Номер провадження: 11-кп/813/1306/23
Справа № 509/1365/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.04.2023року про закриття кримінального провадження,

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.04.2023 року, задоволено клопотання прокурора та кримінальне провадження №0003076 від 30 жовтня 2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.358 ч.1, 358 ч.2, 356 КК України - закрито, у зв`язку з тим, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_7 , діючий в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх апеляційних скарг зазначають:

-суд цілеспрямовано провів судове засідання за відсутності потерпілих;

-суд цілеспрямовано самоухилився від надання правової оцінки тому факту, що так званий «Договір купівлі-продажу судна» від 14.02.2003 на пором «Кислицький» з підробленням підпису ОСОБА_10 є також підроблений, а також не надав цьому договору оцінку;

-суд самоухилився від надання правової оцінки ухвалам слідчих суддів, які неодноразово надавалися йому для розгляду клопотання прокурора;

-суд цілеспрямовано самоухилився від надання правової оцінки фактам та доказам, встановленим під час здійснення кримінального провадження;

-суд не допитав свідків та потерпілих;

-ухвала суду спрямована на легітимізацію підробленого документу та надання можливості злочинній організації у подальшому використовувати підроблений документ так званий «Договір купівлі-продажу судна» від 14.02.2003 року;

-судом було проігноровано, що кваліфікація кримінального провадження самоуправство, що виключає повністю «невстановлення осіб, які вчинили злочини». У той саме час суду було відомо про конкретних осіб, які вчинили злочини;

-судом були відхилені усі без винятку клопотання потерпілих про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення;

-за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги докази, штучно створені на користь осіб, які вчинили злочини, і відкинув інші (ті, що на користь потерпілих);

-суд, постановляючи оскаржувану ухвалу використав експертизу, яка була відкликана самою експертною установою, тобто послався на недопустимий доказ;

-судом було допущено до судового засідання абсолютно невідому особу під виглядом прокурора та проігноровано численні клопотання та заяви про відвід прокурора;

-судове засідання фактично проведено не було, а з журналу взагалі не вбачається інформації, яка відповідно до Інструкції має бути зафіксована у ньому;

На підставі цього, просять: ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.04.2023 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Позиції учасників судового розгляду

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі аналізу змісту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції вбачається, що вона вищезазначеним вимогам кримінального процесуального закону в повному обсязі не відповідає з огляду на наступне.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

В силу вимог абз. 3 ч. 4 зазначеної ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що до Овідіопольського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0003076 від 30 жовтня 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ст.358, ч.2 ст.358, ст.356 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В подальшому, вищезгадане клопотання прокурора про закриття кримінального провадження №0003076 від 30.10.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ст.358, ч.2 ст.358, ст.356 КК України, було розглянуто в судовому засіданні із постановленням оскаржуваної ухвали від 12.04.2023 року, якою клопотання прокурора було задоволено, а кримінальне провадження - закрито.

Дослідивши оскаржувану ухвалу та проаналізувавши вимоги кримінального процесуального закону, апеляційний суд дійшов переконання про те, що підстав для розгляду клопотання прокурора про закриття кримінального провадження в судовому засіданні у суду першої інстанції не було з огляду на наступне.

Закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають подальше кримінальне провадження щодо конкретної особи (оскільки вона встановлена) або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження, зокрема безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження в їх сукупності.

Вимоги, якими держава обмежує свої повноваження щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили злочини, носять індивідуальний характер, оскільки окрім перебігу часу вимагається не ухилення від слідства та суду, а також невчинення нового злочину, що неможливо виконати, якщо особа чи особи, які вчинили злочин, не встановлені.

При цьому сама по собі тривалість часу, що пройшов з дня вчинення кримінального правопорушення не є підставою для закриття провадження за наявності відомостей про особу, причетність якої до вчинення злочину має бути перевірена під час досудового розслідування.

Відповідно до матеріалів провадженн, а саме з фабули відомостей, внесених до ЄРДР за №0003076 від 30.10.2017року вбачається, що в жовтні 2017 року паром «Кислицький» був захоплений ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ..

Вказані обставини, на переконання апеляційного суду, зобов`язували орган досудового розслідування провести досудове розслідування щодо перевірки відомостей щодо можливої причетності до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , та відповідно прийняти процесуальне рішення в порядку кримінального процесуального закону, зокрема в порядку п.п. 1, 2 ч.1 ст.284 КПК України. Разом з цим, органом досудового розслідування, незважаючи на те, що заява ОСОБА_8 містила відомості щодо можливого вчинення кримінального правопорушення конкретними особами, було ініційовано питання про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК, що не відповідає вимогам процесуального закону.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що у кримінальному провадженні №0003076 від 30.10.2017року, не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, а тому закриття кримінального провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, є необґрунтованим та суперечить вимогам закону.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор не змогла надати суду раціонального пояснення відносно того, що заважало органу досудового розслідування, а також прокурорам-процесуальним керівникам, за наявності повідомлення заявником щодо вчинення кримінального провадження конкретною особою, виконати вимоги кримінального процесуального закону, зокрема забезпечити виконання приписів ст.2 КПК, якими визначенні завдання кримінального провадження.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному кримінальному провадженні досудове розслідування фактично не здійснювалося та належні та ефективні заходи спрямовані на розкриття вказаного кримінального правопорушення, а також перевірки відомостей щодо причетності конкретної особи притягнення особи, яка була відома органу досудового розслідування та прокурору, до кримінальної відповідальності, здійснені також не були.

З огляду на вищенаведене, ініціювання прокурором клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК, суперечить вимогам закону, та на думку апеляційного суду, може розцінюватися як неприкрита спроба приховати невиконання уповноваженими особами органу досудового розслідування своїх обов`язків та відсутність процесуального контролю прокурора за проведенням досудового розслідування, за рахунок ініціювання прокурором прийняття судового рішення про закриття кримінального провадження, без законних на це підстав, що також не відповідає положенням ст.ст. 2, 7, 36 КПК.

Аналогічна позиція викладена в постанові Другої судової палати ККС у складі Верховного Суду від 23.02.2021 року (справа №397/42/20; провадження №51-5156км20).

Окрім цього, заслуговують на увагу посилання потерпілого на те, що розгляд клопотання прокурора про закриття кримінального провадження проводився без участі потерпілої ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах потерпілого ОСОБА_9 , виходячи з наступного.

Статтею 21 КПК України закріплена одна із основних засад кримінального провадження - доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, ч. 3 якої передбачено, що кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частина 3 ст. 56 КПК України встановлює, що потерпілий під час судового провадження в будь-якій інстанції має право, серед іншого, бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду та брати участь у судовому провадженні.

Положеннями ч.ч. 1 та 2 ст. 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення учасників кримінального провадження з приводу вчинення процесуальних дій здійснюється у випадку, якщо участь цих осіб у таких діях не є обов`язковою.

Відповідно до вимог ст. 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Із аналізу матеріалів провадження вбачається, що потерпіла ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_7 , діючий в інтересах ОСОБА_9 , хоча і повідомлялись судом першої інстанції про дату, час та місце розгляду клопотання прокурора, однак з об`єктивних причин не змогли бути присутніми в судовому засіданні суду першої інстанції, а тому заявили клопотання про відкладення розгляду клопотання прокурора та просили клопотання прокурора розглядати за їх обов`язковою участю.

Водночас, в своїх клопотання як ОСОБА_8 так і адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_9 , порушували низку питань, які судом під час розгляду клопотання вирішені не були.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про те, що розгляд судом першої інстанції клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України був здійснений судом першої інстанції з істотним порушенням вимог кримінального процесуального Закону, тобто судом першої інстанції порушено засади доступу до правосуддя, що на переконання суду апеляційної інстанції, що відповідно до статей 409, 412 КПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.

Водночас, апеляційний суд наголошує на тому, що, у відповідності до положень ч. 1 ст. 410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

З огляду на викладене, судом першої інстанції допущена неповнота судового розгляду, яка виразилась у тому, що, отримавши клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, суд, не забезпечив участь в розгляді такого клопотання всіх учасників провадження, прав та інтересів яких воно стосувалось, не з`ясував їх позицію та аргументацію, постановивши рішення про задоволення клопотання.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд доходить переконання про те, що судове провадження з розгляду клопотання прокурора про закриття кримінального провадження №0003076 від 30 жовтня 2017 року було здійснено із допущенням істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неповноти судового розгляду, зокрема, за відсутності потерпілого (або їх представника), які бажали приймати участь у судовому засіданні, однак з об`єктивних причин не могли прибути у судове засідання для розгляду клопотання прокурора.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Положеннями ст. 415 КПК України визначено вичерпний перелік підстав для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду кримінального провадження, зокрема, якщо встановлено порушення, передбачені пунктом 5 ч. 2 ст. 412 цього Кодексу.

Під час нового судового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції, з дотриманням процесуальних прав учасників судового провадження, вимог кримінального процесуального закону необхідно повно, об`єктивно та всебічно дослідити всі обставини кримінального провадження, проаналізувати всі докази у справі, заслухати доводи потерпілих, дати їм належну оцінку та прийняти законне і обґрунтоване рішення, неухильно керуючись вимогами КПК України та Конституції України.

Відтак, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційні скарги потерпілих підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню із призначенням нового розгляду клопотання прокурора про закриття кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.04.2023року про закриття кримінального провадження №0003076 від 30 жовтня 2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.358 ч.1, 358 ч.2, 356 КК України - закрито, у зв`язку з тим, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності скасувати.

Призначити новий розгляд клопотання прокурора про закриття кримінального провадження №0003076 від 30 жовтня 2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1ст.358, ч.2 ст.358, ст.356 КК України у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4