Провадження № 1-в/638/201/23
УХВАЛА

Іменем України

25 квітня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова подання Начальника Новобаварського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання обвинувального вироку Дзержинського районного суду м.Харкова від 20.11.2019, -

встановив:

Начальник Новобаварського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 звернулась до суду з поданням, в якому просить суд вирішити питання про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання покарання.

В обґрунтування подання зазначає, що ОСОБА_4 засуджена за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.11.2019 за ч. 1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваний мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Вирок набрав законної сили 21.12.2019. Зазначає, що у встановлені строки та станом на дату звернення до суду з поданням орган пробації не отримував від засудженого документу про сплату штрафу та причини несплати штрафу засуджений не повідомляв.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 07.02.2022, задоволено подання органу пробації про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт. ОСОБА_4 замінено покарання, призначене за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.11.2019 у вигляді штрафу у сумі 850 грн. на 50 годин громадських робіт.

30.10.2022 зазначена ухвала надійшла до Новобаварського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області для виконання.

Органом пробації неодноразово засудженому направлялись повідомлення про виклик до органу пробації за адресою мешкання, остання на виклик не з`явилась.

18.10.2022 відносно засудженої ОСОБА_4 розпочаті першочергові розшукові заходи з виявлення зсудженої, місцезнаходження якої невідоме.

30.11.2022 надійшла відповідь з Основянського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області, згідно із якою засуджена ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , не мешкає.

30.11.2022 провідним інспектором Новобаварського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській обалсті ОСОБА_5 здійснений вихід за місцем проживання засудженої ОСОБА_4 , двері квартири ніхто не відчинив, в дверях квартири залишено виклик до органу пробації.

01.12.2022 на підставі п. 5 ст. 36 КВК України матеріали початкового розшуку стосовно засудженої ОСОБА_4 передані до ВП № 1 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області для проведення подальших розшукових заходів. Станом на 21.02.2023 засуджена ОСОБА_4 у розшук не оголошена.

За період перебування на обліку засуджена ОСОБА_4 не вчинила нового правопорушення, що підтверджується вимогою УІАП ГУП в Харківській області від 05.01.2023.

На підставі викладеного просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив розглянути подання без його участі, вважав за можливе подання задовольнити.

Засуджений в судове засідання не з`явився, про розгляд повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Враховуючи вказану норму, суд приходить до висновку про можливість розгляду подання у відсутність учасників справи.

У зв`язку з неявкою учасників справи відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Суд, розглянувши подання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, оглянувши матеріали судового провадження, оцінивши надані докази, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно ч.3 ст.80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Відповідно до ч.4 ст.80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Отже, застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом трьох умов інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку:

- закінчення зазначених у ст.80 КК України строків;

- неухилення засудженого від відбування покарання;

- невчинення протягом встановлених ч.ч.1 та 3 ст.80 КК України строків нового злочину.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

Як вбачається з вироку Дзержинського районного суду м.Харкова від 20.11.2019 ОСОБА_4 засуджена за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.. Вирок суду набрав чинності 21.12.2019.

Органом пробації неодноразово засудженому направлялись повідомлення про виклик до органу пробації за адресою мешкання. Крім того, неодноразово здійснювались виходи за адресою місця проживання засудженого, а саме: АДРЕСА_1 , та за адресою: АДРЕСА_2 однак встановити місцеперебування засудженого не виявилось можливим. Фахівцем органу пробації були неодноразово здійснені виїзди за місцем можливого мешкання засудженої, однак двері помешкань ніхто не вікривав, через що встановити місце мешкання ОСОБА_4 не виявилось можливим.

За період часу з 21.12.2019 по теперішній час ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення нового злочину не притягалася, що підтверджується довідкою УІАП ГУП в Харківській області від 05.01.2023.

З матеріалів подання вбачається, що станом на 25.04.2023 засудженою призначене вироком суду покарання не виконано.

Строк виконання обвинувального вироку, відповідно до положень ч. 1 ст. 80 КПК України, встановлений у два роки, сплинув 22.12.2021.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд виходив з наступного.

Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення засудженого від сплати штрафу, відповідно до ч.1 ст.389 КК України, є кримінальним правопорушенням.

Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку.

Відомостей щодо притягнення ОСОБА_4 , до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.389 КК України (ухилення засудженого від сплати штрафу), до винесення Джержинським районним судом м.Харкова ухвали про заміну покарання, матеріали провадження не містять та суду не надано.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особою такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

Наявність лише факту невиконання засудженим призначеного покарання сам по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВСУ №5-324кс15 від 24.12.2015р.

У справі «Грабчук проти України» Європейський Суд зазначає, що «презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону».

Отже, в матеріалах провадження відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком суду, доведено, що засуджена ОСОБА_4 не оголошена в розшук, а відтак, відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої статті 80 КК України, висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Відтак, враховуючи обставину, що засуджена за період з 21.12.2019 до кримінальної відповідальності не притягалася, факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, суд вважає, що строки виконання вироку, визначені ст.80 КК України, закінчились, а тому наявні обставини для звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.

На підставі вищевикладеного, ст.80 КК України, керуючись ст.537, 539 КПК України, суд -

постановив:

Подання начальника Новобаварського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 20.11.2019 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1