КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №760/440/23 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2456/2023 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30 січня 2023 року, -

за участю:

представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30 січня 2023 року задоволено частково клопотання прокурора групи прокурорів першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням Законів органів безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.04.2022 за №0000568 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.1 ст.332-2, ч.ч.1,4 ст. 358 КК України та накладено арешт на майно, вилучене 29.12.2022 в ході проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), а саме:

- мобільний телефон марки «Iphone 8», IMEI1: НОМЕР_1 , сім-картка оператора «Київстар», НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 .

В іншій частині клопотання відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на речі, які були вилучені 29.12.2022 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone 8», IMEI1: НОМЕР_1 , сім-картка оператора «Київстар», НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 .

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою.

Апелянт вказує на те, що з ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15.12.2022р. у справі № 760/18771/22, на підставі якої проведено обшук в квартирі за місцем проживання ОСОБА_6 , вбачається, що дозволу на вилучення у ОСОБА_6 мобільного телефону слідчим суддею надано не було, а надано лише дозвіл на огляд та копіювання інформації з комп`ютерної техніки, ноутбуків, системних блоків, оптичних носіїв інформації, жорстких дисків, флеш-накопичувачів, мобільних телефонів, планшетів, інших електронних носіїв інформації, що містять інформацію про причетність представників криптовалютної біржі «ЕХМО» до протиправної діяльності.

При цьому із протоколу обшуку від 29.12.2022 вбачається, що доступ до вищевказаного телефону власником не обмежувався, пароль для розблокування телефону надано.

Крім того, з матеріалів провадження не вбачається, що надання згаданого мобільного телефону разом з інформацією, що міститься на них є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або що такий об`єкт отриманий в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також, що доступ до нього обмежувався їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відтак, у слідчого судді були відсутні підстави для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вище зазначене майно, належне ОСОБА_6 ..

На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києві була постановлена 30 січня 2023 року за участю захисника ОСОБА_7 . При цьому, слідчий суддя 30 січня 2023 року оголосив лише резолютивну частину ухвали, натомість її повний текст було виготовлено та вручено захиснику лише 22 березня 2023 року. Відсутність повного тексту судового рішення потягло за собою необізнаність про обставини, які суд визнав установленими із посиланням на докази, а також мотиви, з яких суд виходив при постановленні такого рішення, що унеможливлювало подачу апеляційної скарги у визначений КПК України строк.

В судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце про проведення судового розгляду був повідомлений завчасно та належним чином, клопотань про відкладення судового розгляду не подавав.

З урахуванням думки представника власника майна щодо проведення судового засідання у відсутність прокурора, який не заперечував щодо проведення судового розгляду у відсутність останнього, а також з урахуванням строків розгляду даної категорії справ у відповідності до ст. 422 КПК України та вимоги ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважала за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності прокурора.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника власника майна в підтримку поданої апеляційної скарги з проханням її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги представника власника майна колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформованого у постанові від 27 травня 2019 року у справі №461/1434/18, у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч.2 ст.376 КПК України постановив ухвалу та оголосив її вступну та резолютивну частини, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали. У разі, якщо повний текст було складено пізніше, у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч.1 ст.117 КПК України.

Згідно ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання про арешт майна розглянуто за участю захисника ОСОБА_7 . При цьому, слідчий суддя 30 січня 2023 року оголосив лише резолютивну частину ухвали, натомість її повний текст було вручено захиснику лише 22 березня 2023 року, іншої інформації матеріали справи не містять, у зв`язку з чим колегія суддів вбачає підстави для задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження та ухвали слідчого судді місцевого суду, що слідчим управлінням ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000568, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.04.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 332-2, ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що міжнародна криптовалютна біржа «EXMO», основні доменні імена: «exmo.me» і « ІНФОРМАЦІЯ_2 », надає можливість здійснювати фінансові операції з використанням віртуальних активів, зокрема купівлю/продаж/обмін, та на вказаний час займає одну із найбільших часток українського криптовалютного ринку - понад 1 млн. користувачів з числа громадян України, в своїй діяльності активно користується міжнародними принципами верифікації користувачів «KYC» (обов`язок ідентифікації клієнта, перед тим як він буде проводити фінансові операції) і «AML» (комплекс заходів з протидії відмиванню коштів, отриманих злочинним шляхом, фінансуванню тероризму). Діяльність вказаної біржі активно супроводжується збором персональних даних українських громадян під час їх реєстрації (паспортні дані, адреси електронних скриньок, адреси проживання та/або реєстрації, номера телефонів, фотозображення користувачів, ІР-адреси входів, банківські картки, транзакції за криптовалютними рахунками тощо).

Також, встановлено, що основоположною компанією в криптовалютній біржі «ЕХМО» є іноземна компанія «EXMO EXCHANGE LTD» (реєстраційний номер НОМЕР_4 , країна реєстрації - Великобританія). Відповідно до відкритих реєстрів отримано дані, що значний контроль над компанією «EXMO EXCHANGE LTD» мають:

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , громадянин України - володіє близько 25 % акцій;

- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин Російської Федерації та Румунії, ідентифікаційний номер платника податків РФ - НОМЕР_6 ;

- «EXMO ENTERPRISE LTD», реєстраційний № НОМЕР_7 , країна реєстрації - Мальта, - володіє близько 75% акцій компанії.

Крім того, акціями компанії «EXMO ENTERPRISE LTD» володіють наступні особи, що являються громадянами РФ: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . До березня 2022 року до складу засновників вказаного підприємства входив також ОСОБА_17 (до зміни прізвища - ОСОБА_18 ) ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин Російської Федерації, ідентифікаційний номер платника податків РФ - НОМЕР_8 .

Також, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що криптовалютна біржа «ЕХМО» додатково представлена на міжнародній арені від імені наступних іноземних суб`єктів господарської діяльності: «EXMO FINANCE LLP» (реєстраційний номер OC393235, країна реєстрації - Великобританія), UAB EXMO EXCHANGE» (реєстраційний номер 305891155; країна реєстрації - Литовська Республіка) і «EXMO ESTONIA OU» (реєстраційний номер ІНФОРМАЦІЯ_6 , країна реєстрації - Естонська Республіка).

Так, у зв`язку із військовою агресією рф щодо України 18.04.2022 представниками криптовалютної біржі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розміщено інформацію на ресурсі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » щодо нібито продажу власних віртуальних активів в РФ, Республіці Білорусь та Республіці Казахстан третій стороні. Тобто начебто здійснення розмежування «exmo.me» - домен функціонує для користувачів з РФ, РБ і РК, і «exmo.com» - домен функціонує для користувачів з інших країн).

Не дивлячись на висвітлену заяву, діяльність самої криптовалютної платформи «ЕХМО» в подальшому здійснюється в єдиній системі, використовуються спільні поштові сервери, збір даних за принципами «KYC» і «AML» здійснюються від імені міжнародної компанії «EXMO EXCHANGE LTD». Таким чином, відбулося фіктивне розмежування в діяльності криптовалютної біржі з метою уникнення відповідальності від міжнародної спільноти за їх діяльність в РФ та РБ, а біржа в подальшому функціонує на території РФ.

Також, не зважаючи на реєстрацію ряду компаній, які входять до групи компаній криптовалютної біржі «EXMO» на території Європейського Союзу, представниками біржі опубліковано на ресурсі «exmo.me» інформацію про фактичне ухилення ними від виконання Рішення Ради ЄС № 2014/512/CFSP «Щодо обмежувальних заходів у зв`язку з діями РФ, що дестабілізують ситуацію в Україні» від 31.07.2014 (із змінами від 06.10.2022 № 2022/1909) щодо блокування облікових записів та криптогаманців, які використовуються громадянами РФ або з території РФ, а також криптогаманців юридичних осіб, які здійснюють свою господарську діяльність на території РФ.

Крім цього встановлено, що представники криптовалютної біржі «ЕХМО» співпрацюють з правоохоронними органами і спецслужбами російської федерації шляхом передачі персональних даних зареєстрованих громадян України, в тому числі, які на даний час можуть проходити військову службу в ЗС України, підрозділах територіальної оборони чи інших військових або правоохоронних органах, тобто вчиняють діяння, спрямовані на нанесення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

З матеріалів кримінального провадження, а саме згідно з відповіддю на доручення ДКІБ СБ України вбачається, що до забезпечення функціонування інфраструктури криптовалютної біржі як на території України, так і на території Російської Федерації, а також супроводження фінансово-господарської діяльності юридичних осіб, які використовуються в інтересах криптовалютної біржі «EXMO» причетна громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , уродженка м. Запоріжжя.

29.12.2022 в ході здійснення досудового розслідування кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15.12.2022 у справі № 760/18771/22, провадження № 1-кс/760/6294/22 проведено обшук за адресою проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : АДРЕСА_1 .

В ході проведення вказаного обшуку виявлено та вилучено наступні предмети та речі:

- мобільний телефон марки «Iphone 8», IMEI1: НОМЕР_1 , сім-картка оператора «Київстар», НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 ;

- носій інформації МНІ, жорсткий диск ADATA HD 710 синьо-чорного кольору, із наліпкою на задній стороні із № 1D.

В ході обшуку встановлено, що вказані предмети належать ОСОБА_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Того ж дня, проведено огляд вказаних предметів, про що складено відповідний протокол.

Проведеним оглядом встановлено, що вилучені предмети мають значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, оскільки на них зберігаються відомості, які можуть бути використані, як доказ фактів, що розслідуються у кримінальному провадженні, а також з метою встановлення видалених файлів призначено проведення комп`ютерно-технічної експертизи.

Постановою ст. слідчого в ОВС слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_19 від 29.12.2022 вилучені предмети та речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

06.01.2023 прокурор групи прокурорів першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням Законів органів безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва із клопотанням про арешт майна, вилученого 29.12.2022 в ході проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ), а саме:

- мобільний телефон марки «Iphone 8», IMEI1: НОМЕР_1 , сім-картка оператора «Київстар», НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 ;

- носій інформації МНІ, жорсткий диск ADATA HD 710 синьо-чорного кольору, із наліпкою на задній стороні із № 1D.

На обґрунтування вимог даного клопотання з урахуванням вище викладеного також зазначив, що з метою всебічного, повного і неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів.

30.01.2023 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва вказане клопотання прокурора задоволено частково та накладено арешт на майно, вилучене 29.12.2022 в ході проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), а саме: мобільний телефон марки «Iphone 8», IMEI1: НОМЕР_1 , сім-картка оператора «Київстар», НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 . В іншій частині клопотання відмовлено.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст.170-173 КПК України, зважаючи на відсутність системи логічного захисту носія інформації МНІ, жорсткий диск ADATA HD 710 та недоведеність прокурором необхідності надання даного жорсткого диску разом з інформацією, що на ньому міститься для проведення експертного дослідження, прийшов до висновку, що клопотання про накладення арешту на майно підлягає частковому задоволенню, а саме в частині накладення арешту на мобільний телефон марки «Iphone 8», IMEI1: НОМЕР_1 , сім-картка оператора «Київстар», НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя врахував й те, що в даному випадку накладення арешту на майно є частково розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, вислухано доводи прокурора в підтримку поданого клопотання та заперечення представника власника майна щодо задоволення клопотання прокурора про арешт вище вказаного майна, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, , розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також обставини кримінального провадження № 0000568, від 13.04.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 332-2, ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України та відношення до нього вилученого майна, а тому слідчим суддею обґрунтовано задовольнив частково клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Згідно вимог ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Як вбачається зі змісту клопотання проведеним оглядом, встановлено, що вилучений мобільний телефон марки «Iphone 8», IMEI1: НОМЕР_1 , сім-картка оператора «Київстар», НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , має значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, оскільки на ньому зберігаються відомості, які можуть бути використані, як доказ фактів, що розслідуються у кримінальному провадженні, а тому постановою ст. слідчої в ОВСфа СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області від 21.12.2022 /а.с. 71-72/, призначено проведення судово-технічної експертизи, з наданням експертам вказаного мобільного телефону.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для частково задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК Україниарешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30 січня 2023 року.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30 січня 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,- залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4