Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/1250/22

Номер провадження: 1-кп/511/57/23

24 квітня 2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_4

обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000197, внесеного до Єиного реєстру досудових розслідувань від 14.05.2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженеця: с. Великодолинське Овідіопольського району, Одеської області, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У зв`язку з військову агресією Збройних Сил Російської Федерації, на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022, на всій території України з 24 лютого 2022 року запроваджено воєнний стан, який на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2119-ІХ від 18.03.2022, продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, та на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2263-ІХ від 22.05.2022, продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

13 травня 2022 року, приблизно о 14 годині, обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знаходились в приміщенні кухні за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , де вживали алкогольні напої.

Під час вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розповіли ОСОБА_5 про те, що громадянин ОСОБА_10 , який мешкає разом з ними за адресою: АДРЕСА_2 , вкрав грошові кошти у сумі 1600 гривень у ОСОБА_7 та не повернув їх, після чого попрохали ОСОБА_5 допомогти в поверненні зазначених коштів в будь-який спосіб, на що останній погодився.

В подальшому, 13 травня 2022 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, до свого місця мешкання з роботи повернувся ОСОБА_10 , який приєднався до вживання алкогольних напоїв з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Під час вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 почали звинувачувати ОСОБА_10 в крадіжці грошових коштів належних ОСОБА_7 у сумі 1600 гривень. Далі ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_10 про те, що з цього часу останній має віддати йому грошові кошти в сумі 5000 гривень та почав погрожувати застосуванням насильства ОСОБА_11 , якщо він їх не віддасть.

Далі, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з корисливого мотиву спільно вирішили нанести тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , для реалізації чого ОСОБА_6 зачинив вхідні двері на замок, після чого ОСОБА_5 , несподівано для потерпілого, почав наносити удари руками в область голови потерпілого, а ОСОБА_6 почав наносити удари ногами в область голови та тулуба ОСОБА_10 . В процесі нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_7 приєднатись до них, на що останній погодився та також став наносити удари руками та ногами в різні частини тіла ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_5 продовжив наносити тілесні ушкодження потерпілому за допомогою сковорідки в область голови потерпілого ОСОБА_10 .

Під час сумісного нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_5 взявши до рук кухонний ніж, приклав його до шиї ОСОБА_10 та з корисливого мотиву почав погрожувати життю потерпілого, повідомивши останньому, щоб він віддав свій мобільний телефон. В цей час, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знаходились поруч. Після чого, потерпілий ОСОБА_10 дістав зі своєї кишені мобільний телефон марки «Теспо spark» вартістю 2195 гривень та віддав його ОСОБА_5 .

Після цього, ОСОБА_6 зайшов в кімнату, де мешкав ОСОБА_10 та забрав документ, який втратив юридичне значення, щодо військового обліку на ім`я потерпілого. ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_10 , що якщо він протягом години не віддасть їм грошові кошти в сумі 1000 гривень, то мобільний телефон та довідку військовозобов`язаного вони залишать собі, а ОСОБА_5 , за допомогою будівельного рівня, наніс ще декілька ударів по голові ОСОБА_10 .

Своїми сумісними умисними діями з корисливого мотиву та метою заволодіння чужим майном ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 завдали фізичну шкоду здоров`ю потерпілого ОСОБА_10 у вигляді численних синців й глибоке садно обличчя, синець лівої вушної раковини, садно тім`яної ділянки волосистої частини голови, садна /2/ на поверхні шиї та в середній третині лівого передпліччя /2/, чим спричинили легкі тілесні ушкодження, які мають скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів, а також майнову шкоду, заволодівши його майном - мобільним телефоном марки «Теспо spark» вартістю 2195 гривень.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 4 ст. 187 КК України, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_5 , вину в інкримінованому йому злочині визнав частково, заперечуючи, що між ним, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 була якась попередня домовленість щодо розбійного нападу на ОСОБА_10 , та не було мети на заволодіння його майном, вони просто хотіли з ним поспілкуватися, щоб той повернув гроші які викрав у ОСОБА_7 напередодні. Погодився, що саме від його фізичних дій, які виникли раптово із-за поведінки ОСОБА_10 , останньому спричиненні тілесні ушкодження.

Суду пояснив, що у травні 2022 року, точну дату він не пам`ятає, в ранковий час, він був в гостях у свого знайомого ОСОБА_12 . Пізніше туди прийшли сусіди ОСОБА_7 - ОСОБА_6. та ОСОБА_7 . Вони, почали разом вживати алкогольні напої та розмовляти на різні теми. В ході розмови, з`ясувалося, що ОСОБА_7 та ОСОБА_15 пустили жити до себе в будинок, чоловіка на ім`я ОСОБА_10 , за житло грошей з нього не брали та годували його безоплатно, а той, як виявилось в подальшому, почав здійснювати різноманітні крадіжки. Так, в ході цієї розмови йому стало відомо, що ОСОБА_10 на початку травня місяця, викрав у ОСОБА_17 1600 грн. які відмовлявся повернути. Приблизно після 12.00 години вони пішли від ОСОБА_12 , оскільки ті лягли спати, хлопці запросили його в гості до будинку, де вони проживають, а саме на АДРЕСА_2 , щоб продовжити випивати. Коли йшли, то ОСОБА_7 просив поговорити із ОСОБА_10 щодо повернення боргу. ОСОБА_6 почав телефонувати ОСОБА_10 , щоб запитати, коли той повернеться з роботи, на що ОСОБА_10 сказав, що скоро прийде. Коли прийшли, ОСОБА_10 в хаті не було. Вони розмістились на кухні, випили по стакану вина, після чого ОСОБА_7 пішов до своєї кімнати відпочивати, оскільки був дуже п`яний, а ОСОБА_6 почав готувати їжу, а він продовжував сидіти за столом. Через деякий час, прийшов ОСОБА_10 , вони запросили його за стіл, пригостили вином та запропонували поїсти. Він почав вести розмову з ОСОБА_10 , про те, що в селі люди про нього кажуть, що він крадій і запитав, чому він вкрав у ОСОБА_7 гроші. ОСОБА_10 став сперечатися та казав, що це не його справа і він ніякі гроші не крав. Він дуже розлютився, на те що, ОСОБА_10 бреше, і каже неправду, бажаючи його налякати сказав ОСОБА_10 , щоб той приніс йому 5000 грн. Однак ОСОБА_10 продовжував сперичатися з ним. Потім він сказав, щоб той повернув хоча б 1000 грн. Однак ОСОБА_10 все заперечував і він не стримавшись дав 2-3 ляпаса рукою по обличчю. ОСОБА_10 почав обурюватися на нього, він схопивши з плити пательню вдарив його по голові, продовжуючи висловлювати своє незадоволення тим, що той, замість подяки, що його приютили та нагодували, продовжує брехати, що не крав грошей. Від удару сковорідкою по голові, ОСОБА_10 впав на підлогу, а ОСОБА_15 в цей час вихопив з його рук пательню. Далі він взяв з підлоги будівельний рівень і декілька разів вдарив ОСОБА_10 по різним частинам тулуба. При цьому, ОСОБА_10 продовжував вести себе зухвало й весь час продовжував заперечувати що він вкрав гроші. ОСОБА_15 також обурився на неправдиві виказування ОСОБА_10 і декілька разів вдарив рукою по голові ОСОБА_10 . В якійсь момент зі своєї кімнати вийшов ОСОБА_7 , запитав що відбувається, на що вони йому сказали що ОСОБА_10 не бажає зізнаватися, в тому що викрав гроші. ОСОБА_7 також пару разів вдарив ОСОБА_10 і повернувся назад до своєї кімнати. Коли вони били ОСОБА_10 , той, сидячи на підлозі постійно стверджував що гроші він знайшов і частину вже повернув, а іншу частину пообіцяв повернути ОСОБА_7 коли отримує зарплатню, про що вони домовились між собою. Така поведінка та слова ОСОБА_10 його ще більш обурили і він взяв зі стола ніж та приклавши його до шиї ОСОБА_10 , почав погрожувати. Однак ОСОБА_15 його заспокоїв та попросив покласти ніж на стіл. На що він погодився і відавши ніж ОСОБА_6 , запропонував ОСОБА_10 залишити свій телефон, доки той не поверне борг у сумі 1000 грн ОСОБА_7 .. ОСОБА_10 погодився і поклав свій телефон на стіл. ОСОБА_6 пішов його проводжати на вулицю, а він залишився в кімнаті. Потім повернувся ОСОБА_15 і приніс ще якійсь військовий документ на ім`я ОСОБА_10 та поклав його поруч з телефоном, вони ще трішки посиділи і він пішов до свого дому. Коли він уходив телефон та довідка ОСОБА_10 залишалися на столі в кімнаті.

Обвинувачений ОСОБА_6 вину в інкримінованому йому злочині визнав частково, оскільки не погодився з кваліфікацією його дій. Зазначив, що ніякої домовленості щодо розбійного нападу та заволодінням майна ОСОБА_10 між ним, ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 , не було. Вони всі разом просто бажали поговорити с ОСОБА_10 , щоб той повернув гроші, які він викрав у ОСОБА_7 .. При цьому повністю визнає, що наніс декілька ударів рукою по обличчю та тулубу ОСОБА_10 , від яких останній міг отримати легкі тілесні ушкодження.

Суду пояснив, що він постійно проживає разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_32 , яка є матір`ю ОСОБА_17 , в належному їй будинку АДРЕСА_2 . Будинок складається з двох окремих частин, в одній з яких проживає ОСОБА_7 , а в іншій, він, разом з ОСОБА_32 березні 2023 року із-за військових дій його співмешканка ОСОБА_32 поїхала за кордон, а він та ОСОБА_7 залишились за місцем постійного проживання. Приблизно, в квітні місяці до ОСОБА_7 звернулись односельці з проханням надати тимчасове місце для проживання ОСОБА_10 , в якого не було ні постійної роботи, ні постійного місця проживання, на що ОСОБА_7 погодився і ОСОБА_10 поселився та проживав разом з ОСОБА_7 в його кімнаті по АДРЕСА_2 . Наприкінці квітня 2022 року, зі слів ОСОБА_7 , йому стало відомо, що в нього пропали грошові кошти в розмірі 1600 грн., які лежали в кармані його штанів, про що він розповів також і ОСОБА_10 . Почувши про те що пропали грошові кошти, він разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_10 почали шукати гроші, як в будинку, так і на вулиці, при цьому ОСОБА_10 себе поводив, так що нібито він нічого не крав. Гроші так і не знайшли і забули за них. Далі, 13.05.2022 року він разом з ОСОБА_7 прийшли до сусідів ОСОБА_12 , якій проживає за адресою АДРЕСА_3 , в яких був ОСОБА_5 . Там вони пили вино та розмовляли на різні теми, також була розмова про те, що ОСОБА_10 є непорядною людиною, який краде гроші. ОСОБА_7 також згадав події квітня, коли в нього пропали гроші і розповів про це. Також ОСОБА_7 розповів, що пізніше виявилось, що це ОСОБА_10 забрав ці гроші, частину яких він потім повернув ОСОБА_7 , а частину в розмірі біля 1000 грн залишився винен та обіцяв повернути, однак грошей в нього не було, оскільки він не працює. Потім вони з ОСОБА_7 запросили ОСОБА_5 до себе в гості, щоб продовжити пити. В ході розмови, яка тривала по дорозі до дому, ОСОБА_7 попросив ОСОБА_5 поговорити з ОСОБА_10 щоб той повернув гроші. Коли вони прийшли, ОСОБА_10 в будинку не було. ОСОБА_7 випив склянку вина пішов спати до своєї кімнати, так як був дуже п`яний. Через деякий час повернувся ОСОБА_10 , якого він запросив до столу та познайомив його з ОСОБА_5 . Вони випили по склянці вина, і він підійшов до плити та почав готувати вечерю, а ОСОБА_5 почав говорити із ОСОБА_10 про гроші, про те що він є дуже непорядною людиною, так як вкрав гроші в людей, які його прихистили в складний час, дали дах над головою, їсти та можливість існувати у військовий час і на даний час кошти не повертає. ОСОБА_10 став грубо відповідати ОСОБА_5 , що це його не стосується. ОСОБА_10 казав, що він розпорядився грошима ОСОБА_7 так як вважав необхідним. Після таких слів, ОСОБА_5 , обурився та став бити ОСОБА_10 руками. Він також, в цей момент завдав ОСОБА_10 декілька ударів руками в область голови. Потім в ході бійки, ОСОБА_5 брав сковорідку та будівельний рівень, якими також наносив удари ОСОБА_10 . В якійсь час з кімнати вийшов заспаний ОСОБА_7 , якій не розуміючи що відбувається також пару разів вдарив ОСОБА_10 , а потім знову повернувся до своєї кімнати. Також, ОСОБА_5 брав зі стола ніж та намагався погрожувати ОСОБА_10 , однак він з метою припинення таких дій забрав у ОСОБА_5 ніж та поставив його на стіл та став заспокоювати ОСОБА_5 . В ході бійки, ОСОБА_5 казав ОСОБА_10 , щоб він повернув кошти в розмірі 1000 грн.. які винен ОСОБА_7 , і щоб без цих коштів не повертався. В подальшому, ОСОБА_10 залишив у них в будинку на столі свій телефон, оскільки ОСОБА_5 йому наказав, що телефон залишиться у них, поки той не поверне борг ОСОБА_7 . Коли він пішов проводжати ОСОБА_10 , той йому віддав свою військову довідку, яку він потім разом з телефоном відніс на зберігання сусідам.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованому йому злочині визнав частково, оскільки не погодився з кваліфікацією його дій. Зазначив, що ніякої домовленості щодо розбійного нападу та заволодінням майна ОСОБА_10 між ним, ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , не було. В судовому засіданні надав наступні покази. З ОСОБА_10 він познайомився, приблизно рік тому, оскільки той проживав спочатку у ОСОБА_12 . Потім між ними виникли якісь непорозуміння і ОСОБА_10 не було де жити. Так, на початку квітня 2022 року, він запропонував ОСОБА_10 проживати разом з ним у своїй власній кімнаті в будинку по АДРЕСА_2 . Той погодився на його пропозицію і вони почали разом проживати. Таким чином він надав йому прихисток. Оскільки ОСОБА_10 не міг знайти роботу, грошей в нього не було, а тому він і проживав за його рахунок. Його мати поїхала за кордон та висилала йому гроші на їжу. Наприкінці квітня 2022 року він виявив у себе пропажу грошей в сумі 1600 грн, сигарет та спирту. Через декілька днів ОСОБА_10 , приніс в будинок вина, цигарки, та різні продукти. На його питання, де він взяв гроші на ці продукти, він йому відповів, що знайшов, однак після того як він йому повідомив, що в нього пропали 1600 грн., той зізнався йому, що це він взяв гроші. Вони домовились між собою, що в подальшому ОСОБА_10 , коли працевлаштується, обов`язково поверне йому частину цих грошей, тобто після такої домовленості, вони примирилися.

Щодо подій, які відбувались 13 травня 2022 року, обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що вранці він разом з ОСОБА_6 пішли до сусіда ОСОБА_12 , де випивали і там зустріли ОСОБА_5 . В ході розмови ОСОБА_12 почав йому казати, що не варто було надавати житло ОСОБА_10 в своєму будинку, та розповів що той здійснює крадіжки. Він, в свою чергу, також розповів, що ОСОБА_10 у нього викрав гроші які досі не повернув. Потім, коли ОСОБА_12 вже був на підпитку, приблизно в обідній час, вони вирішили піти до них в будинок, де могли продовжити свої посиденьки та запросили до себе в гості ОСОБА_5 . Коли прийшли, ОСОБА_10 вдома не було. ОСОБА_15 почав телефонувати ОСОБА_10 та про щось там з ним розмовляв, потім ОСОБА_6 почав готувати їжу та накривати на стіл, а він пішов до своєї кімнати відпочивати, оскільки був дуже п`яний і проспав до вечора. Прокинувся від шуму, якій роздавався з іншої кімнати. Зайшовши у кімнату побачив, що хлопці - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 між собою сваряться, ОСОБА_5 кричав щоб ОСОБА_10 повернув гроші. Він, почувши, що розмова йде із-за грошей, також почав виказувати ОСОБА_10, що той крадій і в нього украв гроші, та пару разів його вдарив та повернувся до своєї кімнати та заснув. Що відбувалось в подальшому, пояснити не може, оскільки не був присутній і весь час проспав. На досудовому слідстві він розповідав тільки те, що пам`ятав, та те що йому повідомили хлопці.

Потерпілий ОСОБА_10 , суду пояснив наступне. Дійсно він знайомий з ОСОБА_7 та його родичем ОСОБА_15 . На початку року він залишився в скрутній ситуації і йому не було де жити. ОСОБА_7 дозволив пожити в його будинку. На початку травня, на прибудинковій території будинку, де він проживав, він знайшов 1600 грн., та здогадався, що ці гроші належать ОСОБА_7 , однак він вирішив їх не повертати власнику, оскільки не бажав, щоб той їх пропив. Тому він пішов до сусідки ОСОБА_49 , у якій хлопці постійно купували вино, і залишив їй 800 грн. Потім він з ОСОБА_7 мав розмову, в якій дізнався що він знайшов ці гроші, але не повернув йому щоб вони разом з ОСОБА_6 їх не пропили. Вони примирилися і домовились, що коли він влаштується на роботу, то одразу з першої зарплати поверне йому 1600 грн. Пізніше він влаштувався працювати трактористом за наймом.

З ранку 13 травня 2022 року він пішов на роботу. Біля 12.00 годин зателефонував ОСОБА_6 та запитав, коли він повернеться з роботи до дому, на що він йому відповів, що буде біля 16.00 годин. ОСОБА_15 попросив, щоб він прийшов раніше. Через хвилин 20, ОСОБА_6 знову зателефонував та запитав, чи вийде в нього прийти раніше, на що він відповів, як закінчить свою роботу, то одразу прийде. Роботу свою він закінчив о 15.00 і йшов з Милолюбівки пішки. В село Степанівку прийшов приблизно о 16.00 годинні. Зайшов до будинку і в приміщені кухні побачив ОСОБА_6 та ще невідомого хлопця, наразі йому відомо що це - ОСОБА_5 . ОСОБА_15 їх познайомив, запросив його за стіл та запропонував поїсти та випити. ОСОБА_5 почав вести розмови про якісь гроші, а саме почав звинувачувати його в тому що він викрав гроші і почав словесними погрозами вимагати в нього 5000 грн. Він запитав у ОСОБА_5 про які 5000 грн він його питає, на що ОСОБА_5 почав кричати, що ці гроші які він украв у ОСОБА_17 . Він відповів ОСОБА_5 , що ніякі 5000 грн він не крав, встав зі стола і хотів піти геть з кухні, однак ОСОБА_15 його заспокоїв і попросив залишитися, пообіцявши, що все буде добре і його ніхто пальцем не торкнеться. Він повернувся за стіл. Вони продовжили випивати і ОСОБА_5 знову почав розмову про гроші. Коли він намагався відстояти свою позицію, що грошей не крав, ОСОБА_5 розлютившись вдарив декілька разів його в обличчя. Він почав оборонятися та встав із-за стола, до нього підійшов ОСОБА_5 і наніс декілька ударів рукою по голові і ногою по тулубу одночасно, від яких він впав на підлогу. Коли він почав підійматися, то получив сковорідкою по голові. Потім він підвівся до стіни та сів біля дверей, однак ОСОБА_5 схопив з підлоги металеву палицю і почав ще нею наносити йому удари по всьому тулубу. В якійсь момент вони перестали його лупцювати, оскільки він сидів і витирав кров яка була на його обличчі. Він почув, як ОСОБА_6 крикнув в кімнату, де був ОСОБА_7 , щоб той йшов до них, оскільки він сам це організував, а сам пішов спати. ОСОБА_7 вибіг з кімнати і вони продовжили разом його бити. Потім трішки заспокоїлися, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відійшли від нього, а ОСОБА_5 взяв зі столу ніж, підійшов до нього, ніж підвів під шию і почав казати, щоб він негайно віддав 1000 грн. Не пам`ятаю, хто саме, але хтось з хлопців сказав ОСОБА_5 щоб той заспокоївся і поклав ніж на стіл. Через деякий час, ОСОБА_6 відчинив двері та сказав, що він може йти шукати гроші. Коли він почав виходити з приміщення кухні, ОСОБА_5 йому наказав: «Залиш тут свій мобильник, йди шукай гроші, а коли принесеш, забереш свій телефон». Він віддав їм свій телефон, ОСОБА_6 пішов його проводжати і він віддав йому військовий документ. Він пішов до сусіда ОСОБА_53 і розповів йому, що його побили ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . ОСОБА_54 зателефонував дільничному, а той сказав щоб він прийшов о 08.00 ранку до поліції. Коли він прийшов, його відправили на експертизу, а потім прийняли від нього заяву.

В судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_10 зазначив, що телефон йому повернуто, ніяких претензій до обвинувачених він не має і цивільний позов подавати не бажає. Висловив свій жаль з приводу того що таке сталося, внаслідок чого хлопці наразі перебувають під вартою та зазначив, що відчуває себе трохи винуватим в цьому, просив суд суворо не карати обвинувачених.

Свідок ОСОБА_53 , суду пояснив, що проживає в АДРЕСА_4. Так, у вечірній час, 13.05.2022 року до нього постукав ОСОБА_10 та розповів йому, що його побили хлопці ОСОБА_15 та ОСОБА_7 , в яких він тимчасово проживає. ОСОБА_10 був весь побитий, і обличчя було розпухше також була видна кров. Він йому сказав, що необхідно повідомити про це в поліцію, однак ОСОБА_10 не хотів. Він зателефонував дільничному ОСОБА_58 , ім`я не пам`ятає, і той наказав, щоб вони вранці прийшли до райвідділу поліції. Він залишив ОСОБА_10 у себе ночувати, а вранці вони пішли до поліції, де ОСОБА_10 про все розповів та його направили до лікарні для проведення медичного обстеження. Більше ніяких свідчень свідок надати не зміг.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_65 , пояснила, що проживає по АДРЕСА_3 та добре знає як потерпілого, так і обвинувачених, оскільки проживають в даному селі. Розповіла, що в травні місяці 2022 року, точну дату вона не пам`ятає, але був такий день, коли вони всі разом, а саме: вона, та її співмешканець ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зранку, випивали у них вдома і в ході цих посиденьок йшлося про ОСОБА_10 , що він непорядна людина, краде гроші. Справа в тому, що раніше ОСОБА_10 проживав у них і чоловік його вигнав, оскільки помітив крадіжки. В ході цієї розмови, ОСОБА_7 також сказав, що ОСОБА_10 і в нього викрав якісь гроші, сума йшла приблизно про 1000 гривень, точно вона вже не пам`ятає. Потім, приблизно в обідній час, вони з чоловіком лягли відпочивати, а хлопці пішли до себе. В той же день, але вже під вечір, ОСОБА_15 приніс мобільний телефон та сказав, що це телефон ОСОБА_10 , і попросив, щоб цей телефон полежав поки у них, при цьому він нічого не пояснював. Однак вранці приїхала поліція і вона добровільно їм видала цей мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_12 надав суду покази повністю ідентичні показам свідка ОСОБА_65 .

Інших свідків стороною обвинувачення та стороною захисту, заявлено не було.

В ході судового засідання, судом, безпосередньо були дослідженні письмові докази, в яких викладені чи посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, подані стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчинені ними злочину.

Так, з витягу з ЄРДР вбачається що за заявою ОСОБА_10 від 14 травня 2022 року, в ЄРДР внесені відомості кримінального провадження за №0000197 за правовою кваліфікацією ст.187 ч.4 КК України, з наступною фабулою: 14 травня 2022 року до чергової частини Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_2 , про те, що 13.05.2022 року ОСОБА_7 та ОСОБА_5 шляхом спричинення заявнику тілесних ушкоджень та погрози ножом, за місцем мешкання останнього, заволоділи належним заявнику мобільним телефоном марки не відомо, смарт-6, вартістю 3600 грн. Заява ОСОБА_10 зареєстрована в ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» (ЖЄО) за №2586 від 14.05.2022 року, що підтверджено відповідним електронним рапортом та протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с.16-17, 18, 19-21, 22, т.2).

З постанови заступника начальника СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області від 14.05.2022 року, вбачається, що по кримінальному провадженню створено групу слідчих (а.с.23-24 т.2)

З Рапорту старшого слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області від 16.05.2022 року, зареєстрованого в ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» (ЖЄО) за №2809, вбачається, що в ході досудового розслідування, при проведенні процесуальних дій з підозрюваним ОСОБА_7 , останній повідомив, що в період часу з 05.04.2022 по 01.05.2022 громадянин ОСОБА_10 , шляхом вільного доступу, за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив крадіжку належних підозрюваному грошових коштів у сумі 1600 грн. (а.с.25, т.2)

Протокол огляду місця події від 14.05.2022 року з фототаблицями, яким було проведено огляд будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де скоєно розбійний напад. При огляді МП слідчим було виявлено та вилучено: - кухонний ніж з ручкою синього кольору, на якому знаходяться плями бурого кольору, які ззовні схожі на кров; - дві склянки об`ємом по 0.5 л кожна, з залишками рідини невідомого походження, з характерним запахом спирту; - сковорідку чорного кольору без ручки з ознаками деформації; - будівельний рівень червоного кольору з ознаками деформації; - мобільний телефон марки «Samsung duo» чорного кольору; - зарядний пристрій марки «Tecno» білого кольору (а.с.26-47, т.2) Відтворений в судовому засіданні флеш носій із відеозаписом ОМП повністю відповідає зазначеному в письмовому протоколі. Зауважень не надходило. (а.с.269, т.2)

Правомірність проведення ОМП підтверджується ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.05.2022 року (а.с.54-55, т.2)

Вилучені під час огляду місця події речі, постановою слідчого від 14.05.2022 року визнанні речовими доказами та залучені до матеріалів кримінального провадження (а.с.48-49, т.2) та ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.05.2022 року накладено арешт на тимчасове вилучене майно (а.с.56-57, т.2)

З метою подальшого проведення судових експертиз, на підставі постанови прокурора від 14.05.2022 року, у потерпілого ОСОБА_10 , було відібрано біологічні зразки, а саме зразок крові, що підтверджується відповідним протоколом (а.с.58-59, 60-62, т.2)

Відповідно до висновку експерта №397 від 23.05.2022 року, кров потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи О з ізогемоглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО (а.с.63-64, т.2)

Згідно висновку експерта №414 від 15.06.2022 року - на марлевому тампоні зі змивом, в зіскрібах твердої речовини, вилучених 14.05.2022 року під час ОМП за адресою: АДРЕСА_2 ,знайдена кров людини, при встановлені групової належності якої чітко виявлений антиген Н, властивий в якості основного групі крові О з ізогемоглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО, що не виключає походження крові від потерпілого ОСОБА_10 (а.с.65-67, т.2)

Також з висновку експерта №173 від 02.06.2022 року вбачається, що на ножі кухонному, вилученому під час ОМП за адресою: АДРЕСА_2 ,знайдена кров людини. При визначенні групової належності крові виявлений антиген Н та ізогемоглютиніни анти-А та анти-В ізосерологічної системиАВО, властиві групі крові О з ізогемоглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО, що не виключає походження крові від особи (осіб) з вищевказаною групою крові, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_10 (а.с.68-70,71, т.2)

Мобільний телефон марки «Тесnо spark» та довідку військовозобов`язаного на ім`я ОСОБА_10 добровільно було видано слідчому особою - ОСОБА_65 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідними заявою та протоколом огляду від 14.05.2022 року (а.с.72, 73-77).

В подальшому, вилучені речі, а саме: - сенсорний мобільний телефон марки «Тесnо spark», у чохлі чорного кольору; - заламінований у пластик документ у вигляді книжки на ім`я ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 з надписом «довідка військовозобовязаному або особі яка призовними комісіями визнана такою, що не підлягають до призову до лав Збройних Сил», слідчим визнанні речовими доказами та залучені до матеріалів кримінального провадження і ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.05.2022 року накладено арешт на тимчасове вилучене майно, що підтверджено відповідними процесуальними документами (а.с.78-79, 82-83, т.2)

З висновку експерта №СЕ-19/116-22/8243-ТВ від 08.06.2022 року, встановлено, що ринкова вартість наданого на експертизу мобільного телефону Тесnо Spark 6 Go (KE5) IMEI: НОМЕР_1 , у чохлі чорного кольору, за цінами вторинного ринку України станом на травень 2022 року могла становити 2195,00 грн. (а.с.84-89, т.2)

Відповідно до висновку експерта №20 від 07.06.2022 року - у ОСОБА_10 були виявлені наступні ушкодження: численні синці й глибоке садно обличчя, синець лівої вушної раковини, садно тім`яної ділянки волосистої частини голови, садна /2/ на поверхні шиї та в середній третині лівого передпліччя /2/. Перелічені ушкодження спричиненні, можливо у вказаний вище час - 13 травня 2022 року, внаслідок неодноразових дій тупим предметом (предметами). Категорично не виключається можливість утворення даних ушкоджень (окрім смугастих саден на шиї) від ударів руками і ногами, а також сковородою. Лінійні садна на шиї могли бути заподіяні предметом, що має загострений край (лезо) або кінець (вістря). Виявлені у ОСОБА_10 ушкодження мають скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 92-93, т.2)

Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 14.05.2022 року з фототаблицями, зафіксовано, що слідчим було пред`явлено потерпілому ОСОБА_10 для впізнання декілька (4) мобільних телефонів, серед яких, потерпілий впізнав під №2 - свій сенсорний мобільний телефон (а.с.94-105, т.2)

З метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчим було проведено слідчий експеримент за адресою АДРЕСА_2 , за участю потерпілого ОСОБА_10 , де останній спочатку розповів події які з ним відбувались в приміщенні кухні за вказаною адресою, а потім за допомогою статиста показав яким чином ОСОБА_5 наносив йому удари по голові спочатку руками, потім сковорідкою, потім будівельним рівнем. Показав, як наносив удари ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Також продемонстрував яким чином ОСОБА_5 погрожував йому ножом, що підтверджується відповідним протоколом від 10.06.2022 року у письмовому вигляді (а.с.106-111, т.2) та повністю відображено на відео фіксації (додаток до протоколу СЕ) (а.с. 269, т.2)

Зазначений слідчий експеримент був проведений на підставі ухвали слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.06.2022 року (а.с.112, т.2)

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.05.2022 року, ОСОБА_5 було затримано на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України 14.05.2022 року о 16 годині 20 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому підозрюванному ОСОБА_5 було залучено захисника та 15.05.2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187 КК України та 16.05.2022 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що підтверджується відповідними процесуальними документами (а.с.113-115,116-117,118-121,122-123, т.2)

З метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчим було проведено слідчий експеримент за адресою АДРЕСА_2 , за участю підозрюваного ОСОБА_5 , де останній спочатку розповів, а потім показав яким чином і з якою періодичністю наносив удари ОСОБА_10 спочатку по голові руками, потім сковорідкою, потім будівельним рівнем. Також показав яким чином приставив ножа до шиї потерпілого, що підтверджується відповідним протоколом від 17.05.2022 року у письмовому вигляді та повністю відображено на відео фіксації (додаток до протоколу СЕ)(а.с.124-128, 240 т.2)

З метою подальшого проведення судових експертиз, на підставі постанови прокурора від 14.05.2022 року, у громадянина ОСОБА_5 , було відібрано біологічні зразки, а саме зразок сечі та крові, що підтверджується відповідним протоколом (а.с.129-130, 131-134, т.2)

Відповідно до висновку експерта №1481 від 20.05.2022 року, у крові та сечі від гр. ОСОБА_5 виявлений етиловий спирт у концентрації: в крові-0,37%0, в сечі-0,59%0 (а.с.135-136, т.2)

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.05.2022 року, ОСОБА_6 було затримано на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України 14.05.2022 року о 16 годині 20 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому підозрюваному ОСОБА_6 було залучено захисника та 15.05.2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187 КК України та 16.05.2022 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що підтверджується відповідними процесуальними документами (а.с.137-139, 140-141, 142-145, 146-147, т.2)

З метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчим було проведено слідчий експеримент за адресою АДРЕСА_2 , за участю підозрюваного ОСОБА_6 , де останній спочатку розповів, а потім показав яким чином наносив удари потерпілому ОСОБА_10 , що підтверджується відповідним протоколом від 17.05.2022 року у письмовому вигляді та повністю відображено на відео фіксації (додаток до протоколу СЕ)(а.с.148-152, 241, т.2)

З метою подальшого проведення судових експертиз, на підставі постанови прокурора від 14.05.2022 року, у громадянина ОСОБА_6 , було відібрано біологічні зразки, а саме зразок сечі та крові, що підтверджується відповідним протоколом (а.с.153-154, 155-158, т.2)

Відповідно до висновку експерта №1480 від 20.05.2022 року, у крові та сечі від гр. ОСОБА_6 етиловий спирт не виявлений. (а.с.159-160, т.2)

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.05.2022 року, ОСОБА_7 було затримано на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України 14.05.2022 року о 16 годині 20 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому підозрюваному ОСОБА_7 було залучено захисника та 15.05.2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187 КК України та 16.05.2022 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що підтверджується відповідними процесуальними документами (а.с.161-163, 164-165,166-169, 170-171, т.2)

З метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчим було проведено слідчий експеримент за адресою АДРЕСА_2 , за участю підозрюваного ОСОБА_7 , де останній спочатку розповів, а потім показав яким чином він вдарив потерпілого ОСОБА_10 , що підтверджується відповідним протоколом від 17.05.2022 року у письмовому вигляді та повністю відображено на відео фіксації (додаток до протоколу СЕ)(а.с.172-176, 242, т.2)

З метою подальшого проведення судових експертиз, на підставі постанови прокурора від 14.05.2022 року, у громадянина ОСОБА_7 , було відібрано біологічні зразки, а саме зразок сечі та крові, що підтверджується відповідним протоколом (а.с.209-210, 211-214, т.2)

Відповідно до висновку експерта №1482 від 20.05.2022 року, у крові та сечі від гр. ОСОБА_7 виявлений етиловий спирт у концентрації: в крові - 0,9%0, в сечі - 1,71 %0. (а.с.215-216, т.2)

Всі вищенаведені докази узгоджуються між собою та відповідають встановленим обставинам справи, здійсненні в порядку, передбаченому КПК без будь-яких порушень, тому суд їх приймає до уваги та кладе в основу вироку.

З урахуванням вищенаведеного, суд визнає всі висновки експертів, які досліджені судом допустимими доказами, оскільки висновки експертиз отримані відповідно до вимог статей 101-102 КПК України.

Разом з цим, суд не може покласти в основу вироку як належні докази, надані додатково стороною обвинувачення на підтвердження обставин кримінального провадження, а саме - протоколи допиту підозрюваних від 17.05.2022 року, які зафіксовані відео,-аудіо записом на флеш носіях. (а.с. 48, 49-51,52, 53-55, 56, 59), виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Однак, Війна внесла корективи, що знайшли своє відображення у ч. 4 ст. 95 та ч. 11 ст. 615 Кримінального процесуального кодексу України (надалі - КПК України).

Так, законом № 2201-IX від 14.04.2022 суду було надано право обґрунтовувати свої рішення показаннями, наданими під час допиту слідчому чи прокурору свідком, потерпілим та підозрюваним у кримінальних провадженнях, що здійснюються в умовах воєнного стану. Такі показання можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. В разі допиту підозрюваного, обов`язковою є також участь захисника.

Отже, фактично доказом в суді може бути відеозапис показань, який став результатом допиту свідка, потерпілого або підозрюваного стороною обвинувачення.

Але, на переконання суду, встановлення таких правил використання показань, отриманих в умовах воєнного стану, може призвести до порушення загальних засад кримінального провадження, таких, як порушення принципів безпосередності дослідження доказів, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Варто відзначити, що на стадії досудового розслідування сторона захисту не наділена процесуальною можливістю проводити допит та фіксувати в його процесі необхідні для себе показання. Такі повноваження має лише сторона обвинувачення.

Таким чином, на думку суду, порушення загальних засад кримінального провадження, зміни у правилах збирання доказів під час воєнного стану призводять до звуження прав, зокрема, сторони захисту, та суперечать процесуальним вимогам проведення допиту, дотримання яких є необхідною передумовою допустимості показань особи.

Виходячи з наведеного, вказані протоколи допиту підозрюваних від 17.05.2022 року, які зафіксовані відео,-аудіо записом на флеш носіях, суд не сприймає, визнає їх недопустимим доказом, а в основу вироку кладе покази обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які були безпосередньо отримані судом під час судового розгляду.

При цьому, даючи правову оцінку діям ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в межах пред`явленого обвинувачення за частиною 4 статті 187 КК України, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, суд, враховуючи всі досліджені докази в сукупності та встановлені конкретні обставини справи, приймаючи до уваги змагальність сторін, приходить до висновку, що таке обвинувачення поза розумним сумнівом, не знайшло свого підтвердження достатніми доказами, у зв`язку з чим вчинені протиправні дії обвинувачених підлягають перекваліфікації.

Так, статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Разом з тим, у відповідності до вимог ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо (опосередковано) підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені ст. 91 КПК України, і такими є, зокрема, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" від 23.02.2006 р. передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права, а ч. 5 ст. 9 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, у справі "Бербера, Мессере и Хабардо проти Іспанії" (Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain) від 06 грудня 1998 p. (п. 146) Європейский Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, а обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Зокрема, суд, оцінюючи всі докази за даним кримінальним провадженням в їх сукупності, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 53 рішення ЄС від 20.09.2012 р. у справі "Федорченко та Лозенко проти України"). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п. 86 рішення ЄС від 11.07.2013 р. у справі "Вєренцов проти України"). Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Подані стороною обвинувачення докази на підтвердження вини ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, на думку суду, не знайшли свого підтвердження, з огляду на таке.

Розбій як злочин проти власності ( стаття 187 КК України ) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом за цією статтею закону про кримінальну відповідальність слід розуміти умисні дії, які спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Згідно пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року щодо розмежування розбою та вимагання, поєднаних з погрозою застосування насильства зазначено, що при розбої погроза застосування насильства полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тілесні ушкодження або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки), а погроза при вимаганні має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи її в будь-якій формі (словами, жестами, демонстрацією зброї, тощо), тобто бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що якщо він протидіятиме винній особі або не виконає її вимог, то ця погроза буде реалізована.

При розмежуванні вимагання, грабежу чи розбою слід виходити з того, що при грабежі та розбої насильство або погроза його застосування спрямовані на заволодіння майном у момент їх застосування. При цьому погроза являє собою такі дії чи висловлювання, які виражають намір застосувати насильство негайно. Дії, що полягають у насильстві або в погрозі його застосування, спрямовані на одержання майна в майбутньому, а також вимогу передати майно, поєднану з погрозою застосувати насильство до потерпілого або його близьких родичів у майбутньому, слід кваліфікувати як вимагання.

Таким чином, необхідно встановити поза розумним сумнівом, що обвинувачений напав та висловив вимогу передати майно негайно, погрожуючи при цьому застосуванням насильства.

Так, Верховний Суд зазначив, шо основні критерії розмежування розбою та вимагання, поєднаних із погрозою застосування насильства, були визначені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 6.11.2009 №10. Хоча ця постанова має виключно рекомендаційний характер, однак вона ґрунтується на усталеній судовій практиці застосування відповідних норм КК, від якої Верховний Суд не знаходить підстав відступати.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВСУ предметом злочинів проти власності є майно, яке має певну вартість і є чужим для винної особи: речі (рухомі й нерухомі), грошові кошти, цінні метали, цінні папери тощо, а також право на майно та дії майнового характеру, електрична та теплова енергія.

П.6. Постанови Пленуму ВСУ визначає, що розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

З урахуванням обставин цього кримінального провадження необхідно брати до уваги п. 12 указаної постанови Пленуму, де зазначено: «Погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого... Погроза при вимаганні має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи її в будь-якій формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що якщо він протидіятиме винній особі або не виконає її вимог, то ця погроза буде реалізована... Дії, що полягають у насильстві або в погрозі його застосування, спрямовані на одержання майна в майбутньому, а також вимогу передати майно, поєднану з погрозою застосувати насильство до потерпілого ...у майбутньому, слід кваліфікувати як вимагання».

Таким чином, необхідно встановити поза розумним сумнівом, що обвинувачений напав та висловив вимогу передати майно негайно, погрожуючи при цьому застосуванням насильства.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_7 та ОСОБА_6 достовірно знали, а ОСОБА_5 зі слів співрозмовників розумів, що у потерпілого ОСОБА_10 відсутні кошти взагалі і вимагати їх надання негайно є неможливим для виконання з боку потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_10 підтвердив в судовому засіданні, що ніхто з обвинувачених не вимагав з нього повернення грошових коштів негайно, розуміючи, що їх в нього немає.

Ця обставина виключає кваліфікацію дій обвинувачених за ст.187 КК України - розбій.

Щодо відсутності в діях обвинувачених складу інкримінованого ст.189 КК України злочину - вимагання, суд зазначає наступне.

Як встановлено в судовому засіданні, конфліктна ситуація між ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_68 та потерпілим ОСОБА_10 виникла внаслідок крадіжки ОСОБА_10 грошових коштів, належних ОСОБА_7 , які він привласнив та розпорядився на власний розсуд.

Зазначена обставина визнана і підтверджена в судовому засіданні, як обвинуваченими, так і самим потерпілим, та безпосередньо підтверджується зазначеним повідомленням у Рапорті старшого слідчого Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_69 від 16.05.2022р, а саме: В ході досудового розслідування, при проведенні процесуальних дій з підозрюваним ОСОБА_7 , останній повідомив, що в період часу з 05.04.2022 по 01.05.2022 громадянин ОСОБА_10 , шляхом вільного доступу, за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив крадіжку належних підозрюваному грошових коштів у сумі 1600 гривень. (а.с.25 т.2).

Тобто, мотив вчинення протиправних дій обвинуваченими виник внаслідок протиправних дій потерпілого ОСОБА_10 і полягав у тому, що обвинувачені мали на меті примусити ОСОБА_10 повернути грошові кошти.

Крім того як пояснив в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 претензій в його бік лунали лише за викрадені кошти, і вимоги були лише щодо повернення коштів ОСОБА_7 ..

При цьому, ОСОБА_6 взагалі будь-яких вимог не заявляв, і для себе розумів, що розмова між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 відбувається, лише щодо повернення викрадених у ОСОБА_7 грошей.

Так в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року №10 визначено, що при розмежуванні злочинів, передбачених ст.189 КК України - вимагання та передбаченого статтею 355 КК України - примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань), треба виходити з того, що при вимаганні винна особа керується корисливим умислом на заволодіння не належним їй майном чи правом на таке майно або бажає вчинення на її користь дій майнового характеру.

Застосування погроз чи насильства без корисливого умислу з метою примусити потерпілого до виконання чи невиконання цивільно-правового зобов`язання належить кваліфікувати за відповідною частиною статті 355 КК.

Суб`єктивна сторона примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань характеризується прямим умислом.

З об`єктивної сторони вказаний злочин вчиняється у формі примушування потерпілого до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань. Зміст такого примушування складають дві взаємопов`язані дії: 1) вимога виконати чи не виконати договір, угоду чи інше цивільно-правове зобов`язання; 2) погроза застосувати насильство, пошкодити чи знищити майно.

Цивільно-правовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього його обов`язку.

Кримінально караним діянням вимогу виконати чи не виконати цивільно-правове зобов`язання робить протиправний спосіб впливу на потерпілого. Маючи право на пред`явлення вимоги про виконання певного зобов`язання, винний при вчиненні злочину, передбаченого ст. 355 КК України, не вправі добиватися задоволення цієї вимоги насильницьким способом.

Тобто, за ст. 355 КК України відповідальність може наставати лише тоді, коли особа примушується до виконання (невиконання) існуючого зобов`язання, що виникло з підстав, передбачених чинним законодавством.

Пленум ВСУ у постанові № 10 від 06.11.2009 р. зазначив, що застосування погроз чи насильства без умислу на негайне вилучення чужого майна з метою примусити потерпілого до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань, належить кваліфікувати за ст.355 КК України. Предметом такого зобов`язання можуть бути гроші, майно, послуги, тощо. Вимога виконати (не виконати) цивільно-правове зобов`язання означає викладену в рішучій (категоричній) формі пропозицію винного до потерпілого негайно або у визначений час вчинити (не вчинити) певні дії, які становлять предмет зазначеного зобов`язання.

Так, оцінюючи дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , судом встановлено наступне:

- ОСОБА_7 попросив ОСОБА_68 поспілкуватись з ОСОБА_10 з приводу протиправної поведінки та з приводу повернення вкрадених коштів (біля 1000 грн які не були повернуті);

- ОСОБА_7 не був присутній при розмові, а потім і конфлікту між ОСОБА_68 , ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_10 ;

- ОСОБА_7 не був присутній на початку бійки за участю ОСОБА_68 , ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_10 ;

- ОСОБА_7 вийшовши з окремої кімнати завдав ОСОБА_10 декілька ударів рукою в область голови, не обумовлюючи при цьому на адресу ОСОБА_10 будь-якої вимоги;

- ОСОБА_7 не був присутній при розмові між ОСОБА_68 та ОСОБА_10 щодо телефону, який належав ОСОБА_10

- ОСОБА_6 не заявляв будь-яких вимог до ОСОБА_10 , однак розумів, що конфлікт та побиття почалось із-за вкрадених грошових коштів та наявності боргу у ОСОБА_10 через ОСОБА_7 ;

- ОСОБА_6 припиняв протиправні дії ОСОБА_68 , який брав до рук будівельний рівень, сковорідку та ніж і не бажав їх застосування;

При цьому, потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердив вищезазначені обставини та визнав, що дійсно він взяв гроші, які належали ОСОБА_7 , сховав їх, а потім розпорядився на власний розсуд. Частину суми ОСОБА_7 було повернуто ОСОБА_10 , а частину до цього часу він не повернув, але між ними була домовленість про повернення цього боргу.

Також в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 підтвердив, що конфлікт, тобто його побиття, відбулося із-за того, що він був винен грошові кошти ОСОБА_7 і вплив на нього відбувався лише для того щоб він повернув борг.

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено мотив злочину - примушування потерпілого ОСОБА_10 до повернення вкрадених коштів, які належали ОСОБА_7 ..

Саме такий мотив злочину викладений слідчим в обвинувальному акті, який затверджений прокурором, однак не був врахований при кваліфікації дій обвинувачених.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17).

Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, однак, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Верховний Суд у постанові від 05.04.2018 року в справі N 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння. За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1)факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2)точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

В п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду N 5 від 29.06.90 "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку" роз`яснено, що мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність. Додержуючись вимог КПК України, суд повинен навести у вироку мотиви зміни в суді пред`явленого обвинувачення. При наявності підстав для застосування закону про менш тяжкий злочин ніж той, за яким було пред`явлено обвинувачення, суду належить обґрунтувати у вироку висновок про перекваліфікацію дій обвинуваченого на закон, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, не виправдовуючи обвинуваченого за тим обвинуваченням, яке йому було пред`явлено.

Таким чином, судовим розглядом встановлено і підтверджено належними доказами, що в даному випадку в діях обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не було розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, а мало місце примушування потерпілого ОСОБА_10 до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань, яке вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я, а тому такі дії обвинувачених підлягають перекваліфікації злочину з частини 4 статті 187 КК України на частину 2 статті 355 КК України.

Що стосується протиправних дій ОСОБА_71 , а саме побиття потерпілого ОСОБА_10 будівельним рівнем, сковорідкою, та погрозою застосування ножа, то судом встановлено, що такі дії ОСОБА_71 вчиняв на власний розсуд без погодження з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а тому в його діях наявний ексцес виконавця.

Так, ексцесом виконавця визнається вчинення виконавцем злочину, що не охоплюється умислом інших співучасників.

Ексцес виконавця можливий при будь-якій з передбачених Кримінальним кодексом форм співучасті. При ексцесі виконавець самостійно виходить за рамки раніше узгодженого з іншими співучасниками та вчиняє більш тяжкий злочин.

При ексцесі виконавця, між діями співучасників та діями виконавця відсутній причинний зв`язок, а виконавець своїми діями фактично змінює зміст умислу, що призводить і до втрати суб`єктивного зв`язку між співучасниками. Інакше кажучи, при ексцесі виконавця, він вчинює такі дії, які явно виходять за межі домовленості (див. Змова на вчинення злочину), яка відбулася між співучасниками злочину. При цьому, співучасники, що разом із виконавцем беруть участь у вчиненні відповідного діяння, не передбачають, не бажають та й не допускають вчинення тих злочинних дій, які вчинює виконавець при наявності в своїх діях ексцесу.

В судовому засіданні встановлено, та не оскаржувалось сторонами, що ОСОБА_6 забирав у ОСОБА_71 будівельний рівень, сковорідку та ніж.

Кримінальне право розрізняє два види ексцесу виконавця, а саме: - якісний ексцес характеризується тим, що виконавець робить інший злочин, який не охоплювалося умислом інших співучасників. При якісному ексцес виконавець перериває виконання спільно задуманого і виконує дії, що не охоплювалися умислом інших співучасників; - кількісний ексцес виконавця може бути у випадку, якщо виконавець робить злочин, що охоплюється умислом інших співучасників, але з більш тяжкими наслідками, з іншим результатом або з використанням іншого способу вчинення злочину. Кількісний ексцес не перериває спільно розпочатого злочину, і тому узгоджене діяння в цілому відбувається.

При кількісному ексцесі співучасники відповідають або за незакінчений злочин (готування, замах), або за закінчений злочин, включений до їх умислу.

При якісному ексцесі виконавець відповідає за сукупністю за приготування спільно задуманого злочину (якщо злочин є тяжким або особливо тяжким) та інше, фактично вчинене, злочин або за сукупністю скоєних злочинів. Інші співучасники притягуються до відповідальності або за готування до спільно задуманого злочину, або за той злочин, який спочатку охоплювалося їх умислом.

Крім того, відповідно до висновку№20 від 07.06.2022 року - у ОСОБА_10 були виявлені наступні ушкодження: численні синці й глибоке садно обличчя, синець лівої вушної раковини, садно тім`яної ділянки волосистої частини голови, садна /2/ на поверхні шиї та в середній третині лівого передпліччя /2/. Перелічені ушкодження спричиненні, можливо у вказаний вище час - 13 травня 2022 року, внаслідок неодноразових дій тупим предметом (предметами). Категорично не виключається можливість утворення даних ушкоджень (окрім смугастих саден на шиї) від ударів руками і ногами, а також сковородою. Лінійні садна на шиї могли бути заподіяні предметом, що має загострений край (лезо) або кінець (вістря). Виявлені у ОСОБА_10 ушкодження мають скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 92-93, т.2)

Таким чином, суд вважає, що в діях обвинувачених ОСОБА_71 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , крім іншого є склад кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України., як умисне легке тілесне ушкодження.

Крім того, судовим розглядом встановлено, що потерпілий ОСОБА_10 на вимогу ОСОБА_5 , добровільно залишив свій мобільний телефон в кімнаті, де відбувся конфлікт, і разом з ОСОБА_6 пішов з кімнати, а потім і з будинку. ОСОБА_6 , провівши ОСОБА_10 на вулицю, повернувшись до свого житла, самостійно взяв мобільний телефон ОСОБА_10 , та розпорядився ним на власний розсуд, а саме відніс та віддав сусідам ОСОБА_12 та ОСОБА_65 .

Зазначене підтверджується, як показами самого обвинуваченого ОСОБА_6 , так і показами свідків ОСОБА_65 та ОСОБА_12 , а також заявою ОСОБА_65 від 14.05.2022 року про добровільну видачу співробітникам поліції мобільного телефону (а.с.72, т.2)

Таким чином, судом встановлено, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 , крім іншого, наявний ще склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, а саме - крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності зі ст.65-67 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимий, (а.с. 227, 228,229, т.2; а.с. 78, 79 т.1).

Вирішуючи питання щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності зі ст.65-67 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів та особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, (а.с.219,220, 221, 223 т.2).

Вирішуючи питання щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності зі ст.65-67 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, (а.с. 235,236, 239 т.2).

При обранні обвинуваченим виду та міри покарання судом враховуються положення частини 2 статті 50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчинення ним та іншими особами нових злочинів, визначені статтею 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Тому, обставиною, що пом`якшує покарання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття, оскільки незгода з кваліфікацією дій, які суд визнав неправильною, не може свідчити про відсутність каяття з боку обвинувачених.

Обтяжуючою покарання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обставиною, суд визнає вчинення ними злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Також при призначені обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , покарання, суд, враховує думку потерпілого ОСОБА_10 , який претензій матеріального або морального характеру до них не має, та просив їх суворо не карати і призначити покарання, не пов`язане із позбавленням волі.

Відсутність матеріальних претензій підтверджується також оригіналом розписки ОСОБА_10 від 10.06.2022 року (а.с.66, т.3)

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України, є зокрема визнання вини обвинуваченими, тому на підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі з можливим звільненням їх від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України.

Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинувачених покласти на них обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

При цьому суд вважає що вказана думка суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.02.2018 року у справі № 634/609/15-к, яка є обов`язковою для застосування, у відповідності до якої судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість, зокрема, призначення покарання з випробуванням.

Також судом встановлено, що ухвалами слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.05.2022 року накладено арешт на тимчасове вилучене майно, а саме - кухонний ніж з ручкою синього кольору, на якому знаходяться плями бурого кольору, які ззовні схожі на кров; - дві склянки об`ємом по 0.5 л кожна, з залишками рідини невідомого походження, з характерним запахом спирту; - сковорідку чорного кольору без ручки з ознаками деформації; - будівельний рівень червоного кольору з ознаками деформації; - мобільний телефон марки «Samsung duo» чорного кольору; - зарядний пристрій марки «Tecno» білого кольору (а.с.56-57, т.2) та на тимчасове вилучене майно, а саме - сенсорний мобільний телефон марки «Тесnо spark», у чохлі чорного кольору; - заламінований у пластик документ у вигляді книжки на ім`я ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 з надписом «довідка військовозобов`язаному або особі яка призовними комісіями визнана такою, що не підлягають до призову до лав Збройних Сил» (а.с.82-83, т.2)

У відповідності до ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд вважає, що арешт, накладений на тимчасове вилучене майно підлягає скасуванню.

На досудовому слідстві проведена товарознавча експертиза № СЕ-19/116-22/8243-ТВ від 08.06.2022 року, процесуальні витрати на залучення експерта склали 1029,72 грн ( а.с.89, т.2), які підлягають стягненню з обвинувачених, в рівних частках з кожного, на користь держави.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів по справі суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 174, 369-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125 КК України, ч.2 ст. 355 КК України і призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.125 КК України у виді виправних робіт строком на 1 (один) рік;

-за ч.2. ст.355 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3(трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому скасувати, ОСОБА_5 звільнити з під варти в залі суду негайно.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125 КК України, ч.4 ст.185 КК України, ч. 2 ст. 355 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.125 КК України - у виді виправних робіт строком на 1 (один) рік;

- за ч.2 ст. 355 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

- за ч.4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому скасувати, ОСОБА_6 звільнити з під варти в залі суду негайно.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125 КК України, ч.2 ст. 355 КК України і призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.125 КК України у виді виправних робіт строком на 1 (один) рік;

-за ч.2. ст.355 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому скасувати, ОСОБА_7 звільнити з під варти в залі суду негайно.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, ІПН НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Комінтернівським РВ УМВС України в Одеській області 11.10.2002р., зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, громадянина України, паспорт НОМЕР_4 , виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області 22.05.1999р., зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 та з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, паспорт НОМЕР_5 , виданий Овідіопольським РВ ГУМВС України в Одеській області 11.02.2009р., зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави, процесуальні витрати на залучення експерта для проведення товарознавчої експертизи № СЕ-19/116-22/8243-ТВ від 08.06.2022 року, в рівних частках, по 343 (триста сорок три) гривні 24 копійки.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.05.2022 року на тимчасове вилучене майно, а саме: - кухонний ніж з ручкою синього кольору, на якому знаходяться плями бурого кольору, які ззовні схожі на кров; - дві склянки об`ємом по 0.5 л кожна, з залишками рідини невідомого походження, з характерним запахом спирту; - сковорідку чорного кольору без ручки з ознаками деформації; - будівельний рівень червоного кольору з ознаками деформації; - мобільний телефон марки «Samsung duo» чорного кольору; - зарядний пристрій марки «Tecno» білого кольору . ( а.с. 56-57, т.2)

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.05.2022 року на тимчасове вилучене майно, а саме: - сенсорний мобільний телефон марки «Тесnо spark», у чохлі чорного кольору; - заламінований у пластик документ у вигляді книжки на ім`я ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 з надписом «довідка військовозобов`язаному або особі яка призовними комісіями визнана такою, що не підлягають до призову до лав Збройних Сил» . ( а.с. 82-83, т.2)

Речові докази:

1) кухонний ніж з ручкою синього кольору, дві склянки об`ємом по 0.5 л кожна, сковорідку чорного кольору без ручки з ознаками деформації; будівельний рівень червоного кольору з ознаками деформації, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, згідно постанови та квитанцій (а.с. 48-49, 50,51,52, т.2) - після набрання вироком законної сили, знищити;

2) мобільний телефон марки «Samsung duo» чорного кольору, зарядний пристрій марки «Tecno» білого кольору, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, згідно постанови та квитанції (а.с. 48-49, 53, т.2) після набрання вироком законної сили, повернути ОСОБА_6 ;

3)сенсорний мобільний телефон марки «Тесnо spark», у чохлі чорного кольору; заламінований у пластик документ у вигляді книжки на ім`я ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 з надписом «довідка військовозобов'язаному або особі яка призовними комісіями визнана такою, що не підлягають до призову до лав Збройних Сил», які зберігаються у камері зберігання речових доказів Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, згідно постанови та квитанції (а.с. 78-79, 80,81, т.2) після набрання вироком законної сили, повернути ОСОБА_10 .

Документи та аудіо-, відеофайли, долучені до кримінального провадження, - зберігати в матеріалах справи.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1