Єдиний унікальний номер справи 333/5667/23
Номер провадження 1-кп/333/689/23
ВИРОК

іменем України

02 серпня 2023 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, українця, громадянина України, не одруженого, який має середню освіту, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, працює водієм -експедитором на ТОВ «Цереалія», який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2023 о 19 год.03 хв. ОСОБА_4 , знаходячись на літній площадці магазину-кафе «Соломон», що розташоване за адресою: м.Запоріжжя, вул..Культурна, буд.91 прийняв від ОСОБА_7 бойову оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, тим самим, у порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, тобто без передбаченого законом дозволу, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, придбав вказаний предмет, який відноситься до бойових припасів.

Після чого, ОСОБА_8 переніс бойову оборонну осколкову ручну гранату Ф-1 з території літньої площадки кафе «Соломон» до земельної ділянки, що розташована за адресою: м.Запоріжжя, вул.Культурна, поблизу буд.86 у м.Запоріжжя, зняв кільце чеки, тим самим привів бойову оборонну осколкову ручну гранату Ф-1 у бойовий стан та кинув її на прилеглу до житлового будинку територію, що призвело до вибуху бойового припасу. На поверхні уламків корпусу бойової оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 виявлено сліди бризантної вибухової речовини - тротил.

Крім цього, 16 травня 2023 о 19 год. 03 хв. ОСОБА_8 перебуваючи на літній площадці магазину-кафе «Соломон», що розташоване за адресою: м.Запоріжжя, вул. Культурна, буд. 91, прийняв від ОСОБА_7 бойову оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, яка являється бойовим припасом.

Далі, ОСОБА_8 , маючи прямий умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що в нього в руках бойова граната, продовжив свій злочинний умисел, який проявився в очевидному, зневажливому ставленні до громадського порядку, під час дії воєнного стану, веденого відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, та який продовжено відповідно до чинного законодавства, витягнув запобіжну чеку з бойової оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, яка в свою чергу служить для втримання спускового важеля на трубці ударного механізму, тим самим привів гранату в бойову готовність, та прагнучи показати свою зневагу до правил і норм поведінки в суспільстві, кинув її на прилеглу територію до житлового будинку, що призвело до вибуху, чим створив реальну загрозу для життя та здоров`я оточуючих осіб.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 визнав себе винуватим у повному обсязі у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, які є достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказані злочини і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. У скоєному щиросердечно розкаюється.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_4 за:

- ч.1 ст.263 КК України, як незаконне носіння та придбання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу;

- ч.4 ст.296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.65 КК України суд виходить із ступеня тяжкості вчинених злочинів, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, враховує ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, які відповідно до ст.12 КК України, є тяжкими злочинами, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває) не є інвалідом, характеризуючи особистість обвинуваченого - раніше не судимий, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, що підтверджується його поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, дані про його особу, відсутність у обвинуваченого судимості, щире каяття обвинуваченого, його позитивну поведінку після вчинення злочину, позитивну характеристику з місця роботи та проживання,суд з урахуванням вимог ст.75 КК України приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства та звільнення його від покарання з випробуванням.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.349,366-368,370-371, 373-374,376,395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень та призначити наступне покарання:

- за ч.1 ст.263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі

- за ч.4 ст.296 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Згідно вимог ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Звільнити ОСОБА_4 з під варти в залі суду.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 16 травня 2023 року по 18 травня 2023 року, з 22 червня 2023 року по 02 серпня 2023 року включно.

Речові докази: два ДВД - диски з відеозаписом з камер спостереження та бодікамери, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження - залишити в провадженні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізької апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя ОСОБА_1