Справа № 443/1461/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/246/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 02 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 , -

встановила:

вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 02 лютого 2023 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначено йому покарання у виді 220 (двохсот двадцяти) годин громадських робіт.

На підставі ст.71 КК України, частково приєднано ОСОБА_6 невідбуту частину покарання у виді 20 годин громадських робіт, призначеного вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 01.11.2022 року.

Остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

Згідно вироку, ОСОБА_6 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, в період часу з 17 жовтня 2022 року по 06 листопада 2022 року, перебуваючи за місцем спільного проживання із дружиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_1 , систематично вчиняв відносно неї, психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні, викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило зниження настрою, напруження, переживання, поганий сон, страх, та призвело до гострої реакції на стрес потерпілої ОСОБА_9 , що виразилось у наступному.

17 жовтня 2022 року близько 17:20 години ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив із дружиною ОСОБА_9 за місцем їх проживання по АДРЕСА_1 сімейний скандал, в ході якого ображав останню нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чинив моральний та психологічний тиск.

Надалі ОСОБА_6 18 жовтня 2022 року близько 21:00 години вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_9 за місцем спільного проживання по АДРЕСА_1 , під час якого обзивав останню нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чинив моральний та психологічний тиск.

Крім того, ОСОБА_6 21 жовтня 2022 близько 19:00 години вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_9 за місцем спільного проживання по АДРЕСА_1 , а саме сімейний конфлікт, під час якого виражався в її сторону нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чинив моральний та психологічний тиск.

В подальшому по даних фактах був притягнутий постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 24.10.2022 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП з урахуванням ч.2 ст.36 КУпАП до адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 (п`ятнадцять) діб.

Крім того, реалізовуючи свій умисел, спрямований на вчинення систематичного домашнього психологічного насильства, ОСОБА_6 06 листопада 2022 року близько 22:00 години, в присутності неповнолітнього сина ОСОБА_10 , 2005 року народження, та інших членів сім`ї, перебуваючи за місцем спільного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_9 , яке виразилось у словесних образах нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою, приниженні гідності, чим завдав потерпілій психологічних страждань.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_6 , які полягали в систематичному вчиненні психологічного насильства щодо своєї дружини ОСОБА_9 , в останньої погіршилась якість життя та призвело до розладу здоров`я гострої реакції на стрес.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя (дружини), що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України.

На вирок суду заступник керівник Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) місяців арешту. На підставі ст. 71 КК України частково приєднати йому невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Жидачівського районного суду від 01.11.2022 та, із врахуванням положень ст. 72 КК України, призначити остаточне покарання у виді 2 (двох) місяців 5 (п`яти) днів арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що підстави та мотиви, з яких суд першої інстанції дійшов висновку про призначення мінімального за видом та розміром покарання, передбаченого санкцією ст. 126-1 КК України, у вироку взагалі не зазначені, при прийнятті такого рішення судом не враховано у повній мірі ступінь тяжкості, обставини вчинення злочину і дані про особу обвинуваченого.

Зокрема судом встановлено, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, до покарання у виді 150 годин громадських робіт, через 5 днів після ухвалення зазначеного вироку знову вчинив домашнє насильство відносно тієї ж потерпілої - своєї дружини, в присутності свого неповнолітнього сина.

Звертає увагу, що навіть засудження ОСОБА_6 до покарання у виді громадських робіт за попереднім вироком, не запобігло вчиненню ним упродовж кількох днів після ухвалення вказаного вироку нового умисного аналогічного злочину відносно тієї ж потерпілої, він не виявив жодного бажання виправитися та продовжив свою злочинну діяльність, відтак відсутні будь-які підстави для обрання йому найменш суворого за видом покарання, визначеному санкцією ст. 126-1 КК України.

Наголошує, що суд врахував щире каяття як обставину, шо пом`якшує покарання. Водночас щире каяття повинно грунтуватись на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, бажанні виправити ситуацію, що склалася. Повторне неодноразове вчинення ОСОБА_6 домашнього насильства відносно своєї дружини, за яке він притягався в тому числі і до адміністративної відповідальності, свідчить про те, що належних висновків він не зробив, виправити ситуацію не бажає, а каяття ним висловлене з метою уникнення покарання.

На думку сторони обвинувачення, вищенаведеним обставинам у їх поєднанні суд першої інстанції не дав відповідної оцінки, передусім з точки зору суспільної небезпечності винної особи. Призначення у даному випадку ОСОБА_6 найменш суворого за видом покарання, визначеному санкцією ст. 126-1 КК України, не сприятиме досягненню мети покарання, яка також полягає у запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, виконанню завдань кримінального судочинства щодо захисту прав і свобод людини від злочинних посягань (ст. ст. 1, 50 КК України, ст. ст. 2, 9 КПК України).

Вважає, що вирок ухвалений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, оскільки належні і достатні мотиви та підстави для призначення найменш суворого за видом покарання, визначеному санкцією ст. 126-1 КК України, не наведені, та є таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 потерпіла ОСОБА_9 подала заперечення, просить вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 02 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 за ст. 126-1 КК України залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу частково, обвинуваченого, який заперечив апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційноїскарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, за обставин, встановлених судом першої інстанції, та кваліфікація його дій, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Доводи викладені в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів до уваги не бере як безпідставні.

В силу вимог ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ст. 126-1 КК України у виді 220 (двохсот двадцяти) годин громадських робіт з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином обставини, при яких його вчинено, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, а саме обставиною, що пом`якшуює покарання ОСОБА_6 судом визнано щире каяття, обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 судом визнано вчинення злочину повторно, відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він визнав вину, раніше судимий, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працює, за місцем проживання скарг не поступало, має на утриманні двох неповнолітніх та двох малолітніх дітей.

Враховуючи встановлене та конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 126-1 КК України, покарання у виді 220 (двохсот двадцяти) годин громадських робіт у повній мірі відповідає загальним засадам призначення покарання та його меті.

Підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 тяжчого покарання, зокрема у виді 2 (двох) місяців арешту, колегія суддів не вбачає.

Усі дані про особу обвинуваченого та обставини, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при призначенні покарання й наведені у вироку суду.

Разом з тим, суд першої інстанції на підставі ст.71 КК України, частково приєднав ОСОБА_6 невідбуту частину покарання у виді 20 годин громадських робіт, призначеного вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 01.11.2022 року. Остаточно визначив ОСОБА_6 покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

Так, відповідно до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Апеляційним судом встановлено, що вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 01.11.2022 року, якому ОСОБА_6 було призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт виконано та останній 28.3.2023 року знятий з обліку Стрийського районного сектору №1 філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області по відпрацюванню громадських робіт.

За таких обставин, слід виключити покликання на застосування ст. 71 КК України та вважати ОСОБА_6 засудженим за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 220 (двохсот двадцяти) годин громадських робіт.

Враховуючи вищенаведене, апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 необхідно задоволити частково, вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 02 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 02 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 220 (двохсот двадцяти) годин громадських робіт.

Виключити покликання на застосування ст. 71 КК України.

Врешті вирок залишити без змін.

На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4