Номер провадження:1-кс/521/3343/23
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 вересня 2023 року м. Одеса
В обґрунтування клопотання зазначено, що 13.09.2023 року приблизно о 15 год. 20 хв. в м.Одеса на вул. Мельницька, поблизу будинку №3 сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій мотоцикла «Suzuki-Hayabusa», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переході, зліва-направо відносно напрямку руху мотоцикла. Внаслідок даної події, ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ, відкритий перелом нижньої третини кісток правої гомілки та госпіталізована в КНП «МКЛ №11» ОМР.
Для здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення в даному кримінальному провадженні призначено слідчого СВ відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6
13.09.2023 року слідчим з метою швидкого виявлення доказів у кримінальному провадженні було прийнято рішення про проведення огляду місця події, як самого місця ДТП так і транспортного засобу, а саме: «Suzuki-Hayabusa», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
13.09.2023 року слідчим з метою швидкого виявлення доказів у кримінальному провадженні було прийнято вилучення транспортного засобу, а саме: мотоциклу «Suzuki-Hayabusa», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було направлено до майданчику тимчасового тримання ТЗ ГУНП в Одеській області, № 6 за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 27/а.
Мотоцикл марки «Suzuki-Hayabusa» реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно ч.2 ст.167 КПК України відноситься до речей, які зберегли на собі сліди скоєння кримінального правопорушення.
Постановою слідчого від 14.09.2023 року вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Мотоцикл марки «Suzuki-Hayabusa», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ОСОБА_7 , яка зареєстрована: АДРЕСА_1 .
Зазначений транспортний засіб має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, його арешт потрібен для позбавлення власника можливості відчужувати вказане майно, щоб в ході подальшого розслідування мати можливість експертного дослідження та збереження речового доказу.
Слідчий надав до суду заяву, відповідно до змісту якої просив здійснити розгляд клопотання за відсутності його та прокурора, власника та водія транспортного засобу, належним чином повідомлено про розгляд клопотання. Про накладення арешту з правом користування не заперечував.
Власник майна в судове засідання не прибула, надавши до суду заяву, відповідно до змісту якої не заперечуває проти накладення арешту на майно. Просила накласти арешт з правом користування, після проведення відповідних експертиз.
Дослідивши матеріали справи, суть клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
На підставі викладеного та враховуючи, що слідчий своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню,а саме проведенню експертного дослідження, у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого.
Щодо питання про арешт майна з правом користування, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до п.4 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно. Отже, наведеною вимогою законодавства передбачено зазначення в ухвалі слідчого судді заборони та обмеження щодо розпорядження або користування майном, тому слідчий суддя із врахуванням вимог клопотання прокурора про арешт майна, приходить до висновку про зазначення в ухвалі слідчого судді заборони користування та розпорядження майном.
Вирішення питання щодо повернення арештованого майна на відповідальне зберігання під час досудового розслідування не відноситься до компетенції слідчого судді та вирішується слідчим, прокурором, оскільки розгляд цього питання відноситься до компетенції органу досудового розслідування.
При цьому слідчий суддя звртає увагу на ту обставину, що метою арешту майна серед іншого зазначено необхідність експертного дослідження, що на час його проведення виключає можливість користування зазначеним майном.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В :
Накласти арешт на мотоцикл марки «Suzuki-Hayabusa», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , який 13.09.2023 року було виявлено та вилучено в ході огляду місця події.
Заборонити розпоряджатись та користуватись зазначеним майном до прийняття рішення по кримінальному провадженню.
Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1