В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1528/23

Провадження № 1-кп/348/301/23

07 серпня 2023 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000092 від 01.05.2023 за обвинуваченням,-

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Надвірна, Івано-Франківської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, який на утриманні нікого не має, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 11.10.2022, 17.10.2022, 28.11.2022 та 30.04.2023, діючи умисно, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство щодо свого батька потерпілого ОСОБА_4 за місцем їхнього спільного проживання в АДРЕСА_1 , яке призвело до фізичних та психологічних страждань останнього та погіршення якості його життя.

Зокрема, 11.10.2022 близько 00 год. 15 хв. перебуваючи в приміщенні квартири, що по АДРЕСА_1 , обвинувачений ОСОБА_4 вчинив відносно свого батька потерпілого ОСОБА_4 домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного характеру, що полягали у нанесенні йому ударів руками по обличчю та спричиненні тілесних ушкоджень. За вказаним фактом ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08.02.2022 ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим ОСОБА_4 .

Також 17.10.2022 близько 19 год. 00 хв. перебуваючи в квартирі в АДРЕСА_1 , обвинувачений ОСОБА_4 вчинив відносно свого батька потерпілого ОСОБА_4 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру.

За вказаним фактом вчинення домашнього насильства 20.10.2022 стосовно кривдника було винесено терміновий заборонний припис.

Крім того, 28.11.2022 близько 01 год. 15 хв. перебуваючи в приміщенні квартири, що розташована по АДРЕСА_1 обвинувачений ОСОБА_4 вчинив відносно свого батька потерпілого ОСОБА_4 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в його сторону нецензурної лайки та погроз фізичною розправою.

За вказаним фактом домашнього насильства постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02.12.2022 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_4 відповідних висновків для себе не зробив та знову вчинив відносно свого батька потерпілого ОСОБА_4 домашнє насильство.

Так, 30.04.2023 близько 14 год. 10 хв. перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та бажаючи їх настання, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив із своїм батьком потерпілим ОСОБА_4 конфлікт, в ході якого наніс декілька ударів металевою милицею по голові потерпілого, в результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани потиличної ділянки голови, яка згідно висновку судово-медичного експерта відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також садно тім`яної ділянки справа, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, чим вчинив щодо нього домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного характеру.

Такі протиправні, систематичні дії обвинуваченого ОСОБА_4 призвели до фізичних та психологічних страждань потерпілого ОСОБА_4 та погіршення якості його життя, що виразилося у погіршенні психо - емоційного стану та здоров`я останнього.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме у домашньому насильстві, тобто в умисному систематичному вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо свого батька, що призвело до фізичних та психологічних страждань і погіршення якості життя потерпілого ОСОБА_4 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що основною причиною конфліктів з батьком була та обставина, що батько постійно тиснув на нього, щоб він шукав роботу. Вказав, що попросив вибачення у батька та наразі проживає у сестри.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що обвинувачений є його сином. Пояснив, що конфлікти з сином виникають лише з приводу того, що син не працює. З іншими дітьми конфліктів не має. 30 квітня 2023 під час чергового конфлікту син наніс йому 6-9 ударів милицею по голові, спричинив йому тілесні ушкодження, через що він має напади епілепсії, головний біль, почуває себе недобре. Раніше син неодноразово під час конфліктів вчиняв щодо нього психологічне та фізичне насильство. Наразі син живе у доньки, ніде не хоче працювати. Вдома поводить себе агресивно. Тому просить призначити йому максимальне покарання.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_4 доводиться письмовими доказами:

- витягом з ЄРДР від 01.05.2023 у кримінальному провадженні №0000092 за ст. 126-1 КК України;

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_4 від 30.04.2023 про спричинення 30.04.2023 близько 14 години 10 хвилин йому тілесних ушкоджень сином ОСОБА_4 ;

- висновком експерта №114 від 24.05.2023, згідно якого у потерпілого ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді забійної рани потиличної ділянки голови, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також садно тім`яної ділянки справа, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень;

- протоколом огляду речового доказу від 22.05.2023, в ході якого оглянуто видану потерпілим ОСОБА_4 ліктьову милицю, якою зі слів потерпілого йому спричинив 30.04.2023 тілесні ушкодження обвинувачений;

- протоколом огляду місця події від 23.05.2023 та фото таблицею до нього, в ході якого оглянуто житлову кімнату за місцем проживання потерпілого по АДРЕСА_1 ;

- ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 8 грудня 2022 року, згідно якої ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням винного з потерпілим;

- терміновим заборонним приписом щодо кривдника ( ОСОБА_4 ) від 20.10.2022;

- постановою Надвірнянського районного суду від 2 грудня 2022 року,

якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного

правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього

стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та потерпілий також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, вислухавши прокурора, та дослідивши матеріали кримінального провадження, та матеріали. що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

При цьому, суд вважає, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто як умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо свого батька, що призвело до фізичних та психологічних страждань і погіршення якості життя потерпілого ОСОБА_4 .

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій сторонами не оспорюються.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відноситься до нетяжкого злочину.

Обтяжуючу обставину - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, з обвинувачення слід виключити, так як така обставина є кваліфікуючою.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Суд також враховує висновок досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно якого останній має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, обставини вчинення кримінального правопорушення, що призвело до фізичних та психологічних страждань і погіршення якості життя потерпілого, його позитивну характеристику за місцем проживання, те, що він на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, та враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого, який просив призначити обвинуваченому максимальне покарання.

Беручи до уваги вказані вище обставини в їх сукупності, суд робить висновок, що необхідно залучити особу до праці та занять з метою корекції поведінки ОСОБА_4 , що суперечить прийнятим у суспільстві нормам, задля формування соціально сприятливих змін особистості. Тому суд приходить до висновку, що покарання у виді громадських робіт максимальним строком, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченим, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами. Це покарання буде ефективним і дієвим з метою профілактики подальшої асоціальної поведінки обвинуваченого.

Крім того, суд, керуючись вимогами ст. 91-1 КК України, застосовує до ОСОБА_4 обмежувальні заходи, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме проходження пробаційної програми.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Міра запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_4 не обиралася та підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 240 (двісті сорок ) годин.

Застосувати до ОСОБА_5 обмежувальні заходи, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме проходження пробаційної програми.

Після набрання вироком законної сили, речові докази по справі:

Ліктьову милицю світло-сірого кольору - повернути потерпілому ОСОБА_4 ..

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1