ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м.Кривий Ріг

20.04.2023р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 09.02.2023р., якою щодо обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Анна Анінського району Воронезької області РФ, утримується в ДУ «Львівська УВП № 19»

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 07.04.2023р. включно

у с т а н о в и л а :

В провадженні Дружківського міського суду Донецької області перебуває кримінальне провадження № 0000957 від 21.09.2021р. за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 09.02.2023р. було задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 07.04.2023р. включно.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржив обвинувачений, який в апеляційній скарзі:

- вказує, що оскаржувана ухвала необґрунтована та підлягає скасуванню, оскільки прокурор протягом тривалого часу дублює клопотання про продовження строку тримання під вартою, та лише перераховує ризики, передбачені ст. 177 КПК України без їх належного підтвердження;

- зазначає, що прокурор має наводити нові ризики, які актуальні на час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, оскільки наведені ризики зі спливом часу втрачають свою актуальність;

- вказує, що має намір вступити до лав ЗСУ проте прокурор відмовляє у його клопотання, мотивуючи ризиком втечі до так званих «ДНР» та «ЛНР», проте така втеча означатиме його неминучу смерть, тому такий ризик є безпідставним;

- прохає оскаржувану ухвалу суду скасувати.

Про дату, час та місце судового розгляду сторони кримінального провадження повідомлені належним чином, клопотання про особисту участь у судовому засіданні не заявили, тому розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 до спливу строку дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою, дійшов висновку про доцільність продовження цього запобіжного заходу, обґрунтувавши його у судовому рішенні. При цьому, суд першої інстанції належним чином врахував те, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Також судом першої інстанції належним чином були досліджені відомості про особу обвинуваченого, який не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, не має громадянства України, тричі судимий за вчинення корисних злочинів проти власності, на підставі чого було встановлено, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з чим відсутні належні докази для відповідного забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Крім того на переконання суду першої інстанції продовжує існувати ризик впливу обвинуваченого на свідків в рамках даного кримінального провадження та/або потерпілого, шляхом погроз та залякувань, оскілки обвинуваченому відомі адреси мешкання свідків та потерпілого.

Також суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, є засобом запобігання імовірної перешкоди інтересам правосуддя, а також узгоджується із правовою позицією ЄСПЛ, у зв`язку з чим є підстави вважати, що менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини, тобто у вчиненні умисного протиправного діяння проти найвищої соціальної цінності, визнаної в Конституції Україні, а саме життя і здоров`я людини, яка охороняється державою, та у такому випадку безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Суд апеляційної інстанції досліджуючи можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, не вбачає достатніх та належних підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вважає, що тримання під вартою є таким заходом забезпечення кримінального провадження який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що на даний час ризики та обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, не зменшилися та продовжують існувати.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що оскаржувана ухвала необґрунтована та підлягає скасуванню, оскільки прокурор протягом тривалого часу дублює клопотання про продовження строку тримання під вартою, та лише перераховує ризики, передбачені ст. 177 КПК України без їх належного підтвердження є неспроможними, оскільки суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, належним дослідив у судовому засіданні сукупність обставин, які стали підставою для продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, фактичні обставини, за якими обвинуваченому пред`явлено підозру, відомості про його особу, які наведені вище, та погоджується із рішенням суду першої інстанції, та вважає його законним та обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що підставами застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені ч . 1 ст. 177 КПК України, хоча зміст поняття «достатні підстави» не має чіткого законодавчого визначення, аналіз кримінального процесуального судочинства свідчить про те, що такими підставами є передбачувана небезпека вчинення обвинуваченим протиправних дій, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, та дозволять суду на основі закону та внутрішнього переконання зробити висновок про необхідність обрання запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що прокурор має наводити нові ризики, які актуальні на час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, оскільки наведені ризики зі спливом часу втрачають свою актуальність є безпідставними, оскільки такі вимоги до дій прокурора кримінальним процесуальним законом не передбачені. У кримінальному судочинстві поняття ризиків передбачає як тактичні ризики, так і конкретні небажані для кримінального провадження наслідки поведінки підозрюваних та обвинувачених. Тримання під вартою є превентивним та забезпечувальним заходом, який спрямований на недопущення можливої протидії з боку обвинуваченого провадженню у кримінальній справі, та є ефективним засобом коригування його неправомірної поведінки.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що він має намір вступити до лав ЗСУ проте прокурор відмовляє у його клопотання, мотивуючи ризиком втечі до так званих «ДНР» та «ЛНР», проте така втеча означатиме його неминучу смерть, тому такий ризик є безпідставним не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки це питання відповідно до вимог ст. 616 КПК України віднесено до компетенції прокурора.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і виключити ризики, пов`язані із звільненням його з-під варти.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено, тому апеляційні вимоги обвинуваченого задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 09.02.2023р., якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 07.04.2023р. включно - залишити без задоволення.

Ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 09.02.2023р., якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 07.04.2023р. включно - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: