Справа №592/5400/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/603/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
УХВАЛА

Іменем України

09 серпня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/5400/21 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.10.2022 щодо відмови в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання,

установила:

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, оскільки ухвала суду постановлена без урахування вимог закону.

12.09.2022 засуджений ОСОБА_8 звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми із заявою про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.10.2022 у задоволенні вказаної заяви засудженого відмовлено. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не підсудне цьому суду.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, від прокурора ОСОБА_9 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі, будь-яких клопотань про відкладення апеляційного розгляду не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд без участі сторін судового провадження та без фіксації судового засідання технічними засобами, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Порядок кримінального провадження визначений законодавцем у ст. 1 КПК, згідно якої на території України цей порядок визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України, а завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК). При цьому законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права; застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено; зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 1, 4, 6 ст. 3 КК).

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ч. 1 ст. 7 КПК, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, крім іншого, такій засаді судочинства як законність (п. 2 ч. 1 ст. 7 і ст. 9 КПК), згідно якої під час кримінального провадження суддя/суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства; закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати КПК; при здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить КПК.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 пп. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Високий Суд вказав, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абз. 2 пп. 5.4 п. 5).

У справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom) від 23.09.1998, п. 54) ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія; вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права».

Так, ОСОБА_8 засуджений вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.08.2021 за ч. 2 ст. 185 КК до двох років позбавлення волі і ухвалою Сумського апеляційного суду від 06.09.2022 вказаний вирок суду залишений без змін.

Перебуваючи в слідчому ізоляторі, ОСОБА_8 самостійно звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми із клопотанням про умовно-дострокове звільнення.

Розглянувши кримінальне провадження, суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання про умовно-дострокове звільнення має розглядатись за місцем відбування засудженим покарання, що є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема ч. 2 ст. 539 КПК, оскільки судове рішення відносно ОСОБА_8 набрало законної сили і останньому компетентним органом визначено відбувати призначене судом покарання у ДУ «Маневицька виправна колонія (№ 42)». При цьому у разі необхідності вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, повинно подаватись до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, тобто за місцем знаходження відповідного місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого перебуває ДУ «Маневицька виправна колонія (№ 42)».

Іншого порядку вирішення цього питання кримінальним процесуальним законом не передбачено.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 2, 9 КПК щодо обов`язку суду неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є належним чином обґрунтованою та вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.10.2022 відносно ОСОБА_10 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4