УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000683 від 24.04.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, українця, із вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, заступника капітана Ізмаїльського морського порту (адміністрації Ізмаїльського морського порту) (1226.2) служби капітана Ізмаїльського морського порту (7600000), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000683 від 24.04.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно матеріалів досудового розслідування встановлено, що з 17.08.2023 року на підставі наказу начальника Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрації морських портів України» № 178-ос/14 від 16.08.2013 року громадянина ОСОБА_4 було призначено на посаду заступника капітана Ізмаїльського морського порту (адміністрації Ізмаїльського морського порту) (1226.2) служби капітана Ізмаїльського морського порту (7600000).

Наказом Міністерства інфраструктури України від 07.10.2014 року

№ 490, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 24.10.2014 року

№ 1324/26101 було затверджено Положення про порядок видачі посвідчення судноводія торговельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами (далі Положення).

Відповідно до Положення визначається порядок видачі посвідчення судноводія торговельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами (далі - Посвідчення), для роботи на судноплавних річкових внутрішніх водних шляхах (далі - ВВШ) України…(п.1.1.); персональний склад кваліфікаційної комісії з підтвердження кваліфікації судноводіїв та графік засідань кваліфікаційної комісії (далі КК) на наступний рік затверджуються наказом компетентного органу щороку

до 25 грудня поточного року (п. 8.6.); кількість членів КК визначається залежно від обсягу роботи та становить не менше ніж чотири та не більше ніж шість осіб, у тому числі - голова і секретар КК (п.8.7.); головою КК призначається керівник або заступник керівника відповідного територіального органу компетентного органу або інша особа, призначена наказом компетентного органу, які повинні мати диплом про закінчення вищого навчального закладу за судноводійською спеціальністю та документ про присвоєння кваліфікації судноводія або судноводія-механіка на річкових або морських суднах (далі - Протокол) (п.8.8.); обов`язки та права членів КК: члени КК та голова КК: беруть участь у засіданнях КК відповідно до графіків їх проведення; оцінюють кваліфікацію кандидатів; виносять рішення стосовно кваліфікації кандидатів у складі комісії; голова КК додатково: здійснює загальне керівництво КК; знайомить усіх членів КК з їхніми правами та обов`язками; розподіляє обов`язки між членами КК; головує на засіданнях КК; контролює якість підготовки необхідних документів для засідання КК та оформлення Протоколів; відповідає за якість роботи КК та виконання вимог законодавства під час роботи КК (п. 8.11.).

Відповідно до положення утворено кваліфікаційну комісію з підтвердження кваліфікації судноводія торговельного судна, яке допущено до плавання річковими внутрішніми водними шляхами (далі Комісії) наказом Державної служби морського і річкового транспорту та судноплавства України № 87 від 26.03.2022 року.

Згідно Додатку 1 до Наказу № 87 від 26.03.2022 року головою комісії було визначено ОСОБА_4 .

Як зазначає сторона обвинувачення, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді заступника капітана Ізмаїльського морського порту (адміністрації Ізмаїльського морського порту) (1226.2) служби капітана Ізмаїльського морського порту (7600000), як голова комісії, будучи службовою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив корупційний злочин за наступних обставин.

У невстановлений час та в невстановленому місці ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_8 організували злочину корупційну схему, згідно якої ОСОБА_8 , будучи секретарем кваліфікаційної комісії з підтвердження кваліфікації судноводія торговельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами отримує від кандидатів на підтвердження кваліфікації судноводія торговельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами неправомірну вигоду за допуск до іспиту та успішне складання іспиту, яку у подальшому передає ОСОБА_4 , який будучі головою вищевказаної кваліфікаційної комісії, розподіляє отриману неправомірну вигоду між ними.

В період з 2018 року по січень 2021 року, громадянин України ОСОБА_9 , займав посаду судноводія в закордонних компаніях.

В той же час, з урахування повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України ОСОБА_9 вирішив оформитись на роботу до судноплавних компаній, які здійснюють вантажні перевезення на річці Дунай.

В той же час, обов`язковою умовою для роботи в якості судноводія на внутрішніх водних шляхах необхідно посвідчення судноводія торгівельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами.

З метою реалізації законного права на отримання посвідчення судноводія торгівельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами 19.04.2023 року близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_9 прийшов дізнатися порядок його отримання до Дунайського міжрегіонального управління Державної служби морського і річного транспорту та судноплавства України, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, 19.04.2023 року о 09 год. 10 хв. у ОСОБА_8 , до якого на прийом як до секретаря кваліфікаційної комісії, прийшов ОСОБА_9 щоб дізнатися порядок отримання посвідчення судноводія торгівельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами, виник злочинний протиправний умисел на особисте протиправне збагачення за рахунок використання наданого йому службового становища, шляхом прохання надання особисто для нього ОСОБА_9 , як кандидатом на отримання посвідчення судноводія торгівельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами, неправомірної вигоди у сумі 700 доларів США, розуміючи, що у разі відмови ОСОБА_9 зможе вичинити дії, які унеможливлять отримання останнім посвідчення судноводія відповідної кваліфікації, за попередньою змовою з головою комісії ОСОБА_4 , шляхом надання вказівки членам кваліфікаційної комісії на внесення негативних відомостей до протоколу на право отримання посвідчення судноводія торговельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами для роботи на Європейських внутрішніх водних шляхах категорії «А» дільниця р. Дунай від 0 1119 км., таким чином у ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_4 виник умисел окрім іншого і на вимагання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 .

Того ж дня, 19.04.2023 року близько 09 год. 20 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в службовому кабінеті № 10 Дунайського міжрегіонального управління Державної служби морського і річного транспорту та судноплавства України за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій умисел на незаконне збагачення, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, поєднуючи свої дії з вимаганням, виказав громадянину ОСОБА_9 , як кандидату на отримання посвідчення судноводія прохання надати неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 700 доларів США, за організацію складання іспиту на право отримання посвідчення судноводія торговельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами та подальше безперешкодне отримання ОСОБА_9 вказаного посвідчення, погрожуючи уразі ненадання визначного ним розміру неправомірної вигоди внесення негативних відомостей до протоколу на право отримання посвідчення судноводія торговельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами для роботи на Європейських внутрішніх водних шляхах категорії «А» дільниця р. Дунай від 0 1119 км., що не дозволять в подальшому отримати останнім посвідчення.

В подальшому, 28.08.2023 року близько 09 год. 45 хв. ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_4 , перебуваючи в службовому кабінеті № 10 Дунайського міжрегіонального управління Державної служби морського і річного транспорту та судноплавства України за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з єдиним злочинним наміром, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи довести їх до кінця, підтвердив ОСОБА_9 механізм вчинення та не вчинення в його інтересах дій, використовуючи надане йому службове становище, яке полягало в невнесенні недостовірних відомостей до протоколу на право отримання посвідчення судноводія торговельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами для роботи на Європейських внутрішніх водних шляхах категорії «А» дільниця р. Дунай від 0 1119 км та підтвердив готовність одержання неправомірної вигоди та пообіцяв у разі надання такої вигоди безперешкодне отримання посвідчення.

В подальшому, 31.08.2023 року близько 11 год. 45 хв., ОСОБА_9 прибув

до відділення Державного підприємства «Моррічсервіс» в м. Ізмаїлі за адресою: м. Ізмаїл, вул. Свято-Нікольська, 50, для складання іспиту із підтвердження кваліфікації на право отримання посвідчення судноводія торговельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами для роботи на Європейських внутрішніх водних шляхах категорії «А» дільниця р. Дунай від 0 1119 км.

Після складання іспиту, 31.08.2023 року близько 14 год. 05 хв., з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_4 , на території подвір`я відділення Державного підприємства «Моррічсервіс», за адресою: м. Ізмаїлі, вул. Свято-Нікольська, 50, повідомив кандидатам на право отримання посвідчення судноводія, в тому числі ОСОБА_9 про необхідність прибути 01.09.2023 року до службового кабінету №10 за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, м. Ізмаїл, вул. Портова, 16, у проміжок часу з 9 години до 18 години, для підписання протоколу на право отримання посвідчення судноводія торговельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами для роботи на Європейських внутрішніх водних шляхах.

На виконання вказівки ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_4 , 01.09.2023 року близько 14 год. 20 хв. ОСОБА_9 прибув до службового кабінету №10 за адресою: АДРЕСА_2 та на прохання ОСОБА_8 присів за робоче місце останнього та підписав наданий йому протокол № 215/23 від 31.08.2023 на право отримання посвідчення судноводія торговельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами для роботи на Європейських внутрішніх водних шляхах категорії «А» дільниця р. Дунай від 0 1119 км.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на одержання неправомірної вигоди, запропонував ОСОБА_9 вийти до фойє Дунайського міжрегіонального управління Державної служби морського і річного транспорту та судноплавства України за адресою: АДРЕСА_2 та особисто одержав неправомірну вигоду у сумі 700 доларів США від ОСОБА_9 , за вчинення в його інтересах дій, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , з використанням наданого ОСОБА_8 службового становища, а саме: за організацію складення іспиту на право отримання посвідчення судноводія торговельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами для роботи на Європейських внутрішніх водних шляхах категорії «А» дільниця р. Дунай від 0 1119 км.

На виконання, заздалегідь обумовленого плану ОСОБА_4 прибув до службового кабінету № 10 за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює свою діяльність ОСОБА_8 , який раніше одержав неправомірну вигоду від ОСОБА_9 за позитивне складання іспиту на право отримання посвідчення судноводія торговельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами для роботи на Європейських внутрішніх водних шляхах категорії «А» дільниця р. Дунай від 0 1119 км., для розподілу між ними неправомірної вигоди одержаної від кандидатів складання іспиту 31.08.2023 року на право отримання посвідчення судноводія торговельного судна, яке допущено до плавання судноплавними річковими внутрішніми водними шляхами для роботи на Європейських внутрішніх водних шляхах.

В подальшому, ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_4 , переслідуючи свій умисел, 01.09.2023 року близько 17 год. 25 хв. перебуваючи у вказаному кабінеті, передав грошові кошти ОСОБА_4 , отримані від ОСОБА_9 , які ОСОБА_4 були розподілені наступним чином: 100 доларів США ОСОБА_4 були надані ОСОБА_8 та 600 доларів США залишились у останнього. Після цього злочинну діяльність ОСОБА_4 та ОСОБА_8 припинено працівниками правоохоронних органів.

За викладених вище обставин, 02.09.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за кваліфікуючими ознаками: прохання та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Вважаючи, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому тяжкого злочину, в цілях запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які стороною обвинувачення зазначається в рамках даного клопотання, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 3 000 000 (трьох мільйонів) гривень.

У судовому засіданні -

Прокурор ОСОБА_3 оголосив клопотання, його вимоги підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Щодо розміру застави надав у судовому засіданні інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та реєстру прав власності на нерухоме майно щодо майнового стану підозрюваного. Звернув увагу на те, що у підозрюваного ОСОБА_4 є майно, зокрема земельні ділянки, квартира, приватний будинок і автомобіль, також вказав, що під час обшуку в автомобілі підозрюваного було вияявлено та вилучено грошові кошти у сумі 2000 доларів США.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 заперечував проти задоволення поданого клопотання сторони обвинувачення, зазначивши, що пред`явлена підозра його підзахисному є необґрунтованою та матеріалами клопотання не підтверджується. Ризикі зазначені у клопотанні абстрактні та не доведені прокурором. Підозрюваного ОСОБА_4 відсторонено від посади, а тому ризики наразі не існують. Звернув увагу на те, що його підзахисний належним чином виконує свої процесуальні обов`язки та готовий сприяти слідству. Стан здоров`я підозрюваного є тяжким вже декілька років, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде порушенням Конституції України, адже життя та здоров`я особи є найвищою соціальною цінністю. За вказаних обставин, просив врахувати заперечення та медичні довідки та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту задля надання можливості підозрюваному відвідувати лікаря.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 підтримав думку захисника ОСОБА_5 та зазнаив, що стан здоров`я підозрюваного незадовільний, йому необхідна трансплантація серця, він потребує медичного нагляду, постійно вживає ліки, є інвалідом ІІ групи. Впливати на свідків він не може, так як його було відсторонено від посади, наразі він з`являється на виклики до органу досудового розслідування та суду, що свідчить про належне виконання останнім покладених на нього обов`язків. З урахуванням викладеного захисник, надавши письмове заперечення на клопотання, просив відмовити у його задоволенні та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 з пред`явленою йому підозрою не погодився, повідомив, що вилучені грошові кошти йому не належать, та щодо обрання запобіжного заходу відносно нього пітримав думку своїх захисників та просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти заяви захисників про стан здоров`я підозрюваного, звернув увагу, що підозрюваний поїхав до лікарні після того як отримав за місцем работи ухвали про обшук та підозру. Не зважаючи на зазначений стороною захисту стан здоров`я, сам сів за кермо своєї автівки.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання та додані в його обґрунтування матеріали, приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 02.09.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за кваліфікуючими ознаками: прохання та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, слідчим суддею встановлено таке.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Аналогічна правова позиція ЄСПЛ відображена у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому також зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

В рішенні ЄСПЛ «Ферарі-Браво проти Італії», Суд зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Таким чином, відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Слідчий суддя наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_4 у скоєнні злочину, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для застосування відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ч. 2 ст. 94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч. 1 ст. 94 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті у випадку направлення обвинувального акту до суду.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України підтверджується: заявою ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення; протоколами допитів у в якості свідка ОСОБА_9 ; матеріалами проведення негласних слідчих (розшукових)дій, які проходять процедуру розсекречення; протоколом обшуку від 01.09.2023 року проведеного у транспортному засобі «Мазда 6» з державним номером НОМЕР_1 , який перебуває у власності та володінні ОСОБА_4 ; протоколом затримання ОСОБА_4 ; вилученими наказами про призначення ОСОБА_4 на посаду, а також іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Слідчим суддею встановлено, що матеріали кримінального провадження, що долучені до клопотання вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому злочину.

На підставі зазначеного, слідчий суддя суд вважає, що надані стороною обвинувчення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та відхиляє заперечення сторони захисту в частині зазначення про необґрунтованість пред`явленої підозри. При цьому, слідчий суддя акцентує увагу на тому, що захисники підозрюваного наголошували на необгрунтованості пред`явленої підозри, проте проти задоволення клопотання про відсторонення підозрюваного ОСОБА_4 від посади не заперечували.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у його вчиненні, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, враховуючи, що підозрюваний з пред`явленою йому підозрою не погоджується, що суттєво збільшує ризик втечі, враховується слідчим суддею при оцінюванні ризику, слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризику переховування підозрюваного ОСОБА_4 з огляду на те, що він з`являвся на виклики до органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя визнає неспроможними, оскільки на даний час ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Також, слідчий суддя прийшов до висновку, що в рамках кримінального провадження також наявний ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню не з`являючись на виклики до органу досудового розслідування для проведення слідчих дій, посилаючись на тяжкий стан здоров`я та погане самопочуття.

Щодо посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризиків, передбачених п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується із стороною захисту та вважає, що вказані ризики наразі не існують, адже підозрюваного ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді було відсторонено від посади заступника капітана Ізмаїльського морського порту (адміністрації Ізмаїльського морського порту) (1226.2) служби капітана Ізмаїльського морського порту (7600000).

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року ЄСПЛ констатував «порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою», у зв`язку із чим слідчий суддя вважає за необхідне розглянути можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 у судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків.

Сторона захисту зазначає, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, так як у нього тяжкий стан здоров`я та він потребує лікування.

Слідчий суддя, дослідивши медичні документи, надані стороною захисту, звертає увагу зокрема, на те, що відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 2034 стан здоров`я ОСОБА_4 станом на 04.09.2023 року покращився у зв`язку із чим його було виписано з амбулаторного лікування.

Відповідно до чого, слідчий суддя вважає не переконливими доводи сторони захисту про неможливість утримання підозрюваного під вартою через тяжкий стан здоров`я.

Встановлені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і руху кримінального провадження. Слідчий суддя враховує суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному досудовому розслідуванні цього кримінального провадження, яке можливе за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, зокрема ризику можливого переховування підозрюваного, забезпечити належну процесуальну поведінку останнього можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_4 не буде безальтернативною, оскільки передбачатиме можливість внесення останнім відповідного розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010р., суд зазначив: «п.78. Гарантії передбачені п. 3 статті 5 Конвенції покликані забезпечить не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, вказана сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. П. 80. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».

Така ж позиція щодо помірності розміру грошової застави міститься і в рішенні по справі «Єлоєв проти України»: «Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватись слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами зокрема є майновий та сімейний стан підозрюваного. Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, що загроза її втрати утримувало підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання».

Як вбачається з наявних у слідчого судді матеріалів, які долучені стороною обвинувачення в обґрунтування поданого клопотання, ОСОБА_4 інкримінується можливе вчинення в умовах воєнного стану тяжкого злочину, пов`язаного із корупцією.

Так, згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, між тим згідно зазначеної статті у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину та покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вказані розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя при визначені розміру застави враховує те, що ОСОБА_4 в умовах дії воєнного стану підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного з корупцією.

Слідчим суддею було встановлено, що дійсно обставини імовірного вчинення злоину у своїй сукупності обумовлюють необхідність виходу слідчого судді за межі застави, передбаченої п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України з огляду на характер інкримінованого ОСОБА_4 злочину (одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб).

Сторона обвинувачення просить визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу у розмірі 3 000 000 (три мільйони) гривень, посилаючись на належний майновий стан підозрюваного.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 345110274 від 04.09.2023 року, яка була надана прокурором у судовому засіданні, у підозрюваного ОСОБА_4 знаходиться у приватній власності: 2 земельні ділянки, будинок та квартира, що свідчить про належний майновий стан підозрюваного.

Проте, слідчий суддя вважає, що розмір застави, який просить визначити сторона обвинувачення є недостатньо обґрунтованим та прийшов до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід визначити заставу у розмірі 800 (вісімсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2 147 200 (два мільйони сто сорок сім тисяч двісті) гривень, яка, на думку слідчого судді, в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного у випадку її внесення, під загрозою звернення застави в дохід держави, у випадку порушення покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, надавши правову оцінку всім доводам, як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність часткового задоволення поданого стороною обвинувачення клопотання.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194-196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000683 від 24.04.2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 30.10.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 800 (вісімсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2 147 200 (два мільйони сто сорок сім тисяч двісті) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 30.10.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1