Справа № 303/3425/23
Провадження № 1-кп/303/307/23
ряд. стат. звіту № 387
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2022 року за № 0000412, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, військовослужбовця гранатометника роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час вчинення злочину - військовослужбовця за контрактом військової частини НОМЕР_1 , в порядку ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , під час дії особливого періоду, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 12, 16, 37, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, через особисту недисциплінованість, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, та без поважних причин 04.01.2021 року о 09 год. 00 хв. не прибув на ранкове шикування, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 та був відсутній на військовій службі без поважних причин до 18.01.2021 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив, що дійсно 04.01.2021 року о 09 год. 00 хв. не прибув на ранкове шикування, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 та був відсутній на військовій службі без до 18.01.2021 року. На той час він ще не був одружений, в цивільному шлюбі проживав з жінкою, з якою мають спільних дітей. Оскільки жінка захворіла, він залишився вдома з дітьми, тому і був відсутній на військовій службі. Після того він самостійно прибув до розташування військової частини і продовжив службу за контрактом, з якої був звільнений 11.01.2022 року. В подальшому, після початку широкомасштабної збройної агресії і запровадження воєнного стану, він добровільно пішов знову на військову службу по мобілізації, продовжує служити і на даний час. За час служби перебував на сході України, є учасником бойових дій.

У вчиненому щиро розкаюється, розуміє, що вчинив неправильно, порушив закон, обіцяє більше ніколи не вчиняти ніяких правопорушень.

Визнаючи свою вину у вчиненні кримінального правопорушення обвинувачений просить не досліджувати всі обставини справи, обмежитись його допитом та дослідженням документів, що характеризують його особу.

У відповідності до ст.349 КПК України, суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В зв`язку з цим суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів щодо обставин вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, оскільки всі ці обставини ним визнаються, ніким не оспорюються, а обмежився тільки допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, тобто самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), доведена повністю, його дії кваліфіковано вірно.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу, зокрема про те, що вчинений ним злочин відноситься до категорії тяжкого злочину, він раніше не судимий, злочин вчинив вперше.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність у нього на утриманні неповнолітніх дітей, проходження військової служби за мобілізацією.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що вищевказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суб`єктивні ознаки обвинуваченого суттєво знижують ступінь його суспільної небезпеки, а тому обвинуваченому слід призначити більш м`який вид покарання, не зазначений в санкції ч.4 ст. 407 КК України, а саме покарання у виді штрафу. Таке покарання є необхідним і буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нового злочину. Призначення вказаного виду покарання було запропоновано і прокурором в судовому засіданні.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні. Арешт на майно не накладався.

Керуючись ст. 84-86, 94, 95, 370, 371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді штрафу у розмірі 300

(триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 (п`ять тисяч сто) гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду Іван КОТУБЕЙ