ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 642/2168/23 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-сс/818/1137/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: обрання запобіжного заходу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, з участю підозрюваної ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме прокурора, належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 04 08 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено.

Обрано підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час, в межах строку досудового розслідування, а саме до 20 09 2023 року, за місцем реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 та покладено обов`язки, передбачені чинним законодавством.

Встановлено строк дії ухвали до 20 09 2023 року.

Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить про скасування ухвали та про постановлення нової, якою просить задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що під час досудового розслідування було встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Вказує про можливість переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, оскільки остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна.

Крім того наголошує, що у органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що ОСОБА_6 може незаконно умовляннями чи погрозами вчинити протиправний тиск на свідків та потерпілих з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вважає, контроль за поведінкою підозрюваної ОСОБА_6 можливо забезпечити лише шляхом застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції підозрювана ОСОБА_6 та її захисник - адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи її вимоги безпідставними та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Про дату та час розгляду апеляційної скарги прокурор був повідомлений належним чином. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від останнього не надходило.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, думку підозрюваної та її захисника, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Статтею 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали колегією суддів встановлено, що слідчий суддя в повній мірі дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону та Конвенції, належним чином встановив наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, зважив вагомість доказів, долучених до матеріалів кримінального провадження, оцінив заявлені у клопотанні слідчого ризики та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби з покладенням на останню певних процесуальних обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000567 від 07 04 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Як встановлено досудовим розслідуванням, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) проведено державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна, а саме: гараж літ.«Я-1» у дворі житлового будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 22,6 кв.м., на підставі договорів дарування від 01.10.2020 (реєстрові №№4563, 4566) часток (по 1/2) вказаного гаража, посвідчених приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_9 (державну реєстрацію права власності проведено 01.10.2020 приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_9 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101, номери відомостей про речове право на частки гаража: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ); житловий будинок літ.«А-1» з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 , загальною площею 73,3 кв.м., на підставі договору дарування від 09.11.2021 (реєстровий №6064), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_9 (державну реєстрацію права власності проведено 08.12.2021 державним реєстратором Дергачівської міської ради Харківської області ОСОБА_10 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 120, номер відомостей про речове право - 46001133).

У подальшому, в період часу з 01 03 2022 по 07 07 2022 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), у зв`язку з тим, що через повномасштабне вторгнення 24 02 2022 збройних сил російської федерації на територію України ОСОБА_8 з 01 03 2022 з міркувань безпеки перебувала поза межами Харківської області (з 02 03 2022 перебувала на постійній основі у м. Вінниці, де 01 04 2022 отримала статус внутрішньо переміщеної особи), у її баби (з боку батька) ОСОБА_6 та інших, невстановлених на теперішній час досудовим розслідуванням осіб, за невстановлених обставин виникли злочинний умисел і корислива мета, спрямовані на заволодіння шляхом обману (шахрайства), з використанням завідомо підроблених документів, вищевказаним нерухомим майном (право власності на яке на той час було зареєстроване за ОСОБА_8 ) шляхом підписання договорів дарування згаданого майна від імені законної власниці (без її відома) на користь ОСОБА_6 .

Задля створення враження про те, що дарувальником за відповідними договорами виступатиме саме ОСОБА_8 , її баба ОСОБА_6 та інші, невстановлені на теперішній час досудовим розслідуванням особи розробили злочинний план, який передбачав, що під час нотаріального посвідчення договорів дарування згаданого майна їх підписання зі сторони дарувальника здійснюватиметься підставною особою, яка видаватиме себе нотаріусу за ОСОБА_8 з використанням підроблених (зімітованих під оригінали) паспорту громадянина України та картки фізичної особи - платника податків на ім`я останньої.

Виконуючи відведену їй роль у реалізації вказаних злочинного умислу і попередньо досягнутої з невстановленими особами домовленості, ОСОБА_6 , достовірно знаючи про перебування її онуки ОСОБА_8 поза межами Харківської області, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, вчинила ряд юридично значимих дій.

Зокрема, для отримання підроблених (зімітованих під оригінали) паспорта громадянина України та картки фізичної особи - платника податків на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою їх подальшого використання шляхом надання від імені останньої приватному нотаріусу для посвідчення правочинів із нерухомим майном, ОСОБА_6 завчасно надала невстановленій у ході досудового слідства особі (особам) персональні дані та зразки особистих документів своєї онуки ( ОСОБА_8 ), а також вказівку про виготовлення згаданих підроблених (зімітованих під оригінали) офіційних документів.

У подальшому, за здійсненого ОСОБА_6 у вищевказаний спосіб (шляхом надання засобів і вказівок) сприяння у вчиненні підроблення офіційних документів, невстановленою особою (особами) за невстановлених обставин виготовлено та надано їй для подальшого використання наступні підроблені (зімітовані під їх оригінали) документи: паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Червонозаводським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 28.03.2015 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; картку фізичної особи - платника податків, видану ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова 01.09.2008 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У подальшому ОСОБА_6 07 07 2022 (більш точного часу у ході досудового розслідування не встановлено) разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка видавала себе за ОСОБА_8 , прибула до офісу приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_9 (вул. Холодногірська, 7 м. Харків) з метою нотаріального посвідчення договорів дарування нерухомого майна на свою користь та, як учасниця відповідних правочинів, особисто надала вказаному нотаріусу усі документи, необхідні для нотаріального посвідчення відповідних договорів, у тому числі завідомо для неї підроблені (зімітовані під оригінали): паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Червонозаводським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 28.03.2015 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; картку фізичної особи - платника податків, видану ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова 01.09.2008 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином ОСОБА_6 використала зазначені, завідомо для неї підроблені документи.

Продовжуючи в цей же день в офісі згаданого нотаріуса реалізацію попередньо узгодженого злочинного плану, діючи згідно завчасно розподілених ролей: невстановлена на теперішній час досудовим розслідуванням підставна особа видала себе шляхом обману нотаріуса (замовчування правдивих відомостей про свою особу та повідомлення неправдивих відомостей про те, що є ОСОБА_8 ) за дарувальника ОСОБА_8 та виконала (зімітувала) від імені та без відома останньої підписи зі сторони дарувальника у договорах дарування вищевказаних житлового будинку та гаража; ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що фактичним підписантом згаданих договорів є не її онука ОСОБА_8 , а інша особа (з якою вона попередньо домовилась про заволодіння нерухомим майном), видала себе за обдаровувану шляхом обману нотаріуса (замовчала правдиві відомості про те, що особа, яка виступала на стороні дарувальника, фактично не є її онукою ОСОБА_8 , а також повідомила неправдиві відомості про те, що вказана особа є ОСОБА_8 ).

У цей же день (07 07 2022) на підставі, зокрема, вказаних підроблених документів, за якими встановлювалася особа дарувальника, приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_9 (введеним спільними узгодженими діями осіб, які звернулись для проведення нотаріальних дій, в оману щодо особи, яка фактично виступала на стороні дарувальника) посвідчено договори дарування нерухомого майна та на підставі цих договорів проведено за заявами обдаровуваної державну реєстрацію права власності на це майно, а саме: договір дарування від 07.07.2022 (реєстровий №989) між дарувальником ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) та обдаровуваною ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ). За змістом цього договору дарувальник передала у власність (в дар) своїй бабусі житловий будинок літ.«А-1» з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 , загальною площею 73,3 кв.м. (державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 за особисто поданою заявою останньої від 07.07.2022 за №51671807 проведено 07.07.2022 о 15 год. 22 хв. 20 сек. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 120, номер відомостей про речове право - 47267722); договори дарування від 07.07.2022 (реєстрові №№992, 995) між дарувальником ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) та обдаровуваною ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ). За змістом цих договорів дарувальник передала у власність (в дар) своїй бабусі частки (по за кожним договором) гаража літ.«Я-1» у дворі житлового будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 22,6 кв.м. (державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 за особисто поданими заявами останньої від 07.07.2022 за №№51672057, 51672355 проведено 07.07.2022 о 15 год. 30 хв. 03 сек. та о 15 год. 39 хв. 20 сек. відповідно. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101, номери відомостей про речове право на частки гаража: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ).

Після проведення за нею державної реєстрації права власності на вищевказане нерухоме майно ОСОБА_6 реалізувала свої злочинний умисел і корисливу мету, а також попередньо досягнуту з невстановленими на теперішній час особами домовленість, спрямовані на заволодіння шляхом обману (шахрайства), з використанням завідомо підроблених документів, нерухомим майном, зареєстрованим на праві власності за ОСОБА_8 .

При цьому, усвідомлюючи, що законним власником житлового будинку літ.«А-1» з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 120) є її онука ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , продовжуючи діяти шляхом обману, відчужила вказаний будинок добросовісному набувачу ОСОБА_11 (повідомивши останньому неправдиві відомості про те, що вона є законним власником будинку, а також замовчавши перед набувачем і нотаріусом відомості про те, що право власності на будинок зареєстроване за нею 07.07.2022 в результаті обману) за договором купівлі-продажу від 11.08.2022, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_9 (реєстровий №1354) в офісі останнього за вищевказаною адресою. У цей же день згаданим нотаріусом проведено державну реєстрацію права власності на означений житловий будинок за ОСОБА_11 (номер відомостей про речове право - 47562652). Отриманими за вказаним договором від покупця грошовими коштами в сумі 621 тис. грн. ОСОБА_6 та інші, невстановлені на теперішній час досудовим розслідуванням особи, розпорядились на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою у групі з невстановленими на теперішній час досудовим розслідуванням особами, своїми умисними діями заволоділа чужим нерухомим майном, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму ринкової вартості згаданого майна.

Згідно висновку судової оціночно-будівельної експертизи №18915 від 28 06 2023, ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 73,3 кв.м., станом на 07 07 2022, без врахування ремонту, складає 1 млн. 185 тис. 1 грн., а ринкова вартість гаража літ.«Я-1» у дворі житлового будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 22,6 кв.м., станом на 07 07 2022, без врахування ремонту, складає 339 тис. 606 грн. Таким чином загальна сума матеріальної шкоди становить 1 млн. 524 тис. 607 грн.

Слідчий обґрунтовував клопотання наявністю ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, та вважав, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, враховуючи те, що остання підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, яким спричинено майнову шкоду. Вказує, що ймовірність виїзду підозрюваної за кордон обумовлюється наявністю у останньої паспорту для виїзду за кордон та тривалим проживанням за кордоном її синів. Можливість незаконного впливу на потерпілу, на думку слідчого, обумовлюється тим, що остання є її онукою. Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слідчий обумовлює тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, які на теперішній час досудовим розслідуванням не встановлені, що свідчить про те, що підозрювана може як особисто, так і через невстановлених на теперішній час слідством осіб, перешкоджати слідству шляхом можливого узгодження з такими особами майбутніх неправдивих показань, створення штучних доказів власної невинуватості.

У зв`язку з вищевикладеним, з метою виконання підозрюваною ОСОБА_6 , покладених на неї процесуальних обов`язків, вважав, що обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить досягнення мети кримінального провадження, а також запобігання зазначеним вище ризикам та просив застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 , слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,а також врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною інкримінованого їй кримінального правопорушення та особу підозрюваної, яка є особою похилого віку, пенсіонеркою, має постійне місце реєстрації та проживання, страждає на тяжке захворювання, раніше не судима, будь-яких негативних характеристик на підозрювану, в матеріалах кримінального провадження не мається.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором не було доведено того факту, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та дійшов висновку щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язані оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого, його майновий стан, наявність у нього судимостей та інше.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Таким чином, законодавець залишив вирішення цього питання для суддівського розсуду, тобто можливості суддівської дискреції, а саме, право слідчого судді обирати між альтернативами, іншими більш м`якими запобіжними заходами, кожен з яких є законним, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, відомостей про особу підозрюваного, справедливості й достатності обраного запобіжного заходу.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не надано доказів неналежної процесуальної поведінки підозрюваної під час досудового розслідування.

При цьому, колегія суддів також враховує особу підозрюваної, якає особою похилого віку, пенсіонерка, має постійне місце реєстрації та проживання, страждає на тяжке захворювання, раніше не судима, будь-яких негативних характеристик на підозрювану, в матеріалах кримінального провадження не мається, що на переконання колегії суддів, зменшує ризик вчинення нею нових кримінальних правопорушень. А ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, може запобігти менш суворіший запобіжний захід - у виді домашнього арешту.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваної, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, що передбачені п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, але запобігання цим ризикам, шляхом застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, згідно чинного КПК України - не виключається.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість злочину не може сама по собі слугувати виключною підставою для тримання особи під вартою, до чого прирівняно і домашній арешт.

Таким чином, колегія суддів вважає, що домашній арешт у нічний час, з покладенням на підозрювану обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України та дотримання вимог ч.2 ст.28 КПК України, щодо проведення досудового розслідування у розумні строки.

Разом з цим, при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту прокурор разом зі слідчим не позбавлений процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.

Доводи апеляційної скарги стосовно неповного дослідження слідчим суддею підстав застосування запобіжного заходу і неврахування тяжкості скоєного підозрюваною кримінального правопорушення та фактів, що характеризують особу останньої не свідчать про необґрунтованість судового рішення. Всім обставинам справи слідчим суддею дана належна оцінка у відповідності з вимогами КПК України. Крім того, суддею врахована практика ЄСПЛ, конкретні обставини справи.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання на цьому етапі досудового розслідування підозрюваній найсуворішого запобіжного заходу, а саме у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 176-206, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 04 08 2023 року про відмову у задоволенні клопотання органу досудового розслідування про застосування до підозрюваної за ч.4 ст. 190 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування до неї домашнього арешту на певний період доби з покладенням додаткових обов`язків, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4