Справа № 211/1044/22
Провадження № 1-в/211/73/23
У Х В А Л А

іменем України

18 травня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

за відсутності: представника органу пробації, засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі подання начальника Довгинцівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_5 про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді позбавлення волі стосовно засудженого ОСОБА_4 , - встановив:

вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2022 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 309 ч 1 КК України та призначено йому узгоджене покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 17000 ( сімнадцять тисяч ) гривень.

До Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло подання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді позбавлення волі стосовно засудженого ОСОБА_4 .

Прокурор заперечував проти задоволення подання.

Представник Довгинцівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області не з`явився.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду подання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду подання до суду не звернувся, тому на підставі ч. 4 ст. 539 КПК України, суд вважає можливим розглянути подання у його відсутність за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали подання суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 10 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання, зокрема, про заміну покарання відповідно до ч. 5 ст. 53 КК України.

Згідно з ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України питання про заміну покарання відповідно до ч. 5 ст. 53 КК України вирішуються судом, який ухвалив вирок, за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ст. 26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

У разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами засуджений зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу засуджений повідомляє кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу.

У разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

У разі несплати засудженим чергового платежу під час призначення штрафу з розстрочкою виплати суд через місяць після закінчення строку виплати чергового платежу за поданням кримінально-виконавчої інспекції замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Так, вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2022, який набрав законної сили 25 04 2022, ОСОБА_4 було призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 17000 ( сімнадцять тисяч ) гривень. Але засуджений свого обов`язку щодо сплати штрафу після набрання вироком суду законної сили не виконав, орган пробації чи суд про сплату штрафу не повідомив, що стало підставою для звернення органу пробації до суду із цим поданням.

Разом з тим, вирок суду від 23 березня 2022 було ухвалено на підставі угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , і призначене останньому покарання у вигляді штрафу є узгодженою мірою покарання засудженим.

Відповідно до ч. 1 ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Згідно з ч. 3 ст. 476 КПК України суд своєю ухвалою скасовує вирок, яким затверджена угода, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що засуджений не виконав умови угоди. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування.

Отже, при невиконанні засудженим вироку суду, який ухвалено на підставі угоди про визнання винуватості, в тому числі невиконання узгодженого сторонами та призначеного судом покарання у вигляді штрафу, у силу положень ст. 476 КПК України, повинен застосовуватись спеціальний порядок, який полягає не у направленні органом пробації до суду подання про розстрочку суми штрафу чи заміну покарання у вигляді штрафу на інше покарання, а у зверненні прокурора до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Таким чином, невиконання засудженим ОСОБА_4 умов укладеної угоди про визнання винуватості, якою сторонами було узгоджено покарання у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень , який ним не сплачено, є підставою для скасування вироку, яким затверджено таку угоду, відповідно до ст. 476 КПК України.

Таким чином, питання про скасування міри кримінального покарання, визначеного вироком суду на підставі угоди КПК України врегульовано спеціальними нормами.

Такий висновок узгоджується з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», де п. 23 зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право в межах встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Суд здійснюючи розгляд таких клопотань, має чітко відмежовувати невиконання угоди (ч. 1 ст. 476 КПК), яке тягне за собою скасування вироку, постановленого на підставі угоди, від умисного невиконання угоди (ч. 5 ст. 476 КПК), яке, окрім скасування вироку, є підставою для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Тобто, у цьому випадку, при порушенні засудженим умов укладеної угоди про визнання винуватості, у силу положень ст. 476 КПК України, має бути застосований спеціальний порядок, який полягає не у направленні до суду подання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу, або заміну засудженому міри кримінального покарання у виді штрафу на міру кримінального покарання у виді громадських, виправних робіт, або позбавлення волі, а ґрунтується на зверненні визначених КПК України осіб до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

І лише після відмови суду у скасуванні угоди є можливим направлення звернення у загальному порядку.

Оскільки за наслідками розгляду клопотання про скасування затвердженої угоди є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування, тож звернення безпосередньо до суду з питанням, передбаченим ст. 537 КПК України, порушує право особи на захист, що є неприпустимим.

З урахуванням наведеного, оскільки діючим КПК України передбачено інший порядок вирішення питання невиконання угоди про визнання винуватості, суд вважає, що в задоволенні зазначеного подання слід відмовити.

Крім того , згідно з абз. 1 ч. 5 ст. 53 КК України у разі несплати штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку одна година громадських робіт за один установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян або виправними роботами із розрахунку один місяць виправних робіт за двадцять установлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років.

Покарання ОСОБА_4 призначено вироком у виді однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а отже відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 53 КК України заміна несплаченої суму штрафу покаранням у виді позбавлення волі не передбачена. Крім того санкція ст.. 309 ч 1 КК України не передбачає покарання у виді позбавлення волі .

На підставі викладеного, ст. 26 КВК України, керуючись ст. ст. 369-372, 395, 472-476, 537, 539 КПК України, суд -

ухвалив:

у задоволенні подання начальника Довгинцівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_5 про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді позбавлення волі стосовно засудженого ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду в семи денний строк з часу її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1