ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

третьої особи, щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_6 ,

представника третьої особи,

щодо майна якої вирішується

питання про арешт адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника третьої особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт, ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000320,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2022 року задоволено клопотання cтаршого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровської області, погоджене заступником начальника відділу Дніпропетровської обласної прокуратури, та накладено арешт на майно, а саме на: транспортний засіб автомобіль марки «NISSAN», модель «PATHFINDER», державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_6 , та ключ від вказаного транспортного засобу, шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом.

Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя зазначив, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з метою забезпечення збереження речового доказу та запобіганню можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі іншим особам власником майна.

В апеляційній скарзі адвокат вказує, що оскаржувану ухвалу винесено за відсутності апелянта та без його виклику, про існування оскаржуваного рішення стало відомо 24 лютого 2023 року, по суті апеляційної скарги просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги представник вказує на те, що клопотання слідчого надійшло до суду з порушенням строків, передбачених ст. 171 КПК України. Зазначає, що слідчим суддею не було враховано, що 08 грудня 2022 року автомобіль, на який накладено арешт, було продано за договором купівлі-продажу ОСОБА_8 . Вказує, що накладений арешт перешкоджає власнику в реалізації права на вільне розпорядження вказаним майном. Вважає, що відсутні підстави для арешту транспортного засобу, оскільки ОСОБА_6 не має ніякого відношення до кримінального провадження, арештоване майно не підлягає спеціальній конфіскації, як виду покарання, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Вказує, що арештований автомобіль не може бути визнаний речовим доказом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 , перевіривши надані матеріали та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання про дотримання строку апеляційного оскарження, апеляційний суд виходить з того, що оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена без апелянта, а отже, за правилами ч. 3 ст. 395 КПК України строк її апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання копії даної ухвали. Інших правил визначення моменту початку строку апеляційного оскарження у цих правовідносинах процесуальний закон не містить.

Оскільки з наданих матеріалів провадження слідує, що копія ухвали слідчого судді від 23 грудня 2022 року апелянту не направлялась та доводи його представника про те, що про існування ухвали про арешт майна він дізнався лише 24 лютого 2023 року з відповіді на адвокатський запит матеріалами провадження не спростовано. Згідно наявного в матеріалах справи конверту апеляційну скаргу було направлено 01 березня 2023 року поштою, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для висновку про пропущення строку апеляційного оскарження та необхідність розгляду і вирішення питання про його поновлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як слідує з матеріалів провадження слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000320 від 22 жовтня 2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.110-2 КК України, за фактом повідомлення ГВЗНД Управління СБ України у Дніпропетровській області про те, що громадяни України за попередньою змовою групою осіб організували на території Дніпропетровської області та більшості території України незаконну оптово-роздрібну торгівлю підакцизної групи товарів, виробництво яких здійснюється на базі промислових об`єктів Донецької та Луганської області. Частину отриманого прибутку від реалізації контрафактної продукції перераховується на рахунки представників терористичних організацій так званих Л/ДНР в якості підтримки та стимуляції їх подальшої протиправної дільності.

Згідно відповіді на доручення УСБУ у Запорізькій області встановлено, що основними організаторами вказаної протиправної схеми являються наступні громадяни, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які використовують для своєї протиправної діяльності транспортний засіб автомобіль марки «NISSAN», модель «PATHFINDER», державний номерний знак НОМЕР_1 для транспортування фальсифікованих тютюнових виробів.

07 грудня 2022 року було проведено обшук автомобіля марки «NISSAN», модель «PATHFINDER», державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , під час якого, окрім іншого, старшим слідчим в ОВС СВ УСБУ у Дніпропетровській області ОСОБА_10 вилучено вказаний транспортний засіб та ключі від нього.

Постановою старшого слідчого СВ УСБУ у Дніпропетровській області від 08 грудня 2022 року автомобіль марки «NISSAN», модель «PATHFINDER», державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 та ключі до нього, визнано речовими доказами.

На переконання апеляційного суду вилучений автомобіль та ключі від нього відповідають критеріям ст.98 КПК України, є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому тільки заборона користування, відчуження та розпорядження вказаним майном може запобігти їх приховуванню, пошкодженню, зникненню, втраті, знищенню, використанню, перетворенню, передачі майна.

Враховуючи те, що вилучений автомобіль та ключі від нього визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та існує ризик зміни або знищення вилучених речових доказів, і в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно може бути використано як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, може містити відомості про обставини вчинення цього кримінального правопорушення, тобто має суттєве значення при розслідуванні кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на зазначене майно.

Вказаний захід забезпечення кримінального провадження є крайнім та необхідним, а також найбільш ефективним у зв`язку із тим, що іншими наявними заходами, окрім як накладення арешту, забезпечити схоронність вказаних автомобіля та предметів, не допущення їх знищення, приховування, відчуження, перетворення, зникнення неможливо, у зв`язку з чим незастосування вказаного заходу може призвести до зазначених ризиків.

Отже, слідчим суддею належним чином дотримані вимоги ст. 173 КПК України, а саме враховані правова підстава для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідків арешту майна для третіх осіб і обраний належний спосіб такого арешту.

Також апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді з підстав визначеного ним способу обтяження майна, оскільки застосування заходу забезпечення кримінального провадження шляхом накладання арешту на зазначене майно шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження запобігає порушенню прав та законних інтересів сторін кримінального провадження, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 , про те, що ОСОБА_6 не має ніякого відношення до кримінального провадження та автомобіль, на який накладено арешт, вже продано, повністю нівелюються правилами ч.3 ст.170 КПК України, згідно яких арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Що стосується посилань представника на те, що клопотання слідчого надійшло до суду з порушенням строків, передбачених ст.171 КПК України, то вони не знаходять свого підтвердження, оскільки згідно конверту слідчий направив клопотання про арешт майна до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська саме 08 грудня 2022 року, тобто на наступний день після проведення обшуку.

Крім того, слід зазначити, що у випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованими речами та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Таким чином, з урахуванням вище наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на речі та документи, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Отже, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт, ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2022 року про накладення арешту на транспортний засіб та ключі від нього у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000320 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4