20.09.2023
справа №642/5346/23
провадження №1-кп/642/504/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

представника власника майна ОСОБА_8

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні проведеному у режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000508 від 30.03.2023 р. відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звинувачується у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшов вищезазначений обвинувальний акт.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_6 був обраний у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 18.09.23 вищезазначений обвинувальний акт був призначений до розгляду у підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та заявив клопотання щодо продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений та його адвокат в підготовчому судовому засіданні не заперечували щодо призначення обвинувального акту до розгляду.

Потерпілі з думкою прокурора погодились.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження щодо можливості призначення судового розгляду, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи відносно обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість призначення їх до судового розгляду з наступних підстав.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 кримінально-процесуального кодексу України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м. Харкова.

Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення судового розгляду на підставі зазначеного обвинувального акту.

В підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою на 60 днів, в обґрунтування якого прокурор посилається на те, що закінчується двомісячний строк дії попередньої ухвали суду щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який кримінальним законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 15 років або довічне позбавлення волі, у ОСОБА_6 існують ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме він може переховуватись від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення покарання з огляду на суворість покарання, що може бути йому призначене у разі визнання судом його винуватості, оскільки за вчинений ОСОБА_6 злочин, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 15 років, або довічне позбавлення волі. Окрім цього ОСОБА_6 є громадянином РФ, що дає йому змогу безперешкодно виїхати за межі держави; перебуваючи на волі може впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному проваджені, які викривають ОСОБА_6 у вчинені особливо тяжкого злочину; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 є військовослужбовцем командиром МТЗ ВЧ НОМЕР_1 і має доступ до зброї, то може скоїти аналогічний злочин, або довести свій злочинний намір до кінця.

Обвинувачений та його захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечували прохаючи обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в частині заявленого клопотання, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який кримінальним законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 15 років або довічне позбавлення волі.

Згідно матеріалів справи, дія запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, закінчується 23.09.2023 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 нього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих кронами кримінального проваджений матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального

правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного,

обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він

підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного

проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо

вони застосовувалися до нього раніше;

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання осіб під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахування конкретних обставин. Тримання осіб під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання яке можливо буде призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а відтак колегія суддів не приймає доводи захисника та обвинувачених щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішенні питання про запобіжний захід, колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який кримінальним законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 15 років або довічне позбавлення волі, у ОСОБА_6 існують ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме він може переховуватись від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення покарання з огляду на суворість покарання, що може бути йому призначене у разі визнання судом його винуватості, оскільки за вчинений ОСОБА_6 злочин, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 15 років, або довічне позбавлення волі. Окрім цього ОСОБА_6 є громадянином РФ, що дає йому змогу безперешкодно виїхати за межі держави; перебуваючи на волі може впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному проваджені, які викривають ОСОБА_6 у вчинені особливо тяжкого злочину; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 є військовослужбовцем командиром МТЗ ВЧ НОМЕР_1 і має доступ до зброї, то може скоїти аналогічний злочин, або довести свій злочинний намір до кінця.

Даних про погіршення стану його здоров`я суду не надано, будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні на цій стадії процесу не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що ризики, які були враховані судом при обранні йому такого запобіжного заходу та при продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, у зв`язку з чим вважає, що доцільно продовжити відносно обвинуваченого строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо доводів захисника обвинуваченого про відсутність ризиків, суд вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Суд також вважає, що зміна обвинуваченому обраного відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід буде недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що судовий розгляд даного обвинувального акту триває, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який кримінальним законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 15 років або довічне позбавлення волі, а також, що на цей час у суду немає підстав вважати відсутніми ризики, які передбачені ст. 177 КПК України та які були враховані Ленінським районним судом м. Харкова 03.05.23р., 26.06.23р., 26.07.23р., суд приходить до висновку, що обраний відносно нього запобіжний захід слід продовжити ще на 60 діб.

Також, через канцелярію суду, 19.09.23 року від військової частини НОМЕР_1 в особі представника ОСОБА_8 надійшло клопотання про скасування арешту майна, в якому представник власника майна просив скасувати арешт автомобіля «МАZDA», № кузову НОМЕР_2 , що належить в/ч НОМЕР_1 та негайно повернути його представнику військової частини. В обґрунтування зазначено, що стосовно цього транспортного засобу проведені всі необхідні слідчі (розшукові) дії та експертні дослідження, автомобіль потрібен військовій частині для виконання бойових завдань.

Прокурор проти скасування арешту не заперечував.

Потерпілі, обвинувачений та його захисник клопотання ВЧ НОМЕР_1 підтримали.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані матеріали, приходить наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено та не спростовано сторонами, що 03.04.23 року ухвалою слідчого судді накладено арешт на автомобіль «МАZDA», № кузову НОМЕР_2 , що належить в/ч НОМЕР_1 шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження. Місцем зберігання визначено ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області.

Стосовно цього транспортного засобу проведені всі необхідні слідчі (розшукові) дії та експертні дослідження, що підтверджується листом слідчого.

Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено, що клопотання про скасування арешту з майна під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

В розумінні ст. 174 КПК України, підстави, з яких було накладено арешт на вказане майно, потребують доведення та обґрунтування саме зі сторони обвинувачення існування доказового значення для справи арештованого майна.

Тому, беручи до уваги, що стороною обвинувачення не заперечується відсутності доказового значення для справи автомобілю «МАZDA», арешт на який просить скасувати представник військової частини, тому у колегії суддів відсутні підстави вважати наявними потреби в подальшому арешті цього майна.

Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено, що клопотання про скасування арешту з майна під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Керуючись ст. ст. 174, 314-316 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звинувачується у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України, у відкритому судовому засіданні на 16.10.2023 рік на 10-30 годину.

Розгляд кримінального провадження здійснювати у складі трьох професійних суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звинувачується у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі строком на 60 днів, тобто до 18.11.2023 року.

Скасувати арешт автомобілю пікап марки «МАZDA», зеленого кольору, без державних номерних знаків, № кузову НОМЕР_2 ), який визнаний речовим доказом, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 03.04.2023, негайно повернувши його представнику військової частини в/ч НОМЕР_1 .

Про місце та час розгляду справи повідомити учасників кримінального провадження: прокурора, обвинуваченого, потерпілих, адвоката.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена протягом 7 днів.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3