КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11п/824/54/2023 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

12 червня 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання голови Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_6 про вирішення питання щодо направлення матеріалів провадження за скаргою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, за підсудністю до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції, -

ВСТАНОВИЛА:

26 грудня 2022 року до Київського апеляційного суду надійшли матеріали провадження за скаргою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, разом з поданням голови Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_6 , в якому порушується питання про передачу матеріалів вказаного провадження до іншого суду, відповідно до вимог ч. 1 ст. 34 КПК України.

Згідно з протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 06 червня 2023 року, визначено колегію суддів у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Вивчивши матеріали провадження, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заявили собі самовідвід на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, відповідно до якого суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у їх неупередженості.

Заявлений самовідвід обґрунтовано тим, що під час вивчення матеріалів провадження, колегією суддів встановлено, що у поданій скарзі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 оскаржують бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, зокрема, і про можливе вчинення кримінального правопорушення суддями Київського апеляційного суду ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , перші двоє з яких на даний час є діючими суддями Київського апеляційного суду, а це може викликати обґрунтовані сумніви в об`єктивності та неупередженості колегії суддів у складі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 при розгляді зазначеного подання голови Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_6 .

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Де Куббер проти Бельгії» (заява № 9186/80) від 26 жовтня 1984 р., «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться», а тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений.

У відповідності до усталеної практики Суду, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Згідно з ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

З метою усунення у стороннього спостерігача сумнівів у їх неупередженості, а також у сприянні підтримці до зростання довіри представників юридичної професії і сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів, судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнали за необхідне, відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України, заявити собі самовідвід у вказаному провадженні з підстав, визначених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши мотиви заявленого самовідводу суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , колегія суддів вважає за необхідне задовольнити самовідвід суддів, оскільки наведені доводи дають підстави для висновку про обґрунтованість заявленого самовідводу, виходячи з наступного.

Так, згідно з ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75 - 79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 КК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд.

У відповідності до п. 1 зазначеної статті, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

У відповідності до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді справи має забезпечуватися суб`єктивний критерій неупередженості (безсторонності) суду. У сторони мають бути відсутні будь-які побоювання у безсторонності суду. Кожна із сторін вправі сподіватися на об`єктивне рішення у справі. Так, ЄСПЛ розрізняє, чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK).

Європейський суд з прав людини визнає, що підставою відводу судді може бути як реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, так і суб`єктивне переконання сторони у їх наявності, наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що об`єктивна неупередженість суду полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

При цьому у справі «Морріс проти Об`єднаного королівства» Європейський суд з прав людини пояснив: «Щодо питання безсторонності існує два аспекти цих вимог. По-перше, суд має бути суб`єктивно вільним від особистої упередженості чи необ`єктивності. По-друге, він має також бути безстороннім з об`єктивного погляду, для чого він має надати істотні гарантії, аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви стосовно цього».

Тому, враховуючи обґрунтування доводів про самовідвід суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також беручи до уваги висновки, які містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини, колегія суддів вважає необхідним вказати на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 КПК України, Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З урахуванням викладеного вище і практики Європейського суду з прав людини з даного питання колегія суддів приходить до висновку, що заявлений суддями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 самовідвід підлягає задоволенню з наведених у цій ухвалі обставин.

Керуючись ст. ст. 75, 81, 82 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Самовідвід суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який заявлений ними під час розгляду подання голови Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_6 про вирішення питання щодо направлення матеріалів провадження за скаргою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, за підсудністю до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції, задовольнити.

Відвести суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від розгляду подання голови Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_6 про вирішення питання щодо направлення матеріалів провадження за скаргою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, за підсудністю до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції.

Здійснити заміну суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 автоматизованою системою у автоматичному режимі, відповідно до вимог ст. ст. 35, 82 КПК України.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ____________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4