УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2023 року місто Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисників - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши клопотання т.в.о. заступника начальника СВ ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеса ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, одруженого, має двох дітей, який є депутатом та головою Білгород-Дністровської районної ради, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , а також: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси з погодженим із прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 ..

З клопотання вбачається, що слідчим відділенням ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000501 від 08.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на думку сторони обвинувачення підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти власності при наступних обставинах.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що на підставі Наказу Держаної екологічної інспекції України від 29.12.2020 року № 513 «Про передачу матеріальних цінностей» з балансу Державної екологічної інспекції України на баланс Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), 29.03.2021 відповідно до Накладної (вимога) № 24 від 29.03.2021 отримано швидкісний катер «TUNA» 865 Cabin (vin: НОМЕР_7) з двома підвісними двигунами Mercury ME250FXL № НОМЕР_9 та № НОМЕР_10 у комплекті та автомобільний причепу UMS Boat 300L (vin: НОМЕР_2 ).

У той же день вказаний катер розміщено на території яхт - клубу «Совіньйон», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Зої Космодемянської, 9, з метою збереження та схоронності швидкісного катеру.

Далі, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому місці виник, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, злочинний намір на таємне викрадення державного майна, а саме майна Державної екологічної інспекції Південно - Західного округу (Одеська та Миколаївська області) у вигляді швидкісного катеру «TUNA» 865 Cabin (vin НОМЕР_7) з двома підвісними двигунами Mercury ME250FXL № НОМЕР_9 та № НОМЕР_10 у комплекті, та автомобільного причепу UMS Boat 300L (vin: НОМЕР_2 ).

З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_5 , у невстановлений час та у невстановленому місці ввів оману інспектора Державної екологічної інспекції Південного - Західного округу (Миколаївська та Одеська області) ОСОБА_9 , яка полягала у повідомленні останньому неправдивих відомостей щодо нібито наміру допомогти у збереженні майна Державної екологічної інспекції Південно - Західного округу (Одеська та Миколаївська області) під час триваючої широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України, та вмовив останнього допомогти у вивезенні вищевказаного катеру з території яхт - клубу «Совіньйон», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Зої Космодемянської, буд. 9 (на якій відповідний катер зберігався разом з автомобільним причепом) та подальшим перевезенням відповідного майна на територію комплексу «Будинок Рибака», що розташований за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Маяки, вул. Річна, буд. 109В (здійснює свою діяльність громадська організація «Товариство мисливців та рибалок ХХІ століття» (), головою якої є ОСОБА_5 )

Продовжуючи підготовку до реалізації свого злочинного наміру щодо таємного викрадення чужого майна та розуміючи, що для його викрадення йому необхідно буде створити видимість правомірності своїх дій ОСОБА_5 завчасно, у невстановлених досудовим розслідуванням часі та місці, отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 серії НОМЕР_3 , який був останнім втрачений у 2020 році.

Завершуючи підготовку до реалізації свого злочинного наміру щодо таємного викрадення чужого майна ОСОБА_5 , 07.03.2022 у вечірній час доби зі свого мобільного телефону НОМЕР_4 зателефонував ОСОБА_9 та повідомив йому про те, що 08.03.2022 о 06:00 годині 00 хвилин він повинен буде з`явитись на своєму автомобілі до яхт - клубу «Совіньйон», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Зої Космодемянської, буд. 9, для перевезення швидкісного катеру «TUNA» 865 Cabin у безпечне місце на територію комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Маяки, вул. Річна, буд. 109В, з метою збереження вказаного катеру та запевнив останнього, що за першою вимогою поверне відповідний катер, що належить Державній екологічній інспекції Південного - Західного округу (Миколаївська та Одеська області).

Реалізуючи свій злочинний намір щодо таємного викрадення чужого майна ОСОБА_5 , з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, приблизно о 07:00 годин 08 березня 2022 року прибув разом зі своїм знайомим ОСОБА_11 , якому також не повідомляв про свій злочинний намір, на автомобілі останнього «Toyota Land Cruiser 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 до яхт-клубу «Совіньйон», де зустрівся з ОСОБА_9 , який прибув на зустріч на своєму власному автомобілі Volkswagen Touareg, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 .

Далі ОСОБА_5 , маючи при собі паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , пройшов до контрольно - пропускного пункту яхт-клубу «Совіньйон», де черговий охоронець ОСОБА_12 направив його до диспетчерської яхт - клубу, та його там зустрів матрос - швартувальник (диспетчер) ОСОБА_13 , якому ОСОБА_5 повідомив, що він разом з інспектором Державної екологічної інспекції Південного - Західного округу (Миколаївська та Одеська області) прибув, щоб перевезти швидкісний катер «TUNA» 865 Cabin, (vin: НОМЕР_7 ) з двома підвісними двигунами Mercury ME250FXL № НОМЕР_9 та № НОМЕР_10 у комплекті, та автомобільного причепу UMS Boat 300L (vin: НОМЕР_2 ) до іншого місця з метою його подальшого зберігання.

Надалі ОСОБА_5 , з метою приховування своїх злочинних дій повідомив ОСОБА_13 про те, що в якості підтвердження правомірності своїх дій залишить розписку про отримання катеру на ксерокопії паспорту та, діставши паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 серії НОМЕР_3 , зробивши його ксерокопію, власноручно наніс на неї рукописний текст наступного змісту: «Я ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 8 марта вивез с причала катер (из Совеньена) ОСОБА_10 », чим створив у диспетчера ОСОБА_13 хибну впевненість у правомірності своїх дій.

Після чого ОСОБА_5 покинув диспетчерську та вийшовши на вулицю, покликав ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які не підозрюючи його злочинних намірів, на своїх автомобілях заїхали на територію яхт - клубу, де приєднали до своїх транспортних засобів Volkswagen Touareg, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 та «Toyota Land Cruiser 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 причеп UMS Boat 300L (vin: НОМЕР_2 ), на якому знаходився швидкісний катер «TUNA» 865 Cabin, vin: НОМЕР_7 з двома підвісними двигунами Mercury ME250FXL № НОМЕР_9 та № НОМЕР_10 у комплекті та витягли катер з території яхт-клубу. З цього моменту ОСОБА_5 набув можливості розпоряджатися викраденим майном.

Таким чином, ОСОБА_5 за допомогою ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які не були обізнані про протиправність його дій, вчинив таємне викрадення вищевказаного державна майна з території яхт - клубу «Совіньйон», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Зої Космодемянської, буд. 9.

Далі ОСОБА_5 , за метою подальшого здійснення розпорядження викраденим державним майном, разом з ОСОБА_9 на належному останньому автомобілі Volkswagen Touareg, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , разом з приєднаним причепом UMS Boat 300L, vin: НОМЕР_2 , на якому знаходився швидкісний катер «TUNA» 865 Cabin, (vin НОМЕР_7 ) з двома підвісними двигунами Mercury ME250FXL № № НОМЕР_9 та № НОМЕР_10 у комплекті, вирушили у супроводі ОСОБА_11 , який рухався на власному транспорті «Toyota Land Cruiser 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , у напрямку селища Маяки Біляївського району Одеської області, де розташований належний ОСОБА_5 комплекс «Будинок Рибака».

Під час руху у вищевказаному напрямку, у зв`язку з відмовою ОСОБА_9 далі тягнути відповідний катер на належному йому автомобілі, у зв`язку з технічними несправностями та відповідно вимушено не передбачуваної зупинки на території селища Великий Дальник Біляївського району Одеської області, ОСОБА_5 , бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, для подальшого перевезення викраденого ним чужого майна, о 07:39 годині 08 березня 2022 року зателефонував своєму знайомому ОСОБА_14 , якому про свої злочинні дії не повідомив та попросив останнього прибути на своєму автомобілі до смт. Великий Дальник Одеської області, для надання допомоги при перевезенні вказаного катеру.

ОСОБА_14 на своєму автомобілі «Mitsubishi L 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , прибув до смт. Великий Дальник Одеської області, де за допомогою ОСОБА_9 перечепив з автомобіля останнього причеп UMS Boat 300L, vin: НОМЕР_2 , з швидкісним катером «TUNA» 865 Cabin, vin: НОМЕР_7 , з двома підвісними двигунами Mercury ME250FXL № НОМЕР_9, № НОМЕР_10 у комплекті, за свій автомобіль, одразу після чого ОСОБА_5 сів до салону його автомобіля і вони разом, у супроводі ОСОБА_11 , який рухався на своєму автомобілі, попрямували у напрямку селища Маяки, де розташований належний ОСОБА_5 комплекс «Будинок Рибака», а ОСОБА_9 повернувся до м. Одеси.

Під час руху у напрямку селища Маяки ОСОБА_5 визначив місцем зберігання викраденого ним чужого майна територію заводу «Дністровець», розташованого за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Біляївка, вул. Заводська, буд. 34, попередньо домовившись з ОСОБА_15 , який здійснював свою господарську діяльність на вказаному заводі, та не був обізнаний про протиправність дій ОСОБА_5 .

По прибуттю до вказаної території у м. Біляївка приблизно о 09:20 годині 08 березня 2022 року, невстановлені слідством особи за вказівкою ОСОБА_5 від`єднали від автомобіля ОСОБА_14 вказаний причеп з катером, які залишилися на території заводу, а згодом ОСОБА_5 розпорядився цим державним майном на власний розсуд.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 , що виразились у таємному викраденні чужого майна в особливо великих розмірах, а саме: швидкісного катеру «TUNA» 865 Cabin (vin НОМЕР_7) з двома підвісними двигунами Mercury ME250FXL № НОМЕР_9 та № НОМЕР_10 у комплекті, та автомобільного причепу UMS Boat 300L (vin: НОМЕР_2 ), державі в особі Державної екологічної інспекції Південного - Західного округу (Миколаївська та Одеська області) був спричинений матеріальний збиток на загальну суму 2 690 207 (два мільйони дев`ятсот сімдесят одна тисяча шістсот) гривень.

10 серпня 2023 року прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 за погодженням із Виконувачем обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_16 повідомлено ро підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення ч.5 ст.185 КК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисники під час судового розгляду подали письмові заперечення протии клопотання в яких зазначили наступне. На думку сторони захисту, обшук за адресою місця знаходження підозрюваного був проведений із грубим порушенням норм КПК України, із залученням упереджених понятих. Під час здійснення обшуку застосовувалося насильство та були викрадені документи та майно підозрюваного, повідомлення про підозру були складено та підписано виконуючим обов`язки керівника Одеської обласної прокуратури, який не мав для цього повноважень, як особа, що не передбачена вимогами КПК України. Крім того, повідомлення про підозру вручав прокурор ОСОБА_3 , який не мав відповідних повноважень. Такі незаконні дії призвели до погіршення самопочуття підозрюваного та виклику екстренної медичної допомоги. Підозра була оголошена, коли ОСОБА_5 перебував без свідомості.

Також звертали увагу на необгрунтованість підозри у вказаному кримінальному провадженні. Зазначали, що підозрюваний не має жодного відношення до крадіжки катеру.

Щодо ризиків, пояснили, що вони жодним доказом необгрунтовані, підозрюваний має надміцні соціальні зв`язки, позитивну репутацію за місцем роботи, є головою районної ради, одружений, має дітей. Крім того, утримує хворих батьків, допомагає важкохворій дитині сестри. Також підозрюваний має ряд хронічних захворювань.

При цьому захист звертав увагу на явно завищений стороною обвинувачення розмір застави, який майже в 10 разів більше можливої шкоди у цьому кримінальному провадженні.

Також до суду надішли письмові клопотання від батьків та сестри підозрюваного в яких вони звертали увагу на виключно позитивні риси особи підозрюваного, надання останнім майнової допомоги, в тому числі лікування та просили відмовити у задоволенні клопотання.

Крім того, захистом була подана скарга на незаконне затримання підозрюваного з вищенаведених підстав.

Підозрюваний проти задоволення клопотання заперечував, зважаючи на його необґрунтованість, а також пояснив, що вказане кримінальне провадження має замовний характер через його політичну та громадську діяльність, так як він не замовчує обставин вчинення злочинів з боку посадових осіб Білгород- Дністровського району. Він ніколи не мав наміру вчиняти інкримінований злочин, а навпаки допомогав транспортувати катер, що належав екологічній інспекції для безпечного зберігання, подальша доля катера йому невідома. Наполягав на численних порушеннях під час досудового розслідування. Просив відпустити його під особисте зобов`язання.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення на даний час підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- заявою про вчинене кримінальне правопорушення (у порядку ст. 214 КПК України) від 01.12.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 10.01.2023;

- заявою свідка ОСОБА_17 від 01.02.2023;

- заявою свідка ОСОБА_17 від 08.08.2023;

- протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_17 від 01.02.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 28.02.2023;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фото знімками свідку ОСОБА_12 від 28.02.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 02.03.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 13.03.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 09.05.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 12.05.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 12.06.2023;

- протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_18 від 21.06.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 30.06.2023;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фото знімками свідку ОСОБА_14 від 30.06.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 10.07.2023;

- висновком експерта за результатами судової почеркознавчої експертизи за № 4126/23-21 від 03.08.2023;

- висновком експерта за результатами судової транспортно - товарознавчої експертизи за № 23-3458 від 07.08.2023;

Щодо позиції захисту про непричетність підозрюваного до вчинення злочину, слідчий суддя враховує наступне.

Згідно ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Аналогічна правова позиція ЄСПЛ відображена у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому також зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

В рішенні ЄСПЛ «Ферарі-Браво проти Італії», Суд зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Таким чином, відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Слідчий суддя наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, а також правильність кваліфікації органом досудового розслідування його дій, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, а також їх сукупності для висновку про винуватість особи, або її невинуватість, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Крім того, звертаю увагу, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою згідно положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра можливої причетності ОСОБА_19 до вчинення інкримінованих йому дій.

Дослідивши долучені до клопотання слідчого докази, доходжу висновку, що підстав передбачених ст.87 КПК для визнання цих доказів недопустимими, не встановлено та стороною захисту щодо існування таких підстав відомостей не надано.

Долучені до клопотання слідчого докази, на які міститься посилання в клопотанн слідчого, є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрюваний ОСОБА_5 можливо вчинив інкриміновані йому дії. Ці докази, на даній стадії досудового розслідування, є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Перевірка доводів захисту в тому числі щодо невірної кваліфікації злочину, недопустимість певних доказів, наявності виправдовуючих доказів буде предметом подальшого досудового розслідування.

За такого, слідчий суддя, приходить до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню за № 0000501 від 08.08.2023 року відносно ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України.

Шодо доводів захисту про неможливість повідомлення про підозру з боку в.о. керівника Одеської обласної прокуратури, то слідчий суддя враховує, що відповідно до п.1 ч.1 ст.481 КПК України, письмове повідомлення про підозру депутату місцевої ради, здійснюється в тому числі керівником обласної прокуратури в межах його повноважень. Діючий КПК України не містить обмежень щодо здійснення зазначеної процесуальної дії виконувачем обов`язки керівника обласної прокуратури.

Враховуючи зазначене, а також обставини вчинення кримінального правопорушення, є підстави вважати, що підозрюваний має процесуальні ризики, передбачені п.1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України.

Зазначені ризики обґрунтовуються тим, що ОСОБА_5 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки у разі визнання винним у вчиненні умисного особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років із конфіскацією майна. У разі визнання його винним за такою кваліфікацією та призначення покарання у межах санкції до нього неможливе буде застосування ст.75 КК України щодо звільнення від реального відбуття покарання. При цьому маю значний досвід роботи в органах поліції та органах місцевого самоврядування, усвідомлюючи тяжкість покарання та невідворотність кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 може використати наявні у нього засоби та можливості для переховування від правоохоронних органів і суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності. В ході досудового розслідування також установлено, що ОСОБА_5 вів спілкування застосовуючи відповідні заходи конспірації - використовував для спілкування мобільний додаток «WhattsUp». Крім того, внаслідок збройної агресії російської федерації проти України з 24.02.2022 Україною згідно відкритих даних не контролюється орієнтовно 15-20% власної території, що створює додаткові можливості для залишення території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Є підстави вважати, що ОСОБА_5 може вдатись до спроб знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вказують на його причетність до скоєння даного кримінального правопорушення. При цьому слідчий суддя враховує, що місцезнаходження швидкісного катеру «TUNA» 865 Cabin, (vin НОМЕР_7) з двома підвісними двигунами Mercury ME250FXL № № НОМЕР_9 та № НОМЕР_10 наразі не встановлено.

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Наявний обґрунтований ризик, що ОСОБА_5 може вдатись до спроб незаконно впливати на свідків, які викривають його, задля схиляння їх до зміни показань шляхом вмовляння, підкупу, погроз, тощо. За рахунок займаної посади та реалізації своїх повноважень, ОСОБА_5 має постійні стійкі зв`язки з іншими структурними підрозділами органів державної влади, що дає змогу впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Зазначений ризик знайшов підтвердження під час судового розгляду протягом якого підозрюваний підтвердив, що спілкується зі свідками у вказаному кримінальному провадженні щодо обставин наданих ними показів під час досудового розслідування.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, підтверджується тим, що підозрюваний є головою Білгород-Дністровської районної ради Одеської області і депутом місцевої ради та має службові відносини із посадовими особами на вказаній території, а також підтримує відносини із службовими особами Державної екологічної інспекції Південного-Західного округу, яка є власником викраденого катеру.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України під час судового розгляду не знайшов підтвердження.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення майнового характеру, а також враховуючи тяжкість вчиненого злочину, тривалість та зухвалість вчинення, що характеризує стійкість сформованих злочинних намірів останнього, особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приймаючи до уваги те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що потребує більшої суворості в оцінці порушень цінності суспільства, орган досудового розслідування вважає, що викладенні обставини, є достатніми для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з передбачених більш м`яких запобіжних заходів, не дасть змоги запобігти наведеним у клопотанні ризикам.

В той же час надані стороною захисту характеризуючі та медичні документи підозрюваного із врахуванням специфіки інкримінованого йому злочину, який спрямований проти власності суттєво не знижують встановлених ризиків. Захистом не надані документи, що свідчать про неможливість утримання ОСОБА_5 в умовах СІЗО з медичних підстав.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суду з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема цілодобового домашнього арешту не зможуть забезпечити усунення встановлених ризиків, через те, що ОСОБА_5 зможе покинути місце проживання та територію України, а також спілкуватися із іншими учасниками провадження за допомогою електронних засобів зв`язку, а також здійснювати вплив на свідків.

Враховуючи встановлені обставини, існування ризиків в їх сукупності та взаємозв`язку, на переконання слідчого судді запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може негативно вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні ризиків та обставин кримінального правопорушення, а також обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаному ризику застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від сьоми до дванадцяти років, згідно ч.1, п.5 ч.2 ст.183 КПК України, є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді обґрунтовується розмір застави.

Слідчий суддя приходить до висновку про необхідність визначення розміру застави у більш великому розмірі ніж визначено для особи підозрюваної у скоєнні особливо тяжкого злочину, відповідно вимог ст.183 ч.3 КПК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого корисливого кримінального злочину проти власності в умовах воєнного стану, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку протиправних дій, розмір можливої шкоди, обставини інкримінованого злочину, стадію досудового розслідування, кількості та характеристик нерухомого майна, що знаходиться у власності підозрюваного, а також надзвичайно високий ступінь встановлених ризиків, то слідчий суддя приходить до висновку, що лише застава в розмірі 2000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 5 368 000 грн. зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених цим Кодексом.

У зв`язку із зазначеним клопотання т.в.о. заступника начальника СВ ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеса ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити частково.

Щодо заяви сторони захисту про застосування до підозрюваного фізичного насильства.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини у випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з боку представників держави, що порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, обов`язком національних органів є проведення «ефективного офіційного розслідування», спроможного встановити факти та виявити і покарати винних. В іншому випадку загальна юридична заборона катувань та нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження та покарання була б, незважаючи на основоположну важливість, неефективною на практиці, та у деяких випадках представникам держави було б можливо фактично безкарно порушувати права тих, хто знаходиться під їхнім контролем (п. 102, рішення ЄСПЛ «Ассенов та інші проти Болгарії» та п. 131, рішення ЄСПЛ «Лабіта проти Італії»).

Відповідно до ч. 6, ч. 7 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий судя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийнятивід особиписьмову заяву та: 1)забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2)доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених взаяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

Враховуючи викладене та те, що під час судового засідання відсутня можливість достовірно перевірити вказані підозрюваним та його захисником обставини, слідчий суддя вважає за необхідне доручити: територіальному управлінню ДБР у м. Миколаєві, провести перевірку заявлених захисником ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_5 обставин порушення норм КПК України, застосування насильства до підозрюваного, крадіжки майна, з боку співробітників поліції, прокуратури, оперативних підрозділів під час затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 184, 193, 194 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання т.в.о. заступника начальника СВ ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеса ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05 жовтня 2023 року включно.

Визначити розмір застави у сумі 2000 (двох тисяч) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 5 368 000 (п`ять мільйонів триста шістдесят вісім тисяч) гривень, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеської області, ОСОБА_5 , слід негайно звільнити з - під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок №UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача - ДКСУ м.Київ, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави підозрюваного звільнити з-під варти негайно та покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язки строком до 05 жовтня 2023 року включно, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

-не відлучатися із Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками, які визначені слідчим у цьому кримінальному провадженні;

-здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч.8, ч.10, ч.11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Доручити територіальному управлінню ДБР у м. Миколаєві, провести перевірку заявлених захисником ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_5 обставин порушення норм КПК України, застосування насильства до підозрюваного, крадіжки майна, з боку співробітників поліції, прокуратури, оперативних підрозділів під час затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, які зазначені у скарзі про незаконне затримання в порядку ст. 208 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1