ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/6311/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/612/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-захисника ОСОБА_6 ,

-обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02 травня 2023 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого та продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, без визначення застави, однак не більш ніж до проведення підготовчого судового засідання, тобто небільше ніж до 30 червня 2023 року, без визначення застави.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, та звільнити ОСОБА_7 з під варти в залі судового засідання суду апеляційної інстанції. В обґрунтування свого апеляційного прохання захисник послалася на те, що слідчий суддя продовживши ОСОБА_7 строк запобіжного заходу до 30 червня 2023 року вийшла за межі строків досудового розслідування, які закінчилися 07 травня 2023 року. Наголосила, що пред`явлена ОСОБА_7 підозра є необґрунтованою, а його причетність спростовується доказами, які містяться у кримінальному провадженні, у тому числі на які послався слідчий суддя. Зазначила, що слідчий суддя безпідставно дійшов до висновку про наявність ризиків передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. На думку захисника ризик переховування ОСОБА_7 підтверджується лише тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки інших доказів наявності цього ризику стороною обвинувачення не надано. Указала, що ризик впливу на свідків є малоймовірним та не доведений поза розумним сумнівом, оскільки більшість зі свідків надають показання про непричетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Також зазначила, що ризик знищення, ховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення, не підтверджений, оскільки мобільні термінали ОСОБА_7 були повністю досліджено, а вся наявна інформація була зафіксована та збережена органами досудового розслідування. На думку захисника, наявність ризику вчинення підозрюваним іншого злочину є надуманим, оскільки ОСОБА_7 не має будь-яких зав`язків з представниками російської федерації. Крім того, захисник наголосила, що слідчий суддя не прийняв до уваги, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, мав достатньо часу, щоб перетнути кордон України, однак не зробив цього, має міцні соціальні зв`язки, дружину, яка хворіє на цукровий діабет та матір похилого віку, а також похилий вік ОСОБА_7 , наявність вищої освіти, посаду керівника закладу у сфері культури, проукраїнську позицію, відданість роботі та колективу.

Також зазначила, що за час тримання ОСОБА_7 під вартою до нього неодноразово застосовувалися фізичне насилля, а також погрози вбивством щодо нього та членів його родини, що підтверджується витягом з ЄРДР за фактом нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень та кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.111-1, а також особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.6 ст.111-1 КК України, за який останньому може бути призначено покарання до 12 років позбавлення волі.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що вказане кримінальне правопорушення відповідно до пред`явленої підозри мало місце під час воєнного стану, який діє по всій території України з 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, а також того, що ОСОБА_7 підозрюється в організації та проведенні заходів політичного характеру, здійсненні інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та/або його окупаційною адміністрацією, спрямованих на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації, на думку колегії суддів у цьому провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, а також у збереженні життів громадян України, військовослужбовців та інших осіб, які перебувають на території України.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування та судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

За таких обставин, посилання сторони захисту на недоведеності існування ризиків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки існування ризиків в тому числі і втечі від правоохоронних органів та суду об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні.

До того ж, враховуючи, що ОСОБА_7 згідно пред`явленої підозри може мати тісні зв`язки з особами, які були представниками окупаційною адміністрацією, існує певна імовірність, що в разі зміни запобіжного заходу ОСОБА_7 буде мати змогу вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме незаконний перетин кордону України, за допомогою таких осіб.

Посилання сторони захисту на наявність у підозрюваного міцних соціальних зав`язків, а також позитивних характеристик, в даному конкретному випадку недостатньо свідчить про можливість належного виконання підозрюваним своїх процесуальних прав та обов`язків, в разі обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

До того ж, зазначені в апеляційній скарзі захисника відомості про особу підозрюваного було враховано слідчим суддею.

Посилання захисника на фізичне насилля до ОСОБА_7 з боку його співкамерників, а також погрози вбивством щодо нього та членів його родини, як на можливе існування загрози його життю, то зазначене не може бути підставою для обрання щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, а може бути лише підставою для звернення до керівництва ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та правоохоронних органів щодо вжиття заходів та усунення ймовірної загрози його життю.

Доводи захисника про відсутність обґрунтованої підозри, з посиланням на зміст висновку психофізіологічного дослідження та показань свідків та їх аналізуванням, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки аналіз та оцінка доказів не входить до повноважень слідчого судді та суду апеляційної інстанції під час вирішення питання про обрання чи продовження запобіжного заходу та може бути предметом безпосереднього дослідження в суді першої інстанції під час судового розгляду.

До того ж, сторона захисту не позбавлена можливості оскаржити пред`явлену підозру у порядку та у строки визначені кримінальним процесуальним кодексом України.

Крім того, аналізуючи наявність ризику здійснення незаконного впливу з боку ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про його існування з огляду на те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних осіб на стадії досудового розслідування слідчим суддею, що свідчить про існування цього ризику до проведення допиту свідків безпосередньо судом.

Посилання захисника на відсутність ризику знищення, ховання або спотворення речей і документів, які мають істотне значення, є безпідставними.

Зазначений ризик підтверджується тим, що всі мобільні термінали, засоби зв`язку та інші предмети та/або документи, що використовувались для вчинення кримінального правопорушення, наданий час органом досудового розслідування не виявлені.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення та дійшов обґрунтованого висновку про те, що наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків досудового розслідування.

Доводи захисника про порушення слідчим суддею вимог п.3 ст.197 КПК України, з огляду на те, що досудове розслідування закінчилось 07 травня 2023 року, є безпідставними.

Так, відповідно до матеріалів провадження 29 квітня 2023 року слідчим СВ УСБ України в Харківській області ОСОБА_9 повідомлено ОСОБА_7 про завершення досудового розслідування, а також надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

Згідно висновків викладених у постанові Верховного Суду від 28.09.2021 року по справі №758/12538/20 (провадження №51-3811/км21) у строк досудового розслідування не включається весь період часу з моменту направлення або безпосереднього вручення повідомлення стороні захисту про завершення досудового розслідування, до моменту закінчення ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування. Факт завершення досудового розслідування, а також факт повідомлення цієї інформації стороні захисту має бути належно підтверджений.

До того ж, згідно отриманої інформації сторона захисту закінчила ознайомлення з матеріалами досудового розслідування 09 травня 2023 року та в цей же день кримінальне провадження було направлено до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Таким чином, досудове розслідування, на час постановлення оскаржуваної ухвали, не було завершено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: