Справа № 730/717/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/72/23
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000250 від 14.06.2021 року, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2022 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борзна, проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_8 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2022 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та виправдано.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні віднесено на рахунок держави.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Відповідно до обвинувального акту, органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, під час збирання металобрухту, за допомогою металошукача, знайшов металеві предмети, схожі на боєприпаси, які забрав із собою та переніс за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , де зберігав їх без передбаченого законом дозволу.

У ході проведення обшуку 26.05.2021 за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено 7 одиниць патронів, які відповідно до висновку судової експертизи зброї є боєприпасами, виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби, а саме один із сімох патронів є 5,45 мм (5,45x39) бойовим проміжним патроном, з кулею зі стальним сердечником призначений для проведення пострілів з бойової зброї калібру 5,45 мм (5,45x39), а саме: автоматів, кулеметів відповідного калібру, два із сімох патронів є 9-мм (9x18 ПМ) пістолетними патронами з кулями зі сталевими сердечниками та призначені для проведення пострілів з бойової зброї калібру 9 мм (9x18ПМ), а саме: пістолетів, пістолетів-кулеметів відповідного калібру; чотири із сімох патронів є 5,6 мм довгими гвинтівочними спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення, виробництва СРСР та призначені для проведення пострілів з нарізної спортивно-мисливської зброї калібру 5,6 мм.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Ухвалюючи виправдувальний вирок, суд першої інстанції вказав, що стороною обвинувачення не було доведено поза розумним сумнівом належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України, вчинене обвинуваченим. Зокрема, суд вважає протокол обшуку від 26.05.2021 року недопустимим доказом, оскільки вказана слідча дія проведена з порушенням вимог ч. 1 ст. 236 КПК України, яка не передбачає можливості виконання ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук ніким іншим, окрім слідчого та прокурора. Однак у процесі дослідження відеозапису проведеного обшуку встановлено, що його було виконано не уповноваженими особами. Фізичні дії, пов`язані з дослідженням приміщення будинку, побутових речей, відшукання предметів (зокрема і боєприпасів) та їх вилучення, здійснювали оперативні працівники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Факт оголошення ухвали про обшук, складання протоколу, опечатування пакетів з вилученими об`єктами не вказує на те, що ухвалу слідчого судді про проведення обшуку виконував саме слідчий.

Із показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були залучені в якості понятих при обшуку, не вбачається, що боєприпаси належали саме ОСОБА_6 . Крім того, їх показання разом з висновком експерта №СЕ-19/125-21/5427-БЛ від 24.06.2021 року є недопустимими доказами, оскільки вони є похідними від протоколу обшуку та були отримані завдяки доказу, отриманому незаконним шляхом.

Показання свідка ОСОБА_13 також є недопустимим доказом, так як ґрунтуються на поясненнях іншої особи і фактично є показаннями з чужих слів, при цьому свідок не назвав особу, яка надала первинні пояснення.

Версія обвинуваченого, який в ході обшуку та в процесі судового розгляду заперечує свою причетність до вказаного кримінального правопорушення, а свідок ОСОБА_14 у своїх показаннях суду стверджує, що саме він знайшов та переніс вказані боєприпаси до будинку, не спростована стороною обвинувачення належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе в основу вироку покласти саме показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_14 , версія яких щодо події не була спростована стороною обвинувачення в судовому засіданні в розумінні додержання вимог стандарту доведеності вини поза розумним сумнівом.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок суду 1 інстанції скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Стягнути з нього на користь держави процесуальні витрати в сумі 1029,72 грн.

Долю речових доказів вирішити у відповідності ст. 100 КПК України.

В обґрунтування апеляційних вимог вказав, що вирок є незаконним та необґрунтованим, підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначив, що в резолютивній частині вироку суду не зазначив, з яких саме підстав було виправдано ОСОБА_6 , вказавши лише, що останнього визнано невинуватим та виправдано, що є порушенням вимог ст. ст. 374, 373 КПК України.

Виносячи вирок суд не навів переконливих мотивів та доводів для виправдання ОСОБА_6 , поверхнево підійшов до дослідження обставин вчинення злочину.

Звертає увагу на те, що висновки суду в частині того, що обшук був проведений з метою відшукання і вилучення наркотичних засобів та грошових коштів, отриманих за збут наркотичних засобів в рамках іншого кримінального провадження відносно ОСОБА_14 , наркотичні засоби були знайдені в тій же кімнаті, де і боєприпаси і це свідчить на користь версії сторони захисту.

Проте, такі висновки суду суперечать відеозапису обшуку, на якому зафіксовані пояснення ОСОБА_15 , згідно яких ОСОБА_14 не проживає тривалий час за вказаною адресою і його речей в будинку немає. Крім того, поведінка ОСОБА_6 під час проведення вказаної слідчої дії підтверджує факт його проживання в цьому будинку і знаходження саме його речей в цій кімнаті.

Судом не були критично оцінені показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_14 , не було взято до уваги протиріччя в показаннях обвинуваченого під час судового розгляду та на відеозаписі обшуку, а також суперечність показань свідка ОСОБА_14 з відеозаписом до протоколу обшуку.

Зокрема, під час проведення обшуку ОСОБА_6 не заперечував приналежність виявлених патронів йому.

На думку апелянта, протокол обшуку від 26.05.2021 року є належним та допустимим доказом, а слідча дія проведена з дотриманням вимог КПК України. В даному випадку, посилання суду на правову позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.12.2021 року у справі №663/820/15-к, при визнанні протоколу обшуку недопустимим доказом є безпідставною, так як ситуація у тому провадженні не є тотожною, яка розглядається у даній справі.

Крім того, апелянт, посилаючись на правову позицію Верховного Суду у постанові від 05.02.2020 року у справі №149/833/15-к , 24.06.2020 р. у справі №205/440/15, вимоги ст. 235 КПК України, вважає, що участь інших осіб у проведенні обшуку не виключається.

Також відсутні підстави для визнання недопустимими доказами показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (поняті при обшуку) та висновку експерта від 24.06.2021 року, на підставі того, що вони є похідними від протоколу обшуку та були отримані завданки доказу, отриманому незаконним шляхом.

Теж стосується показань свідка ОСОБА_13 , які визнані недопустимим доказом у зв`язку з тим, що він не назвав особу, яка йому повідомила, що у ОСОБА_6 є набої.

При винесенні виправдувального вироку суд не обґрунтував застосування правила ч. 1 ст. 87 КПК України як до протоколу обшуку, так і до показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Також судом не дано жодної оцінки ухвалам про надання дозволу на проведення обшуку, про накладення арешту на майно, а також речовим доказам набоям.

На думку апелянта, надані стороною обвинувачення протоколи слідчих дій, процесуальні документи, висновок експертизи, які є належними та допустимими доказами, які узгоджуються між собою, свідчать про об`єктивний зв`язок ОСОБА_6 із вчиненням ним інкримінованого злочину.

В спільних запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник-адвокат ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 вважали вирок суду законним та обґрунтованим, просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а вирок суду залишити без змін.

Прокурор у судовому засіданні підтримала подану апеляційну скаргу та просила задовольнити з викладених в ній підстав.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні вироку

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала вимоги поданої апеляційної скарги та просила її задовольнити, обвинуваченого, його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги з підстав їх необґрунтованості, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів, -

У С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_6 у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, під час збирання металобрухту, за допомогою металошукача, знайшов металеві предмети, схожі на боєприпаси, які забрав із собою та переніс за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , де зберігав їх без передбаченого законом дозволу.

У ході проведення обшуку 26.05.2021 за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено 7 одиниць патронів, які відповідно до висновку судової експертизи зброї є боєприпасами, виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби, а саме один із сімох патронів є 5,45 мм (5,45x39) бойовим проміжним патроном, з кулею зі стальним сердечником призначений для проведення пострілів з бойової зброї калібру 5,45 мм (5,45x39), а саме: автоматів, кулеметів відповідного калібру, два із сімох патронів є 9-мм (9x18 ПМ) пістолетними патронами з кулями зі сталевими сердечниками та призначені для проведення пострілів з бойової зброї калібру 9 мм (9x18ПМ), а саме: пістолетів, пістолетів-кулеметів відповідного калібру; чотири із сімох патронів є 5,6 мм довгими гвинтівочними спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення, виробництва СРСР та призначені для проведення пострілів з нарізної спортивно-мисливської зброї калібру 5,6 мм.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанцій обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав та показав, що фактично він не проживає за адресою: АДРЕСА_2 . У даному домогосподарстві мешкає його бабуся ОСОБА_15 , яку він відвідує час від часу, щоб допомогти по господарству. У будинку дійсно є його кімната, там зберігаються його речі, зокрема антикварні речі, які він знайшов за допомогою металошукача. Проте йому невідомо звідки там взялися патрони, не виключає, що його батько чи хтось інший могли їх туди покласти.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак цих законодавчих вимог суд 1 інстанції не дотримався.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції виправдовуючи ОСОБА_6 за ч.1 ст. 263 КК України зазначив про визнання недопустимим доказом протоколу обшуку і похідні від нього відомості, які містяться у висновку експерта №СЕ-19/125-21/5427-БЛ від 24.06.2021 року, показаннях свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та відсутність інших допустимих доказів на підтвердження доведеності вини обвинуваченого.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як судом безпідставно визнано недопустимими доказами протокол обшуку, висновки судової експертизи та показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , з огляду на наступне.

Ухвалою слідчого судді від 26.05.2021 року надано дозвіл слідчим СВ ВП №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, окрім іншого, ОСОБА_16 , на проведення обшуку житла та іншого володіння, розташованого в АДРЕСА_2 .

Зі змісту протоколу обшуку домогосподарства по АДРЕСА_2 від 26.05.2021 року встановлено, що він був складений слідчим ОСОБА_16 . Переглянутим відеозаписом вказаної слідчої дії також підтверджено, що обшук проводився слідчим на підставі ухвали слідчого судді, в присутності ОСОБА_6 , двох понятих, під час якого слідчим зачитувалась ухвала, вилучались докази, заповнювався та підписувався протокол вказаної слідчої дії. Учасники обшуку будь-яких зауважень або заперечень не висловлювали.

Показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які допитані судом апеляційної інстанції, встановлено, що вони були залучені в якості понятих під час проведення обшуку. В даній слідчій дії безпосередню участь брав слідчий, який, окрім іншого, перераховував патрони та опечатував їх.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду повідомив, що обшук був проведений слідчим, він особисто брав участь, передоручення оперативним підрозділам не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 КПК України ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана слідчим чи прокурором.

При цьому колегія суддів виходить з того, що на виконання вимог кримінального процесуального закону, слідчим до участі у проведенні обшуку було залучено оперативних працівників, які надавали практичну допомогу слідчому у проведенні обшуку в порядку взаємодії між органами досудового розслідування та оперативними підрозділами правоохоронних органів з метою виконання завдань кримінального провадження, спрямованих, серед іншого, на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування. Залучення до проведення обшуку оперативних працівників не є порушенням вимог закону, так як, виходячи з правової позиції Верховного Суду, залучення оперативних працівників до проведення обшуку є правомірним та оцінюється як форма взаємодії зі слідчим чи прокурором, які проводять обшук, а не факт особистого проведення ними обшуку (Постанови Верховного суду від 05.02.2020 року у справі №149/833/15-к та від 20.07.2020 року у справі №573/1712/17).

Тому протокол обшуку є належним та допустимим доказом, за даними якого 26.05.2021 року у домогосподарстві, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , у кімнаті ОСОБА_6 було виявлено, окрім іншого, набої до нарізної гладкоствольної зброї різного калібру в кількості 8 набоїв, які були вилучені.

Твердження захисника про те, що під час проведення обшуку слідчий веде себе пасивно, що свідчить про недопустимість протоколу обшуку як доказу, колегія суддів вважає безпідставними з врахуванням вище викладених доказів, якими підтверджено, що дана слідча дія проведена слідчим.

Також такими що не заслуговують на увагу є доводи захисника про те, що у вступній частині протоколу не зазначені прізвища оперативних працівників, що тягне визнання протоколу обшуку недопустимим доказом, так як таке не спростовує фактичних даних, які встановлені в ході слідчої дії.

Як вбачається з матеріалів, обшук житла проведений в межах кримінального провадження №0000408 від 14.12.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст. 307 КК України. По результатах проведення обшуку виявлено інший злочин, надалі його було зареєстровано, та постановою прокурора виділено з матеріалів досудового розслідування №0000408 певні матеріали, в тому числі і документи, що стосуються проведеного обшуку житла та іншого володіння особи. Тому посилання захисника на неналежність протоколу обшуку з підстав його проведення у іншому кримінальному провадженні не заслуговують на увагу.

Зважаючи на те, що підстав для визнання протоколу обшуку від 26.05.2021 року недопустимим доказом немає, а тому відсутні і підстави для застосування концепції «плодів отруєного дерева» до інших доказів. Таким чином, висновок експерта №СЕ-19/125-21/5427-БЛ від 24.06.2021 року та показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 також є допустимими доказами.

Відповідно до висновку судової експертизи зброї №СЕ-19/125-21/5427-БЛ від 24.06.2021 року, згідно якого сім одиниць патронів наданих на дослідження є боєприпасами, виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби, а сааме: один із сімох патронів є 5,45 мм (5,45x39) бойовим проміжним патроном, з кулею зі стальним сердечником призначений для проведення пострілів з бойової зброї калібру 5,45 мм (5,45x39), а саме: автоматів, кулеметів відповідного калібру, два із сімох патронів є 9-мм (9x18 ПМ) пістолетними патронами з кулями зі сталевими сердечниками та призначені для проведення пострілів з бойової зброї калібру 9 мм (9x18ПМ), а саме: пістолетів, пістолетів-кулеметів відповідного калібру; чотири із сімох патронів є 5,6 мм довгими гвинтівочними спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення, виробництва СРСР та призначені для проведення пострілів з нарізної спортивно-мисливської зброї калібру 5,6 мм.

Окрім того, допитані безпосередньо в судовому засіданні апеляційного суду свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які брали участь в якості понятих при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , підтвердили, що під час обшуку обвинувачений не заперечував, що він проживає у вказаному будинку, погоджувався, що кімната, де виявили патрони належить йому.

Зокрема, свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні апеляційного суду повідомив, що він був присутнім в якості понятого під час обшуку. Також були присутні слідчий, інші працівники поліції та понята жінка. В процесі обшуку, в маленькій спальні, знайшли патрони, скільки, не пам`ятає. Під час слідчої дії ОСОБА_6 говорив, що шукав метал та накопав виявлені патрони. Виявлене перерахували, запакували у пакет, на якому він поставив підпис.

Допитана судом апеляційної інстанції свідок ОСОБА_12 суду показала, що вона була понятою під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 . Під час обшуку, окрім іншого, був присутній інший понятий та слідчий. В будинку було знайдено коноплі, зброю та патрони. У одній з кімнат було знайдено до десяти однакових патронів, хто саме знайшов патрони, вона не пам`ятає. Вона була присутня в кімнаті, де виявили патрони. Під час обшуку обвинувачений говорив, що шукав метал і знайшов ці патрони на свалці. Слідчий все перерахував, запакував, вона поставила свій підпис.

В судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_13 показав, що він знає ОСОБА_6 . Перебуваючи з обвинуваченим в одній компанії, чув як він хвалився, що знайшов патрони, які саме та їх кількість він не знає. Також йому відомо, що він займається пошуком металу з металошукачем.

Визнаючи показання свідка ОСОБА_13 недопустимим доказом, суд 1 інстанції належним чином не обґрунтував своїх висновків, обмежившись тим, що його показання ґрунтуються на поясненнях іншої особи і фактично є показаннями з чужих слів, а враховуючи, що даний свідок не назвав особу, яка надала первинні пояснення.

Колегія суддів не може погодитися із такою позицією суду 1 інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 97 КПК України, показаннями з чужих слів є висловлювання щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненні іншої особи. Таким чином, показанням із чужих слів буде твердження про існування певного факту, який особа не сприймала особисто, а дізналася про нього зі слів іншої особи.

Для визначення того, чи є показання, в яких передаються висловлювання іншої особи, показаннями з чужих слів у значенні ст. 97 КПК України, необхідно встановити, чи надаються або використовуються ці висловлювання іншої особи для доведення існування того факту, про який стверджується в цьому переданому висловлюванні. Показання, які містять висловлювання іншої особи, надані з іншою метою, наприклад, для доведення того, що інша особа висловилася саме так за певних обставин, не можуть вважатися показаннями з чужих слів відповідно до ст. 97 КПК України, оскільки у такому разі вони є повідомленням про факт висловлювання, який свідок безпосередньо спостерігав.

Зі змісту показань свідка ОСОБА_13 вбачається, що вони стосуються не тільки певного факту, який став відомий йому зі слів інших осіб, а більшою мірою відносяться до обставин кримінального провадження, які свідок безпосередньо сприймав і які логічно узгоджуються та доповнюють інші відомості з приводу обставин події кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що висновки апеляційного суду про доведеність вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, не ґрунтуються на твердженнях, переказаних свідком ОСОБА_13 щодо обставин скоєного кримінального правопорушення. Вказаний свідок лише повідомив суду про обставини, очевидцем та учасником яких він безпосередньо був. Крім того, ці обставини суд установив на підставі інших доказів, у тому числі на підставі протоколів слідчих дій. Допит цього свідка проведено з дотриманням положень ст. 352 КПК України, оскільки показання ця особа надавала під присягою, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.

Таким чином, ці показання є допустимими з урахуванням критеріїв, передбачених п. п. 3, 4 ч. 2 та ч. 6 ст. 97 КПК України.

Переглянутим відеозаписом обшуку встановлено, що під час вказаної слідчої дії ОСОБА_15 повідомляла, що ОСОБА_14 , батько обвинуваченого, не проживає тривалий час за вказаною адресою, його речей в будинку немає. При цьому ОСОБА_6 в ході обшуку на запитання працівників поліції про те, де знаходиться його кімната, добровільно показував, що його кімната знаходиться ліворуч, вказував, куди треба йти, повідомляв, що двері до кімнати закриваються, туди ніхто не ходить, вказує, що в ній він спить. В подальшому, на запитання слідчого, коли він зайшов до кімнати, де були виявлені патрони, хтось з рідних ОСОБА_6 , які були присутні у будинку під час обшуку, повідомив, що то кімната ОСОБА_17 , на що обвинувачений не заперечує. Під час обшуку кімнати обвинуваченого, зокрема вилучення грошових коштів з гаманця, обвинувачений повідомляв, що кошти належать йому, він їх відкладає на власні потреби. Протягом всього часу проведення даної слідчої дії ОСОБА_6 просив не чіпати його речі, бути з ними обережними, бо вони мають для нього велику цінність, неодноразово наголошував, що працівники поліції забрали у нього гроші. Також ОСОБА_6 повідомляв, що він займається пошуками металу з металошукачем, він постійно риє, заробляє гроші. Всі речі вириті.

На думку колегії суддів така поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 під час проведення обшуку підтверджує факт його проживання у цьому будинку і знаходження саме його речей у цій кімнаті.

Суд апеляційної інстанції також вважає необґрунтованими висновки суду 1 інстанції щодо недоведеності обвинувачення ОСОБА_6 , так як він заперечує свою причетність до вказаного кримінального правопорушення, а свідок ОСОБА_14 у своїх показаннях стверджував, що саме він знайшов та переніс вказані боєприпаси до будинку. Зокрема, в даному випадку судом 1 інстанції не враховано, що відповідно до ч. 1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення.

У судовому засіданні апеляційного суду встановлено, що забезпечити явку свідка ОСОБА_14 в судове засідання є неможливим, так як він проходить службу в ЗСУ, однак сторони кримінального провадження не заперечували проти правильності його показань в частині того, що саме він знайшов та переніс виявлені боєприпаси до будинку. Проте сторона обвинувачення в апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційного суду наполягала, що вони є неправдивими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, під час проведення обшуку ОСОБА_6 не заявляв про те, що патрони належать не йому. Окрім іншого, свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , поняті, які приймали участь під час проведення обшуку, показували, що ОСОБА_6 після виявлення патронів повідомляв, що патрони він накопав.

Оцінюючи вище вказані докази, безпосередньо досліджені судом апеляційної інстанції, суд дійшов висновку, що вони є належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність достатньою для доведення поза розумним сумнівом вини ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

З огляду на вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, колегія суддів апеляційного суду враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, кількість виявлених патронів, матеріальні збитки кримінальним правопорушенням не завдані, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, являється особою молодого віку, за місцем проживання негативні дані, що характеризують його особу, відсутні, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Також апеляційним судом враховується, що з моменту вчинення ним даного злочину, минуло два роки, протягом цього часу він кримінальні та адміністративні правопорушення не скоював, тобто, приймає всі міри по запобіганню противоправної діяльності та веде законослухняний спосіб життя, що свідчить про його стійкі соціальні зв`язки.

За наявності вищезазначеного, врахувавши конкретні обставини вчиненого злочину, відсутність завданої шкоди суспільним інтересам, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, колегія суддів апеляційного суду вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі, в межах строку, встановленого санкцією інкримінованої статті, із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком, з покладенням певних обов`язків, визначених ст. 76 КК України. Таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволення, а вирок суду скасуванню з ухваленням нового.

Керуючись ст. ст. 374, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2022 року відносно ОСОБА_6 скасувати.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покласти такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у сумі 1029 грн. 72 коп.

Речові докази: набої до нарізної вогнепальної зброї різного калібру в кількості 8 штук, які зберігаються в кімнаті зберігання зброї та боєприпасів відділення поліції №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області - знищити.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4