Номер провадження: 11-кп/813/1120/23
Справа № 504/1178/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.03.2023 у кримінальному провадженні №0001394, внесеному до ЄРДР 31.12.2019 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тульчин, Вінницької області, громадянина України, українця за національністю, з середньою освітою, працюючого на посаді сантехника у будівельній компанії «Баутех», який має на утриманні 2 неповнолітніх дітей 2007 та 2013 років народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною ухвалою суду першої інстанції задоволено клопотання ОСОБА_8 , звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закрито кримінальне провадження №0001394 від 31.12.2019 відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування майнової та моральної шкоди залишено без розгляду.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням представник потерпілого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення суду є необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Доводи обґрунтовує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 не з`являвся у судові засіданні без поважних причин на то причин, що є фактичним ухиленням від суду, а тому відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупинився та до обвинуваченого не підлягає застосуванню дія ст. 49 КК України в частині його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Просить ухвалу районного суду скасувати та ухвалити нову ухвалу якою відмовити у задоволені клопотання ОСОБА_8 .

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, представника потерпілого, який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Нормами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За приписами ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Однією з підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності - є закінчення строків давності, визначених ст. 49 КК України.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дотримано вищевказані вимоги кримінального процесуального законодавства з огляду на таке:

Із обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_8 інкриміновано кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286КК України, яке вчинено 31.12.2019.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України є нетяжким злочином за яке передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

З дня вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, минуло більш як три роки, у зв`язку з чим обвинуваченим подано клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності.

Сторона обвинувачення не заперечувала проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та не надано суду доказів того, що обвинувачений вчинив інше кримінальне правопорушення чи ухилявся від досудового розслідування або суду, обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження із нереабілітуючих підстав (а.п. 188-192).

Таким чином враховуючи, що у даному кримінальному закінчився строк давності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з чим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, ОСОБА_8 підлягав звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 підлягало закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що на правильність даних висновків не можуть вплинути доводи представника потерпілого про те, що суд першої інстанції при звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності не врахував положень ч. 2 ст. 49 КК України, а саме те, що обвинувачений не з`являвся у судові засідання, що, на переконання представника, свідчить про зупинення строків давності, оскільки сама по собі одиночна/подекуди неявка обвинуваченого в судове засідання, за будь-яких обставин, не вказує на його ухилення від суду у змісті положень закону, оскільки у даному провадженні до обвинуваченого не застосовувався привід у порядку ст. 323 КПК України, не оголошувався розшук за приписами ст. 281 КПК України та не зупинялося судове провадження на підставі ст. 335 КПК України.

Колегія суддів наголошує, що доводи представника в цій частині, носять узагальнюючий характер, оскільки обвинувачений повідомляв суд про неможливість прибуття на судові засідання, у зв`язку з чим судові засідання відкладалися з причин, визнаних судом поважними.

Таким чином, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України та закриття, в зв`язку з цим, кримінального провадження.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.03.2023 у кримінальному провадженні №0001394, внесеному до ЄРДР 31.12.2019 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4