233 № 233/1928/23
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

03 травня 2023 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про продовження покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 000585 від 02 березня 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, військовослужбовця військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період, механіка водія 3 штурмового відділення 1 штурмового взводу 1 штурмової роти 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, який має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2023 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшло кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000585 від 02 березня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєнні злочину передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 квітня 2023 року головуючим для розгляду кримінального провадження визначено ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 01 травня 2023 року по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про продовженнядії застосованих до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КК України строком на два місяця, зважаючи на те, щоОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, може переховуватись від суду, а також здійснити вплив на свідків, та може вчинити інше кримінальне правопорушення, при цьому вважає, що не можливо запобігти цим ризикам не продовживши застосування стосовно останнього обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Обвинувачений в судовому засіданні не заперечував з приводу клопотання прокурора.

Суд, вислухавши учасників судового провадження та вивчивши клопотання прокурора дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 7 статті 42 КПК, протягом усього часу з моменту набуття певною особою статусу обвинуваченого, на неї покладено певні процесуальні обов`язки, а саме: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; 2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.

За частиною 1 статті 176 КПК, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Згідно з частиною 1 статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини 1 статті 182 КПК застава є одним із запобіжних заходів, який полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (а саме постановою КМУ від 11.01.2012 №15) з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. За частиною 6 статті 182 КПК, підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Згідно з частиною 1 статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Частина 7 ст. 42 КПК України визначає загальні обов`язки, які покладаються на підозрюваного, обвинуваченого. Отже, зазначені в ч. 7 ст. 42 КПК України обов`язки підозрюваного, обвинуваченого (окрім обов`язків, визначених в п. 2 цієї частини) покладаються на нього згідно з процесуальним законом і діють з часу набуття статусу підозрюваного, незалежно від застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу.

В свою чергу стаття 194 КПК України визначає перелік обов`язків, які можуть покладатися на підозрюваного, обвинуваченого рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Так, частина 5 ст. 194 КПК України визначає умовами покладення таких додаткових обов`язків по перше - обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, і по друге - доведеність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Ці обов`язки не є окремим запобіжним заходом, а застосовуються додатково до обраного підозрюваному запобіжного заходу при наявності визначених в ч.5 ст. 194 КПК України умов.

Разом з цим, з моменту обрання запобіжного заходу у в вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим-суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ч. 3, 6 ст.182 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки передбачені частиною 5 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності, цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді механіка водія 3 штурмового відділення 1 штурмового взводу 1 штурмової роти 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, 01 березня 2023 року приблизно о 09 годин 13 хвилин, перебуваючи за місцем тимчасової дислокації 1 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , яка розташовується у АДРЕСА_2 , отримавши законний наказ свого начальника командира 1 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_5 , виданого на підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_2 штурмового батальйону НОМЕР_3 окремого штурмового полку військової частини НОМЕР_1 № 1284/522 від 27.02.2023 про вибуття до 18.00 години 01.03.2023 до 2 АДРЕСА_3 для оборони взводного опорного пункту «Рубіж» з завданням фортифікаційного обладнання в інженерному відношенні ВП «Надія», відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 07 березня 2023 року стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави.

Як зазначив обвинувачений ОСОБА_4 його 09.03.2023 звільнено з під варти у зв`язку із внесенням застави.

У зв`язку із внесенням застави, відповідно до ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу на ОСОБА_4 покладено наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду ( в залежності від стадії кримінального провадження);

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування, роботи ( дислокації);

- утримуватися від спілкування зі свідками по кримінальному провадженню.

Необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки він може, на думку прокурора, переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового провадження.

Враховуючи, що розгляд кримінального провадження неможливо завершити до закінчення строку дії обов`язків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.5 ст. 194 КПК України, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого ОСОБА_4 , дійшов висновку про доцільність застосування до обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати по першому виклику до суду у визначений ними час; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування, роботи (дислокації), не спілкуватися з свідками у даному кримінальному провадженні, не даючи при цьому оцінки зібраним доказам, та беручі до уваги наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_4 може:

- переховуватись від суду, з огляду на суворість покарання за вчинення тяжкого кримінального правопорушення у виді позбавлення волі від 5 до 10 років, та наслідки і ризик втечі для обвинуваченого можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування;

- незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що останній володіє інформацією стосовно свідків у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим перебуваючи на волі він матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови від показів, що може істотно впливати на хід судового розгляду та встановлення істини у справі, що забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого;

- ризик вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі з метою ухилитися від кримінальної відповідальності за злочин, у вчиненні якого обвинувачується, як військовослужбовець, може вчинити злочини, передбачені ст.ст. 407, 408 КК України.

При застосуванні вказаних обов`язків судом враховано також особу обвинуваченого. Так, ОСОБА_4 є військовослужбовцем, має офіційне джерело доходу, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193-199, 314-317, 376 КПК України, суд ,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 пропродовження дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, передбачених п. п.1, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України задовольнити.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, передбачені п.п.1, 3, 4 ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду (в залежності від стадії кримінального провадження);

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування, роботи (дислокації),

- утримуватися від спілкування зі свідками по кримінальному провадженню

Строк обов`язків визначити до 03 липня 2023 року.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме, що в цьому випадку застава буде звернена в дохід держави, а стосовно нього може бути знову застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .

Вручити копію цієї ухвали обвинуваченому негайно після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: