Єдиний унікальний номер 728/2098/23
номер провадження № 1-кп/728/119/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 серпня 2023 року Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бахмач кримінальне провадження №0000352 від 14.07.2023 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Бахмач Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

19.05.2022 Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком в 1 рік 6 місяців

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим згідно з вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 19.05.2022 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, маючи не зняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став та 12.07.2023 близько 22:00 год., переслідуючи корисливий мотив, маючи прямий умисел на здійснення крадіжки, прибув до господарства ОСОБА_5 , яке розташоване в АДРЕСА_1 , де через незачинену хвіртку зайшов на частково огороджену територію господарства та шляхом відкриття незачинених дверей сарайного приміщення, проник всередину, звідки таємно від оточуючих, діючи повторно, в умовах воєнного стану, введеного 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», викрав чоловічий велосипед марки «Мінськ» вартістю 1147.50 грн., після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальні збитки на вказану суму.

ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому діянні визнав повністю і суду пояснив, що дійсно, одного разу він викрав велосипед з сараю ОСОБА_5 . Дозволу взяти велосипед він у ОСОБА_6 не просив. Після того, як ОСОБА_6 виявила крадіжку, він повернув їй велосипед. Причини свого вчинку пояснити не може. З обсягом обвинувачення погодився повністю, у скоєному щиро розкаявся, просив суд суворо не карати, запевнив, що не допустить подібних дій у майбутньому.

Потерпіла у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, у якій зазначила, що претензій до ОСОБА_4 не має. Цивільний позов у справі не заявляла.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суда немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників провадження, а тому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає за доцільне не проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.

Заслухавши обвинуваченого, прокурора, вивчивши письмові матеріали кримінального провадження, які характеризують особу ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що його винуватість у пред`явленому йому обвинуваченні, окрім власного визнання ним своєї вини в судовому засіданні, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням у приміщення, вчиненому повторно, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винного та враховує те, що він вчинив дане кримінальне правопорушення, будучи засудженим вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 19.05.2022.

Як особа, ОСОБА_4 за місцем проживання негативних характеристик не має, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює, вчинив кримінальне правопорушення, будучи засудженим за аналогічний корисливий злочин, у період іспитового строку, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому не встановлені.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи ОСОБА_4 , суд вважає, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної статті.

Разом з тим, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 вчинив вищевказаний злочин, будучи засудженим 19.05.2022 Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком в 1 рік 6 місяців.

Згідно з вимогами ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку але до повного відбування покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до положень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі вчинення засудженим під час іспитового строку нового злочину, суд призначає покарання за правилами, передбаченими ст.ст.71,72 КК України.

Виходячи із цих положень закону, а також зі змісту ч.3 ст.78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суд розцінює це як порушення умов застосування ст.75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням та призначає покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України і визначає таке остаточне покарання, яке має бути більшим, як від покарання призначеного за новий злочин, так і від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до положень п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003, у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково і в період іспитового строку або строку умовно - дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив злочин в період відбуття покарання, призначеного вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 19.05.2022, згідно з яким його було засуджено за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком в 1 рік 6 місяців, необхідно невідбутий строк вказаного покарання, на підставі ч.1 ст.71 КК України, частково приєднати до покарання, призначеного за даним вироком, та з урахуванням вимог ст.72 КК України, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки виправлення і перевиховання ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства.

Таке покарання, на думку суду, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілої.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не обирався і підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

У відповідності до положень ст.124 КПК України з ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи на досудовому розслідуванні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 19.05.2022 у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) місяців і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з часу його фактичного затримання.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави у рахунок відшкодування судових витрат, пов`язаних з проведенням експертизи 200 (двісті) грн. 00 коп.

Речові докази по справі велосипед марки «Мінськ», який переданий на зберігання ОСОБА_5 залишити останній, як власниці.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілій, яка не була присутня у судовому засіданні.

Суддя Бахмацького районного суду ОСОБА_1