Провадження 1кп/932/413/22
УХВАЛА

Іменем України

9 травня 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001937, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ

У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , з тих підстав, що ризики, які враховувалися при обранні запобіжного заходу обвинуваченому з врахуванням стадії процесу та особистості обвинуваченого, не відпали та продовжують існувати, а саме ризики того, що обвинувачений може ухилитися від суду, продовжить вчиняти інші кримінальні правопорушення, може перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме вбивстві людини, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі до 15 років, не має тісних соціальних зв`язків, утриманців, постійного місця роботи та законного офіційного джерела доходу. Підстав для зміни запобіжного заходу на домашній арешт не вбачає з огляду на тяжкість та обставини злочину, особистість обвинуваченого, та введення в Україні воєнного стану, що погіршує криміногенну обстановку в країні. Вважає, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив в його задоволенні відмовити, оскільки воно заявлено без огляду на те, що доказів його винуватості не має, прокурором перераховані ризики без наведення доказів їх існування та наведення нових аргументів застосування такого запобіжного заходу, він має постійне місце проживання і його син не заперечував проти того, щоб вони жили разом, і у нього є кошти, тому вважав, що достатньо буде застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт з тих підстав, що останній пенсійного віку.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до розгляду кримінальної справи по суті на строк шістдесят діб, а у задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, вважає необхідним відмовити, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, які враховувались судом при обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час розгляду у суді кримінального провадження не відпали.

Так, щодо обвинуваченого обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою суду від 13 березня 2023 року продовжено на строк шістдесят діб, тобто до 11 травня 2023 року включно. Справа по суті не розглянута, на цей час продовжується дослідження додаткових доказів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, пов`язаного з спричиненням смерті іншій особі, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, на момент вчинення злочину офіційно не працював та не мав постійного джерела доходу, офіційно не одружений, потерпілою по справі є його колишня дружина ОСОБА_8 з якою вони мешкали за одним місцем проживання, має постійне місце проживання за яким проживає і потерпілий по справі, однак не має утриманців, і з врахуванням стадії процесу, досліджених судом доказів, реально існують ризики, що він усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності його вини буде переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності та покарання, або іншим чином буде перешкоджати кримінальному провадженню. Вищевикладене дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що ОСОБА_7 може ухилитися від суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також приходить до висновку про те, що хоча тяжкість обвинувачення і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, оскільки суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Крім того, ризик втечі має оцінюватися у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, а також суд враховує, що наразі на території України введений воєнний стан, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Також, суд враховує характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому та практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Посилання захисту, що обвинувачений пенсійного віку, має постійне місце проживання та певні кошти на своє утримання, суд не вважає підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченому на інший більше м`який, так як тяжкість кримінального правопорушення, серйозність обвинувачення та обставини скоєння злочину, суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченому у разі доведеності його вини, особистість обвинуваченого, не свідчать про наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 перешкод або інших стримуючих факторів щодо можливості ухилитися від суду.

Також суд вважає необґрунтованим посилання сторони захисту як на підставу зміни запобіжного заходу на домашній арешт на ту обставину, що прокурором на погляд сторони захисту провина обвинуваченого не доведена, оскільки питання винуватості особи та оцінку досліджених доказів по справі суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення по справі.

Суд вважає, що вказані ризики на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_7 , досліджених доказів наданих стороною обвинувачення в обґрунтування обвинувачення, а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачується, особу потерпілої та особистість обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, утриманців та бездоганної у суспільстві репутації, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

З урахуванням вищевикладеного та стадії судового провадження, коли судом продовжується розгляд справи та дослідження доказів, підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на більше м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не вбачається, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належну поведінку обвинуваченого, а обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, зважаючи на введення воєнного стану в Україні, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

На підставі викладеного суд вважає, необхідним задовольнити клопотання прокурора про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт суд вважає необхідним відмовити.

Також, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що спричинило загибель людини, суд не вбачає підстав для визначення застави.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 194, 331, 350 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити.

У задоволенні клопотаннязахисника адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до розгляду справи по суті на строк шістдесят діб, тобто до 7 липня 2023 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду до ухвалення судового рішення по суті протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3