОСОБА_6 , приклала до рани мокрий рушник, щоб зупинити кров. Зі слів доньки ОСОБА_17 їй стало відомо, що ОСОБА_3 покликала її допомогти ремонтувати кран у котлі, на що донька погодилася, а обвинувачена накинулася на неї, наносила удари по голові, плечах, спині, тягнула за коси по підлозі в котельній та затягувала у кімнату будинку, обірвала з вух сережки. ОСОБА_18 прибігала до них додому, хотіла вибачитися перед донькою, падала навколішки та просила пробачення за свій вчинок, але не сказала причини, з якої побила її доньку. На її запитання ОСОБА_3 відповіла, що нічого не пам`ятає і яка причина заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 - не знає;

- показаннями свідка ОСОБА_19 , яка суду показала, що є донькою потерпілої ОСОБА_6 , з якою проживає у одному будинку в с. Копистирин. Після роз`яснення їй вимог ст.63 Конституції України, бажає надавати показання суду як свідок. Її матір та обвинувачена ОСОБА_3 , яка проживає по сусідству, не перебували у спірних чи неприязних відносинах. Відносини у неї та матері з обвинуваченою ОСОБА_3 були добросусідські. Так, вона неодноразово на прохання обвинуваченої ОСОБА_3 залишалася наглядати за донькою останньої, коли дитина ще була малою, а ОСОБА_3 потрібно було відлучитися з дому. 14.12.2022 року вранці вона перебувала вдома. До них прийшла обвинувачена ОСОБА_3 та запитувала у бабусі ОСОБА_15 , чи є вдома ОСОБА_6 , щоб допомогти поремонтувати кран. Бабуся відповіла, що доньки немає вдома, а її вона не буде будити. В другій половині дня її матір ОСОБА_6 пішла поратися біля худоби. Через певний час матір повернулася в крові. Вона намагалася допомогти матері зупинити кров. Але на голові була велика рана і кров текла на обличчя по скроні зліва. Матір попросила викликати швидку допомогу та поліцію і повідомила їй та бабусі, що коли поралася по господарству, до неї підійшла ОСОБА_3 і дуже просила допомогти закрутити якийсь кран, на що вона погодилася і пішла з нею до будинку останньої, де у котельній побачила, що дійсно біля котла була невеличка калюжа води. Також матір розповіла, що ОСОБА_3 спершу для закручування крана дала їй велику ганчірку, потім матір попросила меншу ганчірку і та принесла меншу ганчірку знадвору. Коли матір зігнулася закрутити кран, то, як повідомила їй, відчула удари по голові, плечах, спині, що ОСОБА_3 тягнула її за коси по підлозі в котельній і затягнула у кімнату-залу, де просила вибачення, казала, що не знає, що на неї найшло і яка причина такого вчинку. Крім того, матір повідомила, що коли вона знаходилася в залі, то ОСОБА_3 не хотіла її відпускати додому, просила вибачення, була упевнена, що це саме вона нанесла матері удари, але не вказувала, яка причина цього. Вона ніколи не бачила, щоб ОСОБА_3 вела себе агресивно. Обвинувачена була її вчителем фізкультури і дозволяла собі тільки посварити учнів, коли хтось із них порушував дисципліну на уроці, але про такі випадки, щоб ОСОБА_3 вдарила когось з учнів, або будь-кого з людей, їй не відомо;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , яка суду показала, що проживає по сусідству як з обвинуваченою, так і з потерпілою, зокрема, її домоволодіння межує з домоволодінням обвинуваченої ОСОБА_3 , а потерпіла ОСОБА_6 проживає трішки далі по вулиці. Вона не перебуває у неприязних відносинах з ОСОБА_3 , але перебуває у неприязних відносинах з чоловіком останньої, оскільки вони сварилися за межу. 14.12.2022 року приблизно о 17 годині до неї зателефонувала донька ОСОБА_6 - ОСОБА_20 , щоб вона негайно прийшла. Коли вона прибігла додому до ОСОБА_6 , то у веранді побачила матір останньої ОСОБА_15 , яка була перелякана, показала, щоб вона пройшла у кімнату. В кімнаті вона побачила ОСОБА_6 , одяг якої був у крові і яка сиділа біля миски з водою. В мисці вода була з кров`ю, на голові у ОСОБА_6 був рушник, який остання тримала рукою і який також весь був у крові, і, крім того, кров текла біля скронь на обличчя. Самих тілесних ушкоджень вона не бачила, бо рана на голові була закрита рушником. ОСОБА_6 повідомила їй, що пішла до ОСОБА_3 на прохання останньої допомогти поремонтувати якийсь кран, а та її побила. Коли приїхали поліцейські, лікарі швидкої допомоги, то розпитували у ОСОБА_6 , що сталося, то їм вона повідомила теж саме, що і їй. Після цього поліцейський пішов до ОСОБА_3 . Через певний час ОСОБА_3 прийшла з поліцейським у будинок ОСОБА_6 , стала навколішки і звернулася до потерпілої зі словами: «Прости мені ОСОБА_21 , я нічого не пам`ятаю»;

- показаннями малолітнього свідка ОСОБА_22 , яка надавала показання в присутності законного представника - батька ОСОБА_14 та педагога-психолога ОСОБА_23 . Так, ОСОБА_22 показала, що є донькою ОСОБА_3 , а ОСОБА_24 є її сусідкою. Їй відомо, що колись її батьки сварилися з різних причин з сім`єю ОСОБА_17 , але тепер перебувають у нормальних відносинах. 14.12.2022 року під вечір, приблизно о 17 годині, вона перебувала вдома у кімнаті будинку, дивилася разом з братом мультики і почула, що її кличе мати, щоб вона принесла миску з водою. Коли вона принесла з ванни миску з водою у кімнату-залу, то побачила там ОСОБА_6 , яка була в крові. Миска з водою була потрібна, щоб сусідка ОСОБА_24 вмила обличчя, руки від крові. Також, вона бачила кров на голові ОСОБА_17 . Вона не бачила, що сталося між її матір`ю та ОСОБА_6 , оскільки прийшла в кімнату після того, як її покликала матір і попросила принести миску з водою і рушник. Також, вона не чула, щоб між матір`ю та ОСОБА_6 була сварка чи бійка. Вона почула якийсь звук, схожий на писк собаки. При цьому, вона так і подумала, що собака пискнула, бо до них часто ввечері прибігали лиси . Вона відкривала двері в котельню, але нічого не розгледіла, подумала, що матір складає якісь речі. В матері був розгублений вигляд, що її злякало і вона закрила двері. Ні молотка, ні інших предметів у руках матері вона не бачила. Коли сусідка вмивалася, то її матір ОСОБА_3 зверталася до неї та просила вибачення, сказала: «Вибач, ОСОБА_21 , я не хотіла, це сталося випадково, щось в голові запаморочилося». Також матір пропонувала ОСОБА_26 піти у ванну і вмитися краще, але та відмовилася. Мати дала ОСОБА_26 рушник, щоб витерти обличчя, після чого остання пішла додому. Матір намагалася наздогнати ОСОБА_6 , щоб ще раз вибачитися, але остання зайшла у будинок. Вона була з матір`ю і коли вони підійшли до будинку, то у веранді будинку побачили ОСОБА_15 , яка не впустила їх, махала до них палицею, тому вони повернулися додому. Після цього матір зателефонувала батькові і розповіла, що між нею та ОСОБА_6 сталася неприємна подія. Матір важко переживає цю ситуацію, що сталася в неї з ОСОБА_6 . Раніше мати ніколи не проявляла агресії ні до неї з братом, ні до батька, ні до сусідів. Також, того дня мати не жалілася їй, що у неї щось боліло, в тому числі, рука.

Також, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, підтверджується наступними письмовими, електронними та речовими доказами:

- даними, що містяться в рапорті чергового ВП №2 Жмеринського РВП від 16.12.2022 року про надходження письмової заяви від ОСОБА_6 про заподіяння їй тілесних ушкоджень 14.12.2022 року приблизно о 16:30 годині ОСОБА_3 (а.с.72);

- письмовою заявою потерпілої ОСОБА_6 від 16.12.2022 року про заподіяння їй тілесних ушкоджень ОСОБА_3 та про притягнення останньої до кримінальної відповідальності (а.с.74);

- письмовою заявою обвинуваченої ОСОБА_3 від 16.12.2022 року про те, що вона надає добровільну згоду на проведення огляду місця події в домоволодінні, в якому проживає і яке знаходиться в АДРЕСА_3 (а.с.75);

- даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 16.12.2023 року, з яких вбачається, що місцем огляду є домоволодіння по АДРЕСА_3 , в якому проживає ОСОБА_3 . При огляді з лівого боку будинку виявлено металеву бочку, наповнену водою, зверху на якій наявний лід. На льоду в бочці виявлено рушник синього кольору. Зі слів ОСОБА_3 вказаний рушник на бочку кинула, коли йшла додому, ОСОБА_24 , яка витирала ним кров на обличчі. До будинку прибудована котельня розміром 2,4 м. х 1,6 м., у яку знадвору ведуть одностулкові двері зеленого кольору. В котельній праворуч біля стіни розміщений металевий твердопаливний котел, біля якого на бетонній підлозі виявлено сережку з жовтого металу з деформованим кріпленням та кусок деревини довжиною 34 см., на поверхні якої та на поверхні зрізу якої наявні сліди речовини бурого кольору. Зліва навпроти котла наявні пластикові двері білого кольору, які ведуть у кімнату будинку. Справа на коробі дверей виявлено розмазані сліди речовини бурого кольору, з яких за допомогою марлевого тампона було здійснено змив, який поміщено до паперового конверту. Біля порога на бетонній поверхні підлоги виявлено сліди речовини бурого кольору, які зафіксовано за допомогою фотоапарату. Через двері здійснюється вхід у кімнату будинку, в якій виявлено дерев`яну тумбочку, з правої сторони якої на поличці наявний молоток чорно-помаранчевого кольору з написом на руків`ї «DNIPRO-M», на металевій частині якого є пошкодження у виді відламу. Зі слів ОСОБА_3 саме вказаний молоток знаходився в її руці під час заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_6 . При огляді житлових кімнат будинку, кухні та ванної кімнати слідів речовини бурого кольору та боротьби не виявлено. Під час огляду місця події було вилучено рушник синього кольору, який поміщено до спецпакету НПУ СУ №PSP4101417; сережку із жовтого металу, яку поміщено до спецпакету НПУ №INZ2009289; дерев`яне поліно зі слідами речовини бурого кольору, яке поміщено до спецпакету НПУ СУ №PSP4101416; змив речовини бурого кольору з поверхні дверної коробки в котельній, який поміщено до паперового пакету; молоток із написом «DNIPRO-M», який поміщено до спецпакету НПУ СУ №PSP3115485 (а.с.76-77), та фототаблицями до протоколу огляду місця події (а.с.78-90);

- постановою слідчого про визнання речовим доказом та про приєднання до матеріалів провадження речових доказів від 16.12.2022 року, із якої вбачається, що до матеріалів кримінального провадження приєднано в якості речових доказів вилучені при огляді місця події: дерев`яне поліно зі слідами речовини бурого кольору; змив речовини бурого кольору з поверхні дверної коробки в котельній; рушник синього кольору; молоток із написом «DNIPRO-M» (а.с.91);

- письмовою заявою обвинуваченої ОСОБА_3 від 19.12.2022 року, з якої вбачається, що остання надала добровільну згоду на проведення огляду її мобільного телефону марки ОРРО А 53 (а.с.102);

- відомостями, що містяться в протоколі огляду речей від 19.12.2022 року з фототаблицею, з яких вбачається, що предметом огляду є мобільний телефон марки «ОРРО А 53», наданий добровільно для огляду ОСОБА_3 . В ході огляду здійснювався перегляд дзвінків за 14.12.2022 року. Виявлено, що мали місце пропущені виклики з номеру НОМЕР_2 о 13:54 годині, із приватного номеру о 14:22 годині, вхідний виклик від абонента « ОСОБА_27 » о 14:54 годині з номеру НОМЕР_3 , пропущений виклик з номеру НОМЕР_4 , два пропущені виклики з приватного номеру о 15:04 годині, вихідний виклик абоненту « ОСОБА_28 » на номер НОМЕР_5 о 15:26 годині, пропущений виклик з номеру НОМЕР_6 о 15:36 годині, вхідний виклик від абонента «ІНФОРМАЦІЯ_31» з номера НОМЕР_7 о 16:08 годині, вхідний виклик від абонента «Руслан кум» з номеру НОМЕР_8 о 16:37 годині, о 16:42 годині, о 16:58 годині, о 17:08 годині, о 17:17 годині, о 17:21 годині. Крім того в додатку «Мій Київстар» здійснено огляд вхідних дзвінків за період 14.12.2022 року та проведено їх фотографування (а.с.103, 104-113);

- постановою від 16.01.2023 року прокурора у кримінальному провадженні - начальника Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_4 , погодженою з керівником Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_29 , про тимчасовий доступ до речей та документів, що містять охоронювану законом таємницю, згідно з якою прокурор постановив здійснити тимчасовий доступ до медичної картки стаціонарного хворого №3909 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки с. Копистирин, шляхом вилучення медкарти, яка перебуває у Комунальному некомерційному підприємстві «Шаргородська міська лікарня» (а.с.113а-115);

- даними, що містяться в протоколі тимчасового доступу від 20.01.2023 року про тимчасовий доступ до речей та документів та в описі речей та документів, з яких вбачається, що слідчим у кримінальному провадженні здійснено тимчасовий доступ до медкарти №3909 на ім`я ОСОБА_6 , яка перебуває у Комунальному некомерційному підприємстві «Шаргородська міська лікарня» (а.с.116, 117);

- постановою слідчого у кримінальному провадженні від 23.01.2023 року про призначення судово-медичної експертизи (а.с.118);

- висновком експерта за №9 від 24.01.2023 року-03.02.2023 року (а.с.119-124), з якого убачається, що у ОСОБА_6 мали місце наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма - дві забійні рани в правій тім`яній ділянці, забій м`яких тканин правої тім`яної ділянки з підшкірною емфіземою, імпресійний (вдавлений) уламковий перелом правої тім`яної кістки, ускладнений епідуральною гематомою правої тім`яної долі, забій головного мозку середнього ступеню тяжкості, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя під час заподіяння. Дані тілесні ушкодження утворилися від одноразової дії твердого тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо 14.12.2022 року. Виходячи з механізму утворення імпресійного уламкового перелому правої тім`яної кістки, він міг бути утворений від ударної частини молотка;

- постановою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 від 13.02.2023 року про отримання зразків для проведення експертизи, зокрема, зразків крові у ОСОБА_6 (а.с.125);

- протоколом про отримання зразків для експертизи від 14.02.2023 року - зразків крові ОСОБА_6 , які вилучено, поміщено до спецпакету НПУ №WAR0058694 (а.с.126);

- постановою слідчого у кримінальному провадженні від 14.02.2023 року про призначення судово-медичної (цитологічної) експертизи, проведення якої доручено експертам-біологам Вінницького обласного бюро СМЕ (а.с.127);

- висновком експерта за №75 від 15.02.-20.02.2023 року, з якого вбачається, що кров потерпілої ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО (а.с.128-129);

- висновком експерта за №39 від 15.02.-03.03.2023 року, з якого вбачається, що згідно з висновком експерта №75 від 20.02.2023 року відділення судово-медичної імунології відділу експертизи речових доказів Вінницького обласного бюро СМЕ, кров потерпілої ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО. При дослідженні дерев`яного поліна (об`єкти №№1, 2, 3, 4) встановлена наявність крові людини. Статева належність виявлених слідів крові не встановлена у зв`язку з відсутністю клітинних елементів крові (в мікропрепаратах) зі збереженими та придатними для цитологічного дослідження ядрами та, можливо, впливом предметоносія (обсіменіння мікрофлорою). При визначенні групової належності виявлених слідів крові був виявлений антиген А, що визначає А(ІІ) групу крові ізосерологічної системи АВО. Таким чином, виявлені сліди крові (об`єкти №№1, 2, 3, 4) можуть походити від будь-якої особи (осіб) з групою крові А(ІІ), в тому числі і від потерпілої ОСОБА_6 (за рахунок антигену А) (а.с.130-133);

- висновком експерта за №40 від 15.02.-02.03.2023 року, з якого вбачається, що згідно з висновком експерта №75 від 20.02.2023 року відділення судово-медичної імунології відділу експертизи речових доказів Вінницького обласного бюро СМЕ, кров потерпілої ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО. При дослідженні змиву речовини бурого кольору з поверхні короба дверей, зробленого в ході проведення огляду місця події (об`єкт №1), встановлена наявність крові людини, при визначенні групової належності якої був виявлений антиген А, що може визначати А(ІІ) групу крові ізосерологічної системи АВО. Статева належність цієї крові не встановлена в зв`язку з недостатньою кількістю елементів крові (лейкоцитів) зі збереженими і придатними для дослідження ядрами та відсутністю в них статево-специфічних ознак. Таким чином, враховуючи отримані результати та групову характеристику потерпілої ОСОБА_6 , можна прийти до висновку, що походження плям крові у змиві з поверхні короба дверей (об`єкт №1), може бути від будь-якої однієї чи кількох осіб з групою крові А(ІІ) ізосерологічної системи АВО, в тому числі і від потерпілої ОСОБА_6 не виключається (а.с.134-137);

- висновком експерта за №41 від 15.02.-01.03.2023 року, з якого вбачається, що згідно з висновком експерта №75 від 20.02.2023 року відділення судово-медичної імунології відділу експертизи речових доказів Вінницького обласного бюро СМЕ, кров потерпілої ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО. При дослідженні металевої частини молотка (об`єкт №1) та руків`я молотка (об`єкт №2) виявлена кров людини, при визначенні групової належності якої був виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО (що відповідає А(ІІ) групі крові). Встановити статеву належність виявленої крові (об`єкти №№1, 2) не представляється можливим в зв`язку з відсутністю збережених, придатних для дослідження ядер. Таким чином, виявлена кров може походити від будь-якої особи, в крові якої мається антиген А, і від самої потерпілої ОСОБА_6 не виключається (за рахунок антигену А). При дослідженні металевої частини молотка (об`єкт №1) виявлено світле волокно, схоже з волоссям. Волокно вилучене, упаковане, промаркіроване та відправлене слідчому (а.с.138-141);

- постановою слідчого про визнання речовим доказом та про приєднання до матеріалів провадження речових доказів від 09.03.2023 року, із якої вбачається, що до матеріалів кримінального провадження приєднано в якості речового доказу вилучене з металевої частини молотка світле волокно, схоже з волоссям (а.с.142);

- постановою слідчого у кримінальному провадженні про призначення амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_3 від 14.02.2023 року (а.с.143-144);

- висновком судово-психіатричного експерта за №70 від 20.02.2023 року, з якого вбачається, що в період часу, до якого відносить інкриміноване їй діяння, ОСОБА_3 не страждала на психічне захворювання, перебувала поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В період часу, до якого відноситься інкриміноване їй діяння, ОСОБА_3 могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_3 на психічні розлади не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В теперішній час ОСОБА_3 може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_3 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру (п.п.1, 2, 3, 4, 5). Відповіді на питання, які поставлені перед психологом: до індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_3 відноситься достатня продуктивність когнітивних функцій (уваги, пам`яті, мислення). В особистісній сфері виявляє: поведінкову активність, особистісну ригідність, застрягання, образливість, екстравертованість, егоцентричність. В міжособистісних стосунках вибіркова. Механізм психологічного захисту - витіснення. Коло інтересів на побутовому рівні. Самооцінка лабільна. Вольова саморегуляція достатня. ОСОБА_3 не виявляє таких індивідуально-психологічних особливостей, які б могли суттєво вплинути на її поведінку під час злочину. ОСОБА_3 не виявляє схильності до підвищеної навіюваності та фантазування. Оцінка здатності ОСОБА_3 до брехні, нещирості, обману, умисного заплутування слідства шляхом дачі неправдивих показів, виходить за межі компетенції експертів-психологів (п.п.6, 7, 8, 9) (а.с.145-150);

- заявою ОСОБА_30 від 14.03.2023 року про надання згоди на проведення слідчого експерименту у її домоволодінні в АДРЕСА_3 (а.с.156);

- даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 14.03.2023 року за участю потерпілої ОСОБА_6 , з яких убачається, що ОСОБА_6 показала на місцевості та розказала про вчинене щодо неї кримінальне правопорушення ОСОБА_3 , вказала, яким чином ОСОБА_3 запросила її в своє домоволодіння, тримаючи при цьому праву руку притиснутою до грудей, яким шляхом вона та обвинувачена прийшли на подвір`я домоволодіння ОСОБА_3 , пройшли у котельню, при цьому, зігнувшись біля крана опалювального котла для того, щоб закрутити гайку на прохання ОСОБА_3 , відчула три удари по голові та два-три удари по спині, після чого ОСОБА_3 почала шарпати її за волосся, не випускала з будинку додому, вказуючи, що боїться, що потерпіла викличе поліцію. Також потерпіла вказала, що донька обвинуваченої ОСОБА_11 принесла миску з водою для того, щоб вона вмилася від крові, що вона і зробила та пішла додому. Крім того, потерпіла зауважила, що у будинку ОСОБА_3 залишився її одяг (жилетка та шапка) (а.с.151);

- безпосередньо переглянутим в судовому засіданні відеозаписом вказаного вище слідчого експерименту, що міститься на електронному носієві - диску «VIDEX DVD-R» (а.с.154);

- заявою ОСОБА_30 від 15.03.2023 року про надання згоди на проведення слідчого експерименту у її домоволодінні в АДРЕСА_3 (а.с.152);

- даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 15.03.2023 року за участю обвинуваченої ОСОБА_3 , з яких убачається, що ОСОБА_3 показала на місцевості та розказала про те, що 14.12.2022 року приблизно о 16.10 годині вийшла з будинку на вулицю по дрова. В цей час на її мобільний телефон хтось зателефонував з прихованого номеру, після чого вона не пам`ятає наступних подій. Отямилася вона у кімнаті будинку, що межує з котельнею, при цьому, у її правій руці був молоток «DNIPRO M», який до цього знаходився на вулиці біля криниці, а за дверима кімнати стояла сусідка ОСОБА_24 , в якої на обличчі була кров. Після цього вона почала просити вибачення у ОСОБА_6 та вказувала, що не розуміє причини своєї поведінки та з якої причини заподіяла їй тілесне ушкодження. Також ОСОБА_3 вказала, що після цього покликала доньку ОСОБА_11 , аби та принесла миску з водою та рушник, щоб ОСОБА_24 вмилася, що донька і зробила. Коли ОСОБА_6 вмилася, то пішла додому, а по дорозі на подвір`ї кинула на бочку з водою рушник, яким витирала обличчя. Крім того, ОСОБА_3 повідомила, що коли ОСОБА_24 пішла додому, вона скинула із себе халат, який був у крові, а також зібрала одяг ОСОБА_17 - шапку та жилетку, які мали сліди крові і які лежали в котельній, та спалила у печі. Причин, з яких вона нанесла ОСОБА_6 тілесні ушкодження, не знає (а.с.153);

- безпосередньо переглянутим в судовому засіданні відеозаписом вказаного вище слідчого експерименту, що міститься на електронному носієві - диску «VIDEX DVD-R» (а.с.155);

- безпосереднім оглядом судом та учасниками кримінального провадження речових доказів, наданих стороною обвинувачення, зокрема, рушника синього кольору, який поміщено до спецпакету НПУ СУ №PSP4101417; дерев`яного поліна зі слідами речовини бурого кольору, яке поміщено до спецпакету НПУ СУ №PSP4101416; змиву речовини бурого кольору з поверхні дверної коробки в котельній, який поміщено до паперового пакету; молотка із написом «DNIPRO-M», який поміщено до спецпакету НПУ СУ №PSP3115485, світлого волокна, що схоже з волоссям; встановлено наявність слідів злочину та наявність інформації про злочин. Належність, походження речових доказів, місця виявлення і вилучення речових доказів обвинувачена не оспорювала, тому підстав критично оцінювати ці докази у суду немає.

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, в силу вимог ч.6 ст.22 КПК України, суд дослідив докази, надані сторонами, допитав свідків сторони обвинувачення. Сторона захисту не заявляла клопотань про допит свідків сторони захисту.

При цьому, сторони кримінального провадження та потерпіла не заперечували щодо закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченій ОСОБА_3 передбачене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Проаналізувавши всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у відповідності критерію доведення ними обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні. поза розумним сумнівом, що відповідає положенням ч.2 ст.17 КПК України, суд прийшов до переконання, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Даючи кримінально-правову оцінку діям обвинуваченої, суд виходить з оцінки показань обвинуваченої в судовому засіданні у сукупності з дослідженими та проаналізованими доказами з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.

Так, відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Виходячи із аналізу вимог п.13 ч.1 ст.3, п.п.1-3 ч.1 ст.91, п.5 ч.2 ст.291 КПК України, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення), форму вини, мотив і мету його вчинення, а правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті КК, а й точне формулювання об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Обвинувачення, висунуте стороною обвинувачення ОСОБА_3 , повністю відповідає вимогам п.13 ч.1 ст.3, п.п.1-3 ч.1 ст.91, п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Виходячи з аналізу і оцінки показань учасників судового провадження, свідків, досліджених під час судового розгляду доказів, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Зокрема, обвинувачена ОСОБА_3 14.12.2022 року приблизно о 16 годині 20 хвилин запросила ОСОБА_6 до котельні житлового будинку, у якому проживає і який знаходиться в АДРЕСА_3 , щоб остання їй допомогла. В подальшому, приблизно о 16 годині 30 хвилин, перебуваючи у власному домоволодінні, зокрема, у приміщенні котельні, у обвинуваченої ОСОБА_3 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, бажаючи їх настання, узявши до правої руки молоток, обвинувачена ОСОБА_3 умисно нанесла удар по тім`яній ділянці голови ОСОБА_6 .

Внаслідок нанесеного ОСОБА_3 удару потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку експерта №9 від 24.01.2023-03.02.2023 року у ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма - дві забійні рани в правій тім`яній ділянці, забій м`яких тканин правої тім`яної ділянки з підшкірною емфіземою, імпресійний (вдавлений) уламковий перелом правої тім`яної кістки, ускладнений епідуральною гематомою правої тім`яної долі, забій головного мозку середнього ступеню тяжкості, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя під час заподіяння. Дані тілесні ушкодження утворилися від одноразової дії твердого тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо 14.12.2022 року. Виходячи з механізму утворення імпресійного уламкового перелому правої тім`яної кістки, він міг бути утворений від ударної частини молотка.

Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є частково визнавальні показання самої обвинуваченої, показання потерпілої, допитаних свідків сторони обвинувачення, досліджені судом письмові докази.

Кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_3 органом досудового розслідування за ч.1 ст.121 КК України суд вважає вірною.

Суд констатує, що у суду є достатні підстави для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст.121 КК України, в силу вимог ч.3 ст.373 КПК України, якою передбачено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 23.06.2020 року у справі №159/3738/16-к, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року №1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Виходячи з аналізу і оцінки показань учасників судового провадження, свідків, досліджених під час судового розгляду письмових, електронних, речових доказів, суд вважає, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доведено винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого правопорушення, тому суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України.

На переконання суду ОСОБА_3 частково визнала свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки в ході судового розгляду та в судових дебатах наполягала на тому, що умислу наносити тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_6 у неї ніколи не виникало, що вона не пам`ятає обставин нанесення потерпілій тілесних ушкоджень, не мала для цього причин.

Суд зауважує, що версія сторони захисту про часткову втрату пам`яті після дзвінка з невідомого прихованого номеру не підтверджується належними та допустимими і достовірними доказами, оскільки з відомостей з протоколу огляду мобільного телефона обвинуваченої ОСОБА_3 від 19.12.2022 року вбачається, що у період часу безпосередньо перед вчиненням кримінального правопорушення будь-яких телефонних дзвінків з прихованого чи невідомого номеру не було. Два дзвінки з прихованого номеру на мобільний телефон ОСОБА_3 надійшли о 15:04 годині, але вони не викликали у обвинуваченої такого стану, про який вона повідомляє як про часткову втрату пам`яті чи запаморочення свідомості, внаслідок чого вона не пам`ятає обставин заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, оскільки після цих дзвінків, яких ОСОБА_3 не прийняла і вони є пропущеними, обвинувачена здійснювала цілеспрямовані дії: ходила за дитиною в дитячий садок, дивилася з дітьми телевізор, телефонувала абоненту « ОСОБА_28 » о 15:26 годині, розмовляла з абонентом « ІНФОРМАЦІЯ_31 » о 16:08 годині.

Також, про умисел обвинуваченої на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень свідчить сукупність всіх фактичних обставин вчиненого нею діяння, зокрема: знаряддя злочину (молоток з металевою ударною частиною); спосіб нанесення, характер і локалізація тілесного ушкодження (молотком у тім`яну частину голови, при цьому, на переконання суду, з прикладанням фізичної сили, оскільки спричинено уламковий перелом правої тім`яної кістки); поведінка обвинуваченої за кілька днів до вчинення кримінального правопорушення, яка полягала у тому, що від неділі 11.12.2022 року вона щодня до 14.12.2022 року під різними приводами приходила до потерпілої, в тому числі з молотком, який продемонструвала потерпілій, зсилаючись на те, що за допомогою молотка відганятиме лисицю, шукала приводів зустрітися з потерпілою, зсилаючись то на те, що має намір купити курячих яєць, то що їй потрібно купити в`яленого чорносливу за проханням невідомої вчительки, то допомогти поремонтувати кран опалювального котла, який протікав, при цьому розуміючи, що потерпіла ОСОБА_6 не є тим спеціалістом, який розуміється на ремонті опалювальної техніки.

Таким чином, на переконання суду, обвинувачена підшукувала привід закликати потерпілу у своє домоволодіння, що, на переконання суду, свідчить про цілеспрямованість дій обвинуваченої та про умисел обвинуваченої на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень.

Вказані обставини переконують суд, що обвинувачена ОСОБА_3 умисно заподіяла потерпілій ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження, а її показання, які суд сприймав безпосередньо у судовому засіданні, не відповідають дійсним обставинам справи в частині відсутності умислу на вчинення інкримінованого кримінального правопорушення та відсутності для цього причини, в частині часткової втрати пам`яті чи запаморочення свідомості з моменту виходу з будинку за дровами і до моменту перебування у одній кімнаті з потерпілою у своєму будинку та тримаючи в руці молоток, оскільки вказані аргументи обвинуваченої спростовуються дослідженими доказами, що проаналізовані судом вище, показаннями потерпілої, свідків, а також висновком судової психолого-психіатричної експертизи, згідно з яким ОСОБА_3 в період часу, до якого відноситься інкриміноване їй діяння, не страждала на психічне захворювання, перебувала поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Наведені обставини, встановлені судом із показань сторін кримінального провадження, потерпілої та свідків, в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень у потерпілої свідчать про те, що ОСОБА_3 , умисно завдаючи потерпілій ОСОБА_6 удар молотком по голові, на переконання суду, розуміла значення своїх дій, неминучі наслідки цих дій і бажала настання передбачуваних наслідків свого діяння, тобто діяла з прямим умислом.

При цьому, поведінка обвинуваченої після нанесення тілесних ушкоджень, зокрема, намагання надати потерпілій води для вмивання обличчя, неодноразові прохання про вибачення, свідчить лише про те, що тільки після вчинення злочину обвинувачена усвідомила, що заподіяла потерпілій тілесне ушкодження молотком у життєво важливий орган - голову, але не свідчить про відсутність умислу на заподіяння тілесного ушкодження, на чому наполягає сторона захисту.

Висунута стороною захисту версія події, на переконання суду, має за мету уникнення обвинуваченою покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

При цьому, суд враховує, що особа, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, має право на власний розсуд формувати лінію свого захисту. Показання обвинуваченого, як вказав Верховний Суд у постанові від 09.12.2021 року у справі №487/4245/18, є не лише джерелом доказів, а й засобом захисту ним своїх інтересів, вони мають бути ретельно перевірені й оцінені судом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили для суду (ч.2 ст.94 КПК України). Визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє слідчого, прокурора, суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо, та всієї доказової бази у сукупності. Водночас регламентований ст.62 Конституції України та закріплений у ст.17 КПК України принцип презумпції невинуватості звільняє особу від обов`язку доводити свою невинуватість, усі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Показання обвинуваченого підлягають оцінці за тими ж правилами, що й усі докази, наявні у матеріалах кримінального провадження.

Також, суд враховує, що жодних неправомірних дій потерпілої ОСОБА_6 по відношенню до ОСОБА_3 не встановлено.

Так, суд констатує, що в ході судового розгляду не встановлено посягань потерпілої, спрямованих щодо обвинуваченої ОСОБА_3 , які б вимагали негайного відвернення такого посягання чи захисту від такого посягання.

У цьому кримінальному провадженні суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази відповідно до вимог ст.94 КПК України з точки зору належності, допустимості й достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, в результаті доходить висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Відтак, наявні підстави, передбачені ч.3 ст.373 КПК України, для ухвалення обвинувального вироку щодо обвинуваченої ОСОБА_3 , оскільки у ході судового розгляду доведено її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, суд вважає помилковою версію потерпілої ОСОБА_6 про те, що обвинувачена ОСОБА_3 заподіяла їй множинні удари по спині та по голові, зокрема, не менше трьох ударів по голові та трьох ударів по спині.

Також, представник потерпілої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 у промові у судових дебатах зазначав, що обвинувачена наносила потерпілій удари по спині дерев`яним поліном.

Проте, викладена потерпілою та її представником - адвокатом ОСОБА_8 в цій частині версія події спростовується висновком судово-медичної експертизи №9 від 24.01.2023 року-03.02.2023 року (а.с.119-124), з якого убачається, що у ОСОБА_6 мали місце наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма - дві забійні рани в правій тім`яній ділянці, забій м`яких тканин правої тім`яної ділянки з підшкірною емфіземою, імпресійний (вдавлений) уламковий перелом правої тім`яної кістки, ускладнений епідуральною гематомою правої тім`яної долі, забій головного мозку середнього ступеню тяжкості, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя під час заподіяння. Проте, дані тілесні ушкодження утворилися від одноразової дії твердого тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею.

При цьому, висновок судово-медичної експертизи не містить зазначення про наявність у потерпілої ОСОБА_6 тілесних ушкоджень на спині.

ІІ. Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, мотиви суду щодо призначення покарання.

Виходячи з приписів ч.5 ст.12 КК України, вчинений ОСОБА_3 злочин, що передбачений ч.1 ст.121 КК України, є тяжким злочином.

ОСОБА_3 раніше не судима, що вбачається із довідки ГУНП (а.с.94).

На обліках у лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога Шаргородської МЛ ОСОБА_3 , згідно з довідкою від 21.12.2022 року за №1665, - не перебуває (а.с.98).

Згідно з висновком судової психолого-психіатричної експертизи за №70 від 20.02.2023 року, з якого вбачається, що в період часу, до якого відноситься інкриміноване їй діяння, ОСОБА_3 не страждала на психічне захворювання, перебувала поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В період часу, до якого відноситься інкриміноване їй діяння, ОСОБА_3 могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_3 на психічні розлади не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В теперішній час ОСОБА_3 може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_3 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру (п.п.1, 2, 3, 4, 5). Відповіді на питання, які поставлені перед психологом: до індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_3 відноситься достатня продуктивність когнітивних функцій (уваги, пам`яті, мислення). В особистісній сфері виявляє: поведінкову активність, особистісну ригідність, застрягання, образливість, екстравертованість, егоцентричність. В міжособистісних стосунках вибіркова. Механізм психологічного захисту - витіснення. Коло інтересів на побутовому рівні. Самооцінка лабільна. Вольова саморегуляція достатня. ОСОБА_3 не виявляє таких індивідуально-психологічних особливостей, які б могли суттєво вплинути на її поведінку під час злочину. ОСОБА_3 не виявляє схильності до підвищеної навіюваності та фантазування. Оцінка здатності ОСОБА_3 до брехні, нещирості, обману, умисного заплутування слідства шляхом дачі неправдивих показів, виходить за межі компетенції експертів-психологів (п.п.6, 7, 8, 9) (а.с.145-150).

За місцем проживання в с. Копистирин тепер Жмеринського району Шаргородською міською радою Вінницької області ОСОБА_3 охарактеризована позитивно як особа, щодо поведінки якої відсутні будь-які зауваження, проживає у шлюбі з ОСОБА_14 ; має двох малолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.95, 96).

Як встановлено судом, обвинувачена працювала з 01.03.2010 року по 15.12.2022 року вчителем фізкультури у Копистиринському ліцеї Шаргородської міської ради та позитивно охарактеризована за місцем роботи як добросовісна, порядна, старанна, дисциплінована працівниця, завжди була уважна до людей, добросовісна, делікатна, не мала згубних звичок, не виявляла неадекватної поведінки (а.с.97).

Зі слів ОСОБА_3 , вона не є особою з інвалідністю та не є пенсіонером.

Також, ОСОБА_3 не повідомляла суду про наявність хворобливого стану здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до обвинувального акту від 15.03.2023 року, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_3 , не зазначено.

Судом також не встановлено пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченої ОСОБА_3 обставин.

У промові в судових дебатах захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_5 зазначив про наявність таких пом`якшуючих покарання ОСОБА_3 обставин як щире каяття; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування заподіяної злочином шкоди.

Суд не погоджується з правовою позицією сторони захисту, виходячи з наступного.

З правового висновку Верховного Суду у постанові від 20.04.2021 року в справі №457/529/20 вбачається, що щире каяття - це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї кримінально караної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше кримінальних правопорушень.

Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності.

Поведінка ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження, на переконання суду, не свідчить про щирий жаль з приводу вчинених дій та їх осуд.

Тому, суд, враховуючи вище викладені правові висновки Верховного Суду, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 не враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття.

З правового висновку Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №288/1158/16-к вбачається, що під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину.

Обвинувачена ОСОБА_3 ні в ході здійснення досудового розслідування, ні в ході судового розгляду не надавала допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, оскільки про це не зазначено у обвинувальному акті, про таке не повідомив і прокурор у промові в судових дебатах, а також під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 дотримується версії про те, що не пам`ятає обставин заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, не знає причини свого вчинку, не мала умислу на вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення. Тому такої пом`якшуючої покарання ОСОБА_3 обставини як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення судом не встановлено.

До того ж, суд прийшов до переконання, що повідомлення обвинуваченою ОСОБА_3 суду про повне визнання винуватості ґрунтується на тому, що нею надано власну оцінку доказам, зібраним стороною обвинувачення, які поза розумним сумнівом доводять її винуватість, тому, під тиском зібраних доказів ОСОБА_3 повідомила про визнання вини, що не може оцінюватися судом як щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Щодо пом`якшуючої обставини - добровільного відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, суд виходить з такого.

Наданий стороною захисту у судовому засіданні 21.07.2023 року фіскальний чек від 19.07.2023 року про перерахування грошових коштів у сумі п`ять тисяч гривень, копія якого приєднана до матеріалів справи (а.с.193), на переконання суду, не свідчить про перерахування обвинуваченою вказаної суми грошових коштів потерпілій, оскільки не містить реквізитів, які б вказували на це.

Так, фіскальний чек не містить відомостей про відправника грошових коштів.

Крім того, адресатом грошового переказу у фіскальному чеку вказана особа « ОСОБА_33 », адреса: с. Копистирин.

Разом з тим, відсутні відомості про особу потерпілої, зокрема, ім`я та по батькові, точна адреса проживання, відомості про її паспорт та РНОКПП, які встановлювалися в ході судового розгляду судом при встановленні особи потерпілої і стали відомі обвинуваченій.

Враховуючи відсутність вказаних реквізитів та відомостей про оособу потерпілої, а також заяву потерпілої та її представників у судових дебатах, що вона не отримувала грошового переказу в сумі п`ять тисяч гривень від обвинуваченої, то суд не вбачає підстав для врахування такої пом`якшуючої покарання ОСОБА_3 обставини як відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди.

Також, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує, що нею вчинено умисне кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи - потерпілої ОСОБА_6 , тоді як однією із основних засад, передбачених ст.3 Конституції України, є право людини на життя, на недоторканість; людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

До того ж, при призначенні покарання обвинуваченій суд приймає до відома досудову доповідь щодо обвинуваченої, оскільки, відповідно до ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

З досудової доповіді від 08.05.2023 року, що складена начальником Жмеринського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_34 , вбачається, що ОСОБА_3 раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягалася, має вищу педагогічну освіту, впродовж 13 років працювала вчителем у Копистиринському ліцеї, але 15.12.2022 року звільнилася за власним бажанням. В сім`ї у обвинуваченої склалися добрі відносини. Вона з чоловіком та двома малолітніми дітьми проживає у будинку, що належить матері чоловіка. За місцем проживання та попередньої роботи ОСОБА_3 охарактеризована позитивно. Висловлює плани на майбутнє, зокрема, працевлаштуватися за спеціальністю, займатися вихованням дітей, влаштуванням повсякденного життя сім`ї. З людьми з антисоціальною поведінкою ОСОБА_3 зв`язків не підтримує (а.с.44-45).

Ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється органом пробації, як середній, як і ризик небезпеки для суспільства та окремих осіб (а.с.44-45).

Відповідно до висновку укладача досудової доповіді, виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, враховуючи особистість обвинуваченої, її спосіб життя, історію правопорушень та середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, тому вважає за можливе виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі, а також можливе звільнення останньої від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде достатнім для її виправлення та перевиховання.

Згідно зі статтею 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційним повноваженням суду, оскільки при визначенні виду, розміру покарання потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, суспільної небезпечності і характеру кримінального правопорушення, ступеня його тяжкості, даних про особу винного, обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

Враховуючи усі вказані вище обставини у їх сукупності, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_3 можливе без ізоляції її від суспільства.

Таким чином, з урахуванням того, що відсутні обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, з врахуванням особи ОСОБА_3 , яка частково визнала вину у вчиненні кримінального правопорушення, позитивно охарактеризована за місцем проживання та роботи, виходячи з загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з врахуванням думки потерпілої ОСОБА_6 , яка під час судових дебатів просила призначити обвинуваченій суворе покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 можливе в умовах призначення покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без його реального відбування, тобто з випробуванням та іспитовим строком у три роки, відповідно до вимог ст.75 КК України, з покладенням обов`язків, встановлених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, впродовж іспитового строку.

При цьому, суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 17.10.2019 року у справі №205/7091/16-к, відповідно до яких заборони застосування ст.75 КК України за умови невизнання обвинуваченим своєї вини КК України не містить.

Також суд, призначаючи ОСОБА_3 зазначене вище покарання виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченої, для запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, таким, що відповідає її особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.

Зазначений висновок суду узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування вимог ст.69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_3 , про що у промові в судових дебатах просив адвокат ОСОБА_5 з огляду на проаналізовані вище обставини та з огляду на відсутність для цього підстав.

ІІІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.

Питання про долю речових доказів у даній кримінальній справі слід вирішити на підставі ст.100 КПК України, а саме: майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використаним, підлягає знищенню, речові докази, що не містять слідів злочину і належать обвинуваченій та потерпілій, підлягають поверненню останнім, документи, що містяться на електронних носіях, слід залишити в матеріалах кримінальної справи.

Так, згідно з постановою слідчого від 16.12.2022 року, визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів вилучені при огляді місця події: дерев`яне поліно зі слідами речовини бурого кольору; змив речовини бурого кольору з поверхні дверної коробки в котельній; рушник синього кольору; молоток із написом «DNIPRO-M», які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області (а.с.91), а згідно з постановою слідчого про визнання речовим доказом та про приєднання до матеріалів провадження речових доказів від 09.03.2023 року, до матеріалів кримінального провадження приєднано в якості речового доказу вилучене з металевої частини молотка світле волокно, схоже з волоссям, яке також передане на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №2 Жмеринського РВП (а.с.142).

Вказані речові докази слід знищити.

Крім того, судом встановлено, що в ході огляду місця події, виявлено та вилучено сережку із жовтого металу, яку поміщено до спецпакету НПУ №INZ2009289 (а.с.76-77).

При огляді вказаної сережки в ході судового розгляду, потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що ця сережка належить їй.

Проте, слідчим у кримінальному провадженні вказана сережка з жовтого металу, яка належить потерпілій ОСОБА_6 , не визнана речовим доказом.

Разом з тим, під час судового розгляду вказана сережка з жовтого металу надана прокурором для безпосереднього огляду судом разом з речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Згідно з ч.2 ст.168 КПК України, під час обшуку, огляду може здійснюватися тимчасове вилучення майна.

Відтак, вказана сережка з жовтого металу, яка належить потерпілій та вилучена в ході огляду місця події, підлягає поверненню ОСОБА_6 .

Електронні документи - два електронні носії - диски «VIDEX DVD-R» (а.с.154, 155), слід залишити в матеріалах кримінальної справи впродовж усього часу її зберігання.

Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.100, 373-376 КПК України, на підставі ч.1 ст.121 КК України, суд

засудив:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст.ст.75, 79 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі, якщо вона протягом іспитового строку у три роки не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 протягом встановленого судом іспитового строку у три роки обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не застосовувати.

Документи: два електронні носії - диски «VIDEX DVD-R» - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання.

Речові докази: дерев`яне поліно зі слідами речовини бурого кольору; змив речовини бурого кольору з поверхні дверної коробки в котельній; рушник синього кольору; молоток із написом «DNIPRO-M» - знищити.

Тимчасово вилучену в ході огляду місця події сережку з жовтого металу - повернути потерпілій ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_35