№ 336/8140/23
н/п 1-кс/336/1081/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Запоріжжя, громадянина України, військовослужбовця, з середньою спеціалізованою освітою, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням у кримінальному провадженні № 0001394 від 08.08.2023, яке обґрунтовано таким.

При невстановлений досудовим розслідуванням обставинах та часі, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді стрільця-оператора 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне носіння, зберігання, придбання боєприпасів без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 12 жовтня 1992 року № 576 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах предмет схожий на бойову ручну осколкову гранату М-67 та бойову ручну оборонну осколкову гранату Ф-1, яка являється вибуховими пристроями та відносяться до боєприпасів, придатні для здійснення вибуху та з метою подальшого незаконного зберігання взяв вказані предмети із собою.

Після цього, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на носіння та зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу, на громадському транспорті приблизно о 12 годині 55 хвилин 08 серпня 2023 року, незаконно вищезазначені боєприпаси при собі, знаходячись біля будинку № 76 по вулиці Магістральна в м. Запоріжжя, був зупинений працівниками Запорізького управління патрульної поліції в Запорізькій області департаменту патрульної поліції, якими було виявлено боєприпаси, після чого було викликано співробітників відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізкькій області було виявлено корпус бойової ручної оборонної гранати Ф-1, підривач УЗРГМ-2, та предмет схожий на корпус бойової ручної осколкової гранати М-67, які були вилучені працівниками поліції.

Отже, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст263 КК України, а саме носінні, зберіганні, придбанні боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просить застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання.

Сторона захисту не заперечувала обґрунтованість підозри, вважали, що цілодобовий домашній арешт за місцем проживання та реєстрації підозрюваного може запобігти будь-яким ризикам.

Підозрюваний показав що 07.08.2023 він не витримав обов`язків військової служби, покинув розташування військової частини, прибув додому. Його зупинили працівники поліції та знайшли гранати. Пояснив, що до мобілізації не мав постійного джерела доходу.

Захисник надала суду засвідчені копії: ордеру № 214 на житлове приміщення; довідки щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_5 ; характеристику останнього за місцем проживання; свідоцтва про народження малолітньої ОСОБА_7 , 2011 р.н.

Заслухавши думки учасників судового засідання, перевіривши клопотання та доводи прокурора наданими доказами, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Так, згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Як встановлено слідчим суддею та підтверджується долученими до клопотання документами, слідчими ВП № 3 ЗРУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001394 від 08.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

09.08.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаного злочину підтверджуються наданими стороною обвинувачення доказами, які були перевірені слідчим суддею, та стороною захисту не заперечується.

Слідчий суддя погоджується із доводами клопотання про можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, адже на теперішній час він знятий з котлового забезпечення та припинено здійснення усіх грошових виплат (а.с. 39), до мобілізації не мав постійного джерела доходів.

Наявний і ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, адже ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, самовільно покинув розташування військової частини.

Водночас тяжкість кримінального правопорушення сама по собі не може слугувати підставою для тримання особи під вартою, а прокурором не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч. 4 ст.194 КПК України).

Відповідно до положень ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, на думку слідчого судді, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації та фактичного проживання зможе запобігти встановленим ризикам, та саме вказаний запобіжний захід необхідно застосувати до підозрюваного з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність яких доведена матеріалами клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 184, 193, 196 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;

2) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному його обов`язки та наслідки їх невиконання.

Визначити строк дії цієї ухвали до 07.10.2023 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 КПК України підозрюваний негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Цю ухвалу передати для виконання до відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, зобов`язавши вказаний орган негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчого.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1