Справа № 642/2210/23
Провадження № 1-кп/642/263/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000042 від 03 січня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця е. Проходи, Дергачівського району Харківської області, громадянина України, неодруженого, з середньою-технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України, суд -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , 24 грудня 2022 року, в невстановлений період часу, але не пізніше ніж 15:35 год., за невстановлених в ході досудового розслідування обставин, перебуваючи біля будинку №19 по вулиці Запізничій у місті Харкові, знайшов банківську картку АТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою зняття грошових коштів та обернення чужого майна на власну користь, привласнив банківську картку АТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , що є офіційним документом відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992. підпунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст.1, п. 15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2000, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000, після чого зник з місця вчинення кримінального правопорушення із зазначеною банківською карткою.

Крім того, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи достеменно обізнаним про введення воєнного стану по всій території України, починаючи з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, строк дії якого в подальшому продовжувався, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015, вчинив умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин:

Так, 24 грудня 2022 року, в період часу з 15:35 по 15:42 год., безпосередньо після привласнення банківської картки АТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , розуміючи, що на вказаній банківській картці можуть бути грошові кошти та вона є безконтактною, у останнього виник злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, що належать ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливого мотиву та з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_4 прибув до магазину «Пивобанк» за адресою: м. Харків, вул. Беркоса, 28, де о 15:35 год. здійснив безконтактну оплату товару вищевказаною банківською карткою на суму 29,90 гривень, після чого направився до магазину тютюнових виробів, назву кого в ході досудового розслідування встановити не надалось за можливе, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_3 . де в період часу з 15:40 год. до 15:42 год. здійснив крадіжку грошових коштів шляхом безконтактної оплати товарів на суму 732,00 гривні, вищевказаною банківською карткою;

У результаті протиправного діяння ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 761,90 гривень з вищевказаної банківської карти.

Органом досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, тобто привласнення офіційного документу з корисливого мотиву, та ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та надав показання аналогічні фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_6 , не заперечував розглянути справу в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, Цивільний позов не заявляв.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду не заперечували проти не дослідження доказів щодо тих обставин, що ніким не оспорюються, та судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати зазначені обставини у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

За таких обставин суд визнає доказаними фактичні обставини справи щодо дати, часу, місця, способу скоєння кримінальних правопорушень, форми умислу, а також інші обставини, визначені ч. 1 ст. 91 КПК України.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357 КК України, тобто привласнення офіційного документу з корисливого мотиву, та ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами статей 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд при призначенні покарання визначає тяжкість кримінального правопорушення, враховуючи характер, обставини вчинення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак, поведінку особи до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини та щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак особи, щодо якої ухвалюється обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, за місцем проживання на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини, також враховує його відношення до скоєного, засудження своєї протиправної поведінки та щире каяття у вчиненому, а також враховує те, що викрадене майно повністю повернуто потерпілому. При цьому суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції за ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ст.75 КК України, з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід по цьому кримінальному провадженню ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Доля речових доказів вирішується відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349,368,370,373,374,394, ст. 615 КПК України, суд,-

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню, а саме: Диск DVD-R 16x VIDEX 4.7gb вилучений у керуючого юридичним відділом мережі магазинів «Пивобанк» на якому зображено події у приміщенні магазину «Пивобанк» за адресою: АДРЕСА_4 в період часу з 15:30 год. по 15:40 год. 24.12.2022 року залишити на зберіганні матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду, а засудженим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1