Єдиний унікальний номер 205/9290/23
1-кс/205/1250/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження №0000399 від 20 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,

В С Т А Н О В И В:

06 вересня 2023 року до суду надійшло вищевказане клопотання прокурора про арешт майна. В обґрунтування клопотання зазначено, що Лівобережною окружною прокуратурою Донецької області здійснюється процесуальне керівництво досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000399 від 20 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється СВ Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області.

19 травня 2023 року до Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області надійшла заява від т.в.о. директора КНП Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Маріуполя» ОСОБА_4 за фактом того, що 07 квітня 2022 року під час знаходження на посаді директора комунального некомерційного підприємства Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Маріуполя» ОСОБА_5 , разом з головним бухгалтером комунального некомерційного підприємства Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Маріуполя» ОСОБА_6 , зловживаючи владою та своїм службовим становищем, умисно, з корисливих мотивів, з використанням свого службового становища здійснили нарахування та виплату на особисті рахунки, чим спричинили тяжкі наслідки, а саме: завдали матеріальну шкоду підприємству орієнтовано в розмірі 6 099 528 грн. Аналогічні покази ОСОБА_4 , як представник потерпілого надала при допиті.

Згідно долучених документів наданих заявником встановлено, що платіжною інструкцією №83 від 07 квітня 2022 року платником - комунальним некомерційним підприємством Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Маріуполя» спрямовано до АТ «ПУМБ» заробітну плату працівників установи і згідно реєстру №20 від 05 квітня 2022 року, який є додатком до платіжною інструкцією директору комунального некомерційного підприємства Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Маріуполя» ОСОБА_5 , на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 перераховано 3 058 900 грн., головному бухгалтеру комунального некомерційного підприємства Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Маріуполя» ОСОБА_6 на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 перераховано 3 040 626,68 грн.

Відповідно до інформації Відділу протидії кіберзлочинам в Донецькій області №297/38/107/1-2023 від 31 травня 2023 року, до теперішнього часу частина грошових коштів, які незаконно перераховані з комунального підприємства перебувають на розрахункових рахунках зазначених осіб.

Актом службового розслідування виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 18 травня 2023 року встановлено, що колишній директор ОСОБА_5 та головний бухгалтер ОСОБА_6 комунального некомерційного підприємства Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Маріуполя» привласнили кошти комунального підприємства у сумі 3 058 900 грн. та у сумі 3 040 628,68 грн. відповідно.

Крім того, до матеріалів кримінального провадження долучено цивільний позов представника потерпілого комунального некомерційного підприємства Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Маріуполя» у порядку ст. 128 КК України.

Відповідно до вилученої інформації АТ «ПУМБ» встановлено, що ОСОБА_5 користується розрахунковими рахунками НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , а ОСОБА_6 користується розрахунковим рахунком НОМЕР_5 .

Враховуючи вищевикладене, на вказаних розрахункових рахунках перебувають кошти, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та є об`єктом кримінально-протиправних дій. Вказані грошові кошти, які надійшли і знаходяться на вказаних розрахункових рахунках, без прийняття відповідного рішення про арешт, будуть безпідставно та незаконно переведенні в готівку або на рахунки інших підприємств, та в подальшому взагалі буде відсутня можливість відшкодувати шкоду завданим кримінальним правопорушенням.

З огляду на викладене, прокурор звернувся до суду з цим клопотанням.

Прокурор надав заяву, в якій підтримав клопотання у повному обсязі та просив задовольнити його, а також розглянути клопотання без застосування фіксації.

Відповідно до положень ст. 107 КПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000399 від 20 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно із ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 1 статті 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Аналіз зазначених норм закону з урахуванням інших положень законодавства, викладених у Главі 15 КПК України та загальних засад кримінального провадження свідчить про те, що розгляд клопотання про арешт майна передбачає встановлення відповідності змісту клопотання вимогам, визначеним ст. 171 КПК України та в разі їх дотримання, встановлення обставин, які підлягають з`ясуванню.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б підданою необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, що отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні відомості повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

З тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та посилань на положення КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами цього кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що прокурор звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Натомість, прокурором не надано доказів того, що на вказаних розрахункових рахунках перебувають кошти, на які просить накласти арешт прокурор, а отже не доведено те, що без прийняття відповідного рішення про арешт будуть безпідставно та незаконно переведенні в готівку або на рахунки інших підприємств, і в подальшому взагалі буде відсутня можливість відшкодувати шкоду завданим кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Отже, слідчий суддя вважає, що наданими матеріалами клопотання прокурором не зазначена та не доведена мета застосування заходу забезпечення кримінального провадження, не надано відомостей, що на рахунках перебувають кошти та в якому саме розмірі, на які просить накласти арешт прокурор, а тому відсутні належні правові підстави для задоволення клопотання прокурора про арешт майна.

Більш того, прокурор просить слідчого суддю зобов`язати АТ «ПУМБ» у триденний строк повідомити прокурора про залишок коштів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на розрахункових рахунках на момент арешту, однак вирішення такого питання під час розгляду клопотання про арешт майна не передбачено КПК України.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 167, 170-175, 309, 395, 400 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження №0000399 від 20 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1