У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 320 161 102 000 000 84 від 28 вересня 2016 року ОСОБА_5 , який брав участь у судовому провадженні, на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сімферополь АР Крим, громадянина України, працюючого на посаді директора ТОВ "Сібуд", зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366; ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 22.09.2022 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 320 161 102 000 000 84 від 28.09.2016 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366; ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України, повернуто прокурору Києво-Святошинської окружної прокуратури для усунення недоліків.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки формулювання обвинувачення стосовно ОСОБА_6 в частині вчинення злочину однією особою або групою осіб, яке викладене в обвинувальному акті, не збігається з викладом фактичних даних у повідомленні про підозру, що відповідно до змісту Постанови Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 295/12923/19 (провадження № 51-207км21) - має визнаватись істотним порушенням вимог КПК України та неконкретність пред`явленого обвинувачення та позбавляє розуміння його змісту, обрання ефективних засобів захисту.

На переконання суду, як прокурором, так і слідчим допущено порушення підслідності кримінального провадження тому, що у слідчого, на дотримання вимог ч. 2 ст. 218 КПК України, при повідомленні прокурора про початок досудового розслідування, виник обов`язок вказати, що дане кримінальне провадженні йому не підслідне, а процесуальний керівник у даному кримінальному провадженні, на дотримання вимог цього процесуального закону, повинен був визначити іншу підслідність.

Водночас, слідчий СУ ФР Києво-Святошинського ОДПІ ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_9 відкрив кримінальне провадження № 320 161 102 000 000 84 від 28.09.2016 за ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України про начебто замах на заволодіння коштами державного бюджету, незважаючи на те, що кримінальне провадження за цими ознаками злочину, за цим же епізодом злочинної діяльності вже було порушено слідчим Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 з дотриманням правил підслідності.

Не погоджуючись з постановленою судом першої інстанції ухвалою, вважаючи її незаконною та винесеною з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , який брав участь у судовому провадженні, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 22.09.2022 про повернення обвинувального акта по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366; ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України, прокурору Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор у провадженні ОСОБА_5 вказує, що з висновками суду погодитись не можна, оскільки обставини, вказані в ухвалі як підстава для повернення обвинувального акта прокурору, не відповідають дійсності, бо у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 320 161 102 000 000 84, на яких ґрунтується обвинувачення стосовно ОСОБА_6 , судом не досліджувались, висновки про некоректність обвинувачення та порушення підслідності - є передчасними, що може вказувати на істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Заслухавши доповідь головуючої судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги в повному обсязі, пояснення захисника ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційних вимог прокурора, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, пояснення обвинуваченого, який підтримав виступ захисника та просив винести ухвалу про закриття провадження з підстав не скасування постанов у провадженні про його закриття, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України в межах апеляційної скарги та позиції сторін провадження в суді апеляційної інстанції.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Як указують приписи ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити обов`язкові відомості, перелік яких є вичерпним.

Зокрема, обвинувальний акт, згідно з положеннями п. 5 вказаної норми процесуального закону, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта стосовно ОСОБА_6 прокурору Києво-Святошинської окружної прокуратури для усунення недоліків, суд першої інстанції послався на те, що він не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки формулювання обвинувачення стосовно ОСОБА_6 в частині вчинення злочину однією особою або групою осіб, яке викладене в обвинувальному акті, не збігається з викладом фактичних даних у повідомленні про підозру, що відповідно до змісту Постанови Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 295/12923/19 (провадження № 51-207км21) має визнаватись істотним порушенням вимог КПК України та неконкретність пред`явленого обвинувачення позбавляє розуміння його змісту, обрання ефективних засобів захисту.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки вказане рішення суду касаційної інстанції стосувалося обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, у порівнянні з фактичними даними у повідомленні про підозру, після дослідження цих процесуальних документів у суді при розгляді провадження по суті висунутого обвинувачення.

У свою чергу, суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні, без будь-якого дослідження змісту обвинувального акта та підозри у їх взаємозв?язку, що законом і не передбачено на даній стадії провадження, з незрозумілих причин дійшов висновку про відсутність збігу між ними, які до того ж є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що тягне за собою повернення обвинувального акта прокурору для усунення його недоліків.

Не може слугувати підставою для рішення суду про повернення обвинувального акта і неправильне, на переконання суду першої інстанції, визначення підслідності даного провадження, бо обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору у порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, тільки у разі його невідповідності вимогам кримінального процесуального закону, тобто ст. 291 КПК України.

А тому ухвала суду першої інстанції у безспірному порядку підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Підсумовуючи, колегія суддів, за відсутності інших підстав для повернення обвинувального акта прокурору, дійшла висновку, що рішення суду про повернення обвинувального акта прокурору - не є ґрунтовним, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, під час якого суду першої інстанції, насамперед, слід звернути увагу на положення закону щодо розгляду провадження упродовж розумного строку безстороннім судом, яке перебуває в Печерському районному суді міста Києва з 03.04.2017 (а.п. 29 т. 1).

На даній стадії провадження судом апеляційної інстанції при вирішення питання щодо ґрунтовності повернення обвинувального акта прокурора для усунення його недоліків не можуть досліджуватися доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо необхідності закриття провадження при наявності не скасованих постанов про закриття провадження, що є предметом дослідження суду першої інстанції під час нового судового розгляду у підготовчому судовому засіданні.

За викладеним, апеляційна скарга прокурора у провадженні ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні ОСОБА_5 задовольнити, а ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 320 161 102 000 000 84 від 28 вересня 2016 року стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366; ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України, повернуто прокурору Києво-Святошинської окружної прокуратури для усунення недоліків - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3