Справа № 509/1847/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в смт. Овідіополь матеріали кримінального провадження № 0000083 від 02.02.2023 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Великодолинське, Одеського району, Одеської області, громадянки України, українки, з неповною середньою освітою, незаміжньої, маючу на утриманні малолітніх дітей : доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючої, зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 4 КК України та цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди 60000 грн., -

ВСТАНОВИВ :

7 січня 2023 року, у денний час доби, ОСОБА_8 , умисно, із корисливих мотивів, з метою таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_3 з приміщення квартири АДРЕСА_3 , перебуваючи у гостях у потерпілої ОСОБА_3 за вказаною адресою, під приводом відлучення до магазину за покупками, добровільно отримала від потерпілої ключі до вхідних дверей зазначеної квартири ОСОБА_3 , і скориставшись нагодою, за допомогою майстра по виготовленню дублікатів ключів від механічних замків майстерні «Azorius» за адресою : АДРЕСА_4 виготовила дублікат ключа від квартири потерпілої ОСОБА_3 , після чого повернула оригінал ключа власниці ОСОБА_3 , залишивши собі виготовлений дублікат.

В подальшому, 10.01.2023 р., приблизно о 12:00 год., ОСОБА_8 , умисно, із корисливих мотивів, з метою таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_3 в період дії правового режиму воєнного стану, введеного в Україні відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-ІХ, Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 р., затвердженого Законом України від 15.03.2022 р. № 2119-ІХ, Указу Президента України №259/2022 від 18.04.2022 р., затвердженого Законом України від 21.04.2022 р. № 2212-ІХ, Указу Президента України №341/2022 від 17.05.2022 р., затвердженого Законом України від 22.05.2022 р. № 2263-ІХ, Указу Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 р., затвердженого Законом України від 15.08.2022 р. № 2500 ІХ, Указу Президента України № 757/2022 р. від 07.11.2022 р., затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про затвердження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 р. № 2738-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05:30 год. 21.11.2022 р. строком на 90 діб., достовірно знаючи про відсутність в цей час потерпілої ОСОБА_3 та інших осіб за її місцем проживання за адресою : АДРЕСА_5 , за допомогою раніше заздалегідь виготовленого дублікату ключа від вхідних дверей вказаної квартири, незаконно проникла до приміщення зазначеної квартири ОСОБА_3 , і переконавшись у відсутності власниці квартири та інших осіб, звідки умисно, таємно викрала золоті прикраси, що належать потерпілій ОСОБА_3 : золотий ланцюжок 585 проби, вагою 1,72 гр., вартістю 2170,19 грн. з золотою підвіскою у виді «долару», 585 проби, вагою 0,68 гр., вартістю 857 грн., після чого, зачинивши двері квартири на замок, з місця скоєння злочину зникла з золотими прикрасами, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілій матеріальну шкоду на суму 3028,18 грн.

Також, 27.01.2023 р., приблизно о 14:00 год., ОСОБА_8 , умисно, із корисливих мотивів, з метою таємного, повторного викрадення майна потерпілої ОСОБА_3 в період дії правового режиму воєнного стану, введеного в Україні відповідно до вищевказаних Указів Президента України, достовірно знаючи про відсутність в цей час потерпілої ОСОБА_3 та інших осіб за її місцем проживання за адресою : АДРЕСА_5 , за допомогою раніше заздалегідь виготовленого дублікату ключа від вхідних дверей вказаної квартири, незаконно проникла до приміщення зазначеної квартири ОСОБА_3 , звідки умисно, таємно, повторно викрала золоті прикраси, що належать потерпілій ОСОБА_3 : золотий браслет 585 проби, вагою 3,20 гр., вартістю 4037,56 грн. з золотою підвіскою у виді літери «А», 585 проби, вагою 0,96 гр., вартістю 1211,27 грн. та грошових коштів в сумі 700 дол. США, які згідно офіційного курсу НБУ, станом на 27.01.2023 р. становлять 25858 грн. (1 дол. США = 36,94 грн.) після чого, зачинивши двері квартири на замок, з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілій матеріальну шкоду на суму 31106,83 грн.

Всього, ОСОБА_8 таємно, повторно, в умовах воєнного стану, викрала золоті прикраси, які належать потерпілій ОСОБА_3 на загальну суму 34135,01 грн., спричинивши останній матеріальний збиток на вказану суму.

Вину свою ОСОБА_8 визнала повністю, показала суду, що скоїла злочини при викладених вище обставинах, докази, що маються в матеріалах кримінального провадження не оспорює, як і не оспорює фактичні обставини скоєних нею злочинів.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_8 в судовому засіданні не оспорювала фактичні обставини справи і судом було встановлено, що вона правильно і вірно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, крім тих, що характеризують особу обвинуваченої.

Таким чином, ОСОБА_8 , таємно, а також повторно, з проникненням у житло в умовах воєнного стану, викрала майно потерпілої ОСОБА_3 на загальну суму 34135,01 грн., а тому кримінальну відповідальність вона повинна нести за ч. 4 ст. 185 КК України.

Потерпілою ОСОБА_3 був заявлений цивільний позов до ОСОБА_8 про стягнення з неї матеріальної шкоди у розмірі 60000 грн., який обвинувачена визнала частково, на суму 34135,01 грн., вказану в обвинувальному акті.

На думку суду, цивільний позов потерпілої слід задовольнити частково з наступних підстав.

Статтями 91,92 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема - вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Статтями 127,128 КПК України передбачено - підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування - не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 95 ЦПК України передбачає, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, який завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) : втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На стадії досудового розслідування була документально доведена сума матеріальної шкоди, спричинена протиправними діями обвинуваченої ОСОБА_8 щодо викрадених нею золотих прикрас та грошових коштів потерпілої ОСОБА_3 на загальну і документально доведену суму 34135,01 грн., що було підтверджено прокурором в судовому засіданні.

Потерпілою ОСОБА_3 під час слухання кримінального провадження не булло надано суду належних та допустимих документальних доказів, передбачених ст.ст. 76-83 ЦПК України щодо вартості викраденого у неї майна нібито на суму 60000 грн., які просить стягнути потерпіла з обвинуваченої.

Таким чином, сума позову щодо вартості викраденого майна у розмірі 60000 грн. не була документально доведена суду потерпілою ОСОБА_3 , яка в судовому засіданні підтвердила відсутність у неї чеків та квитанцій на придбання золотих прикрас, які були їй подаровані, а також показала, що придбала американську валюту (долари) не за офіційним курсом НБУ, а на «чорному» ринку, тобто з рук, за завищеним курсом продажу валюти та без документальних підтверджень фінансових операцій, а тому позов останньої підлягає частковому задоволенню на документально доведену органом досудового розслідування суму матеріальної шкоду викраденого майна, вказану в обвинувальному акті 34135,01 грн., яка є сумою реальних збитків в розумінні ст. 22 ЦК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд враховує тяжкість і підвищений ступінь суспільної небезпеки скоєних нею злочинів, які мають кваліфікуючу ознаку вчинені в умовах воєнного стану, вік обвинуваченої, її першу судимість, особу обвинуваченої, її сімейний стан, а саме знаходження на її утриманні двох малолітніх дітей 2019 р.н. та 2022 р.н., щире каяття та активне сприяння органу досудового розслідування у розкритті скоєних нею злочинів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що покарання ОСОБА_8 повинно бути призначено у виді позбавлення волі, однак її виправлення, на думку суду, можливо без ізоляції від суспільства, тобто із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

На підставі ст. 124 КПК України - з ОСОБА_8 на користь держави належать стягненню судові витрати за залучення експертів для проведення судової трасологічної експертизи в сумі 943,90 грн.

Керуючись ст.ст. 91,92,124,127,128,368-371,373-376 КПК України, ст.ст. 76-83,89,95 ЦПК України, ст.ст. 22,1166 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 - визнати винною у скоєнні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного їй покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і у відповідності до п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України виконає покладені на неї обов`язки : не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 задовольнити частково.

У відшкодування шкоди, спричиненої злочином, стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 34135,01 грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави (УК в Одеській області/Малиновський р-н/24060300, р/р 5007, , МФО 899998, банк Казначейства України (ЕАП) код класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження» по Одеській області) судові витрати за залучення експертів для проведення судової трасологічної експертизи в сумі 943,90 грн.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду на протязі 30 діб з дня його проголошення, а засудженою у той же строк з дня вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_1