Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/652/22
провадження № 1-кп/624/48/23
ВИРОК

іменем України

смт. Кегичівка 06 липня 2023 року

Кегичівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кегичівського районного суду Харківської області (смт. Кегичівка, Харківської області) кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000612, відповідно до якого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка смт. Кегичівка, Кегичівського району, Харківської області, українка, громадянка України, освіта середня, незаміжня, утриманців не має, не працює, невійськовозобов`язана, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не засуджена,

- обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Кегичівського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000612 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Законом України № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (далі - Закон) відповідно до п. ЗІ ч. 1 ст. 85 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022, яким в Україні з 24 лютого 2022 введено воєнний стан.

Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану продовжено 26 березня 2022 на 30 діб.

Законом України від 21 квітня 2022 № 2212-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану продовжено 25 квітня 2022 на 30 діб.

Законом України від 22 травня 2022 № 2263-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб.

Законом України від 15 серпня 2022 № 2500-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб, тобто з 24 лютого 2022 по теперішній час в Україні діє правовий режим воєнного стану.

На початку вересня 2022 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи в квартирі ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , розпивала з останньою та ОСОБА_6 спиртні напої. Через деякий час ОСОБА_6 пішов додому. В цей час ОСОБА_4 помітила, що на кріслі, де сидів ОСОБА_6 , залишився мобільний телефон марки Nokia 105 ТА, який належить останньому, та реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу ціль наживи, умисно, таємно та протиправно, вважаючи, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрала вищезазначений мобільний телефон Nokia 105 ТА, після чого покинула квартиру та розпорядилася викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдала потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 639,20 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненому визнала повністю, щиро розкаялася, запевнила про недопущення подібного в майбутньому, вказала, що викрадене повернуто нею.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій повідомив, що претензій до обвинуваченої не має, просить провести судове засідання без його участі.

Визнавальні свідчення обвинуваченої ОСОБА_4 суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що обвинувачена повністю визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, погодилась з правовою кваліфікацією своїх дій, її свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності позицій обвинуваченої, роз`яснивши їй положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченої, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченої.

Суд, заслухавши обвинувачену та дослідивши всі наявні матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що вина останньої у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, є доведеною поза розумним сумнівом.

Таким чином, суд вважає встановленим, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачена ОСОБА_4 винна у скоєнні даного кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачена ОСОБА_4 скоїла тяжкий злочин.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжкого злочину, відношення обвинуваченої до скоєного, яка критично оцінює свою поведінку, особу обвинуваченої, яка раніше притягалася до кримінальної відповідальності, проте судимості погашені, в силу ст. 89 КК України є такою, що судимості не має, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштована, неодружена, невійськовозобов`язана, за місцем реєстрації характеризується посередньо формально.

Обвинувачена ОСОБА_4 з`явилася для участі у підготовці досудової доповіді.

Оцінка виявила високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.

Також суд враховує те, що кримінальним правопорушенням потерпілій стороні ОСОБА_6 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 639,20 гривень, яку повністю відшкодовано шляхом повернення викраденого майна.

Обставиною, яка згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

При цьому суд враховує практику Верховного Суду, згідно з якою щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди (постанова Верховного Суду від 15 листопада 2021 року у справі № 199/6365/19).

Обставини, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлені.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченій, не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшує суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченої ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Крім того, судом враховується досудова доповідь, складена Красноградським районним сектором №2 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області, згідно висновку якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі можливе та не становить небезпеку для суспільства.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченій покарання, у межах санкцій ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк, у розмірі запропонованому прокурором, оскільки обвинувачена крім цього з цим погодиоась.

Однак, враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, приймаючи до уваги вищезазначені обставини, дані які характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 , наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відношення до скоєного злочину, щире каяття, обставини які є причиною вчинення злочину та наслідки протиправної діяльності обвинуваченої, обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення, вартість викраденого обвинуваченою майна та його значимість для потерпілого, а також те, що в результаті протиправних дій обвинуваченої тяжких наслідків не настало, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливо без ізоляції її від суспільства, з застосуванням до неї положень ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням та покладанням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Суд призначає покарання про яке просив прокурор.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої судом не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Крім цього, суд, вважає за необхідне зняти арешт з речового доказу по справі, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 жовтня 2022 року ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області був накладений арешт на майно, а саме: мобільний телефон чорного кольору Nokia 105 TA в якому перебуває сім-карта з номером телефону НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , який був вилучений в ході огляду місця події від 07 жовтня 2022 року.

В зв`язку з тим, що провадження по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на зазначене майно, оскільки зняття вказаного обтяження не перешкоджає виконанню судового рішення в майбутньому.

Долю речового доказу суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винною в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та піддати її покаранню у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до обвинуваченої до набрання вироку законної сили не обирати.

Скасувати арешт, накладений на майно на підставі ухвали слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 07 жовтня 2022 року, а саме: мобільний телефон чорного кольору Nokia 105 TA, в якому перебуває сім-карта з номером телефону НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , який був вилучений в ході огляду місця події від 07.10.2022.

Речові докази: мобільний телефон чорного кольору Nokia 105 TA, в якому перебуває сім-карта з номером телефону НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , який був вилучений в ході огляду місця події від 07 жовтня 2022 року», які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити останньому.

Долю речового доказу вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Кегичівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1