Справа № 305/176/23
Номер провадження 1-кп/305/219/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2023 року м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області в складі: судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання судового засідання ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , неповнолітнього обвинуваченого відносно якого розглядається клопотання ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , його законного представника ОСОБА_8 , представника служби у справах дітей Ясінянської сселещної ради ОСОБА_9 , поліцейського ювенальної поліції Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, на працюючого, не військовозобов`язаного, раніше не судимого, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Рахівського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 будучи неповнолітнім, вчинив кримінальне правопорушення (проступок), при таких обставинах.

09 січня 2023 року близько 13.00 години ОСОБА_4 , знаходячись по АДРЕСА_2 , під час словесної суперечки із неповнолітнім ОСОБА_7 , яка виникла на ґрунті давніх неприязних відносин, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс декілька ударів металевим кільцем в область обличчя, внаслідок чого неповнолітній ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця правої параорбітальної ділянки, рваної рани верхньої брови зправа та закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які згідно висновку експерта № 7 кваліфіковано як легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні, прокурор, підтримуючи своє клопотання зазначила, що ОСОБА_4 є неповнолітнім, вперше вчинив кримінальне правопорушення, після вчинення щиро розкаявся.

ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, пообіцяв, що більше такого не повториться.

Законний представник ОСОБА_4 , його мати ОСОБА_5 просила задовольнити клопотання прокурора та передати сина під її нагляд.

Захисник неповнолітнього ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 просив суд задоволити клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру.

Потерпілий ОСОБА_7 та його законний представник не заперечують проти задоволення клопотання.

Представник служби у справах дітей Ясінянської сселещної ради ОСОБА_9 та поліцейська ювенальної поліції Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 , не заперечували проти задоволення клопотання.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та письмові докази, які долучені прокурором до матеріалів кримінального провадження, а саме: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, висновок експерта № 7 від 13.01.2023 року, протокол проведення слідчого експерименту від 23.01.2023 року, протокол огляду предмету від 10.01.2023, протокол проведення слідчого експерименту від 11.01.2023 року, а також письмові матеріали які характеризують неповнолітнього ОСОБА_4 та його законного представника ОСОБА_5 , суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 497 КПК України якщо під час досудового розслідування прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, необережного нетяжкого злочину без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду.

Згідно ч. 3 ст. 497 КПК України під час судового розгляду суд за наявності підстав, передбачених частиною першою цієї статті, може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу. У разі ухилення неповнолітнього, що вчинив кримінальне правопорушення, від застосування до нього примусових заходів виховного характеру ці заходи скасовуються і він притягується до кримінальної відповідальності.

Згідно з п.п. 1,2,3 ч. 2 ст. 105 Кримінального кодексу України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді: застереження; обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Відповідно до інформаційного листа ВС України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 223-1134/0/4-13 від 18.07.2013 "Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх", суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу XI КК України.

Оцінивши зібрані по кримінальному провадженню докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України доведена в повному обсязі.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_4 свою винуватість визнав та щиро розкаявся у вчиненому, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, позитивно характеризуються за місцем проживання та навчання. ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (проступок) у віці 17 років, згідно ст. 22 КК України досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність, отже він підпадає під критерії зазначені в ч. 1 ст. 97 КК України.

Матеріалами кримінального провадження підтверджується те, що неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю, яка згодна на передачу сина їй під нагляд.

При призначенні примусових заходів виховного характеру суд враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу неповнолітнього, характеристику неповнолітнього, умови життя, виховання і поведінку, його ставлення до вчиненого, час, який пройшов з часу вчинення неповнолітнім кримінального правопорушення (проступку).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Процесуальні витрати за проведення експертизи - відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішується у порядку ст. 100 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 22, 97, 105 КК України, ст. ст. 318, 322, 342-376, 498-501 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000020 від 10.01.2023 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, - задовольнити частково.

Звільнити від кримінальної відповідальності та застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження, обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, що полягає в забороні відвідування місць продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів та передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Строк застосування примусового заходу виховного характеру у вигляді передання під нагляд матері для ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити терміном до досягнення повноліття останнім.

Речові докази, а саме: металеве кільце, жовтого кольору, яке було упаковано до спеціального паперового конверту з надписом Національна поліція України слідче управління - повернути ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1