Справа № 461/3409/23
Провадження № 1-кс/461/2513/23
про накладення арешту на майно
11.05.2023 року м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання слідчого в ОВС криміналіста слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -
09.05.2023 слідчий в ОВС криміналіст слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , в якому просить з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, накласти арешт на зазначене в клопотанні нерухоме майно, а саме:
В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка Російської Федерації, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , будучи зареєстрованою у загальнодоступній соціально-орієнтованій мережі «Однокласники», із використанням свого особистого аккаунта із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, за межами території Україна, розповсюдила та в подальшому повторно розповсюдила шляхом застосування функції соціальної мережі «клас», публікації, в яких містяться заклики до вчинення дій з метою зміни меж території України, та в яких наявні висловлювання, що містять виправдовування та заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України.
-у розповсюдженні матеріалів із закликами до вчинення дій з метою зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 110 КК України;
-у повторному розповсюдженні матеріалів із закликами до вчинення дій з метою зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України;
-у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування та заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України;
-у повторному поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування та заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.
Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 особисто вручено не було, оскільки вона перебуває за межами України, а саме на території держави-агресора Російської Федерації. Разом з тим, повідомлення про підозру ОСОБА_5 , в порядку ч. 8 ст. 135 КПК України, 04.05.2023, було опубліковано на сайті газети «Урядовий кур`єр» та офіційному сайті Офісу Генерального прокурора.
Повістки про виклик підозрюваної також були надруковані в газеті «Урядовий кур`єр» та розміщенні на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора.
На виклики на 03, 04, 05 травня 2023 року, підозрювана ОСОБА_5 до слідчого не прибула, про причини неявки не повідомила.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 постійно проживає та на даний час знаходиться на території держави-агресора Російської Федерації, остання ухиляється від явки на виклик слідчого та таким чином переховується на території Російської Федерації. У зв`язку з вищенаведеним 05.05.2023 підозрювану ОСОБА_5 оголошено у розшук, здійснення якого доручено ГВ ЗНД УСБУ у Львівській області.
В той же час, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної часткової власності належить 1/4 житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а на праві приватної спільної сумісної власності належить 1/1 житлової квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
Санкції ч.ч. 1, 2 ст. 110, ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України, передбачають додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
Крім того, в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України, зважаючи на те, що існує загроза знищення, втрати та зміни зазначеного нерухомого майна, що перебуває у власності ОСОБА_5 , враховуючи необхідність забезпечення арешту майна просить провести судовий розгляд без участі підозрюваної.
Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
До судового засідання слідчий та прокурор, кожен окремо, подали заяви, в яких просять розглядати клопотання без їх участі.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про розгляд даного клопотання без виклику власника майна, - з метою забезпечення арешту майна, а також у відсутності слідчого та прокурора.
Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши матеріали клопотання, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.
24.04.2023 в межах вказаного кримінального провадженні слідчим за погодженням з прокурором складено письмове повідомлення про підозру громадянці України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що вона підозрюється у:
-у розповсюдженні матеріалів із закликами до вчинення дій з метою зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 110 КК України;
-у повторному розповсюдженні матеріалів із закликами до вчинення дій з метою зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України;
-у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування та заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України;
-у повторному поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування та заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.
Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 особисто вручено не було, оскільки вона перебуває за межами України, а саме на території держави-агресора Російської Федерації. Разом з тим, повідомлення про підозру ОСОБА_5 , в порядку ч. 8 ст. 135 КПК України, 04.05.2023, було опубліковано на сайті газети «Урядовий кур`єр» та офіційному сайті Офісу Генерального прокурора.
Санкції ч.ч. 1, 2 ст. 110, ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України, передбачають додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
Відповідно до ч.1 ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Згідно вимог ч. 10 ст. 170 КПК, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
За змістом ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
При вирішенні клопотання слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, санкції яких передбачають покарання у вигляді, зокрема, конфіскації майна, а в її власності є нерухоме майно, а також те, що у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, вказане майно підлягатиме конфіскації.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Враховуючи викладене, наслідки арешту майна для його власника (володільця), розумність та співрозмірність обмеження права власності (володіння) завданням кримінального провадження, те, що арешт майна може бути накладений як з позбавленням права користування, так і без такого, слідчий суддя, відповідно положень п.5 ч.2 ст.173, ч.4 ст.173 КПК України, вбачає підстави для часткового задоволення клопотання, а саме слід накласти арешт в частині заборони відчуження майна, без заборони користуватись таким.
Крім цього, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а тому слідчий суддя вважає, що застосування заходу забезпечення у вигляді арешту в даному випаду відповідає вимогам розумності та співрозмірності втручання у мирне володіння майном по відношенню до завдань кримінального провадження.
Даний захід забезпечення кримінального провадження є співмірним та пропорційним переслідуваній меті, втручання у власність буде виправданим за вказаних умов, таким, що здійснено в порядку передбаченому законом, а відтак не буде свавільним.
Керуючись ст.ст.2, 7, 131, 132, 170-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-
п о с т а н о в и в:
клопотання слідчого в ОВС криміналіста слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити частково.
Накласти арешт, що полягає у заборонівідчуження та розпорядження наступним майном:
- 1/4 частку квартири за адресою:
- 1/4 частку квартири за адресою:
Виконання ухвали покласти на слідчого в ОВС криміналіста слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_3 .
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, підозрюваному, обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, підозрюваному, обвинуваченому, засудженому, третім особам, які були присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Ухвала може бути скасованою в порядку, що передбачений ст.174 КПК України.

Повний текст ухвали складено 15.05.2023

Слідчий суддя ОСОБА_1