Справа №295/5218/23
УХВАЛА

01.05.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали клопотання приватного підприємства «Вікторія» в особі засновника, керівника ОСОБА_2 , про арешт майна,

в с т а н о в и в :

Керівник ПП «Вікторія» ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, у якому просить, з метою збереження речових доказів, накласти арешт на корпоративні права у вигляді 100 відсотків статутного фонду СФГ "Сонячний пагорб", , та ТзОВ " Левків-Агро", , та на майно, а саме:

приміщення бувшого телятника, інвентарний №9, введений в експлуатацію в 1986 році, по залишковій вартості 366 576,62 грн, з резерву майнового пайового фонду Співвласників;

комори для зерна (3 приміщення з двором та ваговою), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220;

комплекс зерновий сушильний (КЗС);

2/3 частини адмінбудинку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220;

гараж, реєстраційні номера об`єктів нерухомого майна 30097178, 35754525, 220, 220, 220;

будівлі будинку механізатора, ремонтної майстерні, котельні та будинку оператора, реєстраційний номер майна 17606085.

Клопотання обґрунтоване тим, що з метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також з метою збереження речових доказів, виникла необхідність у накладанні арешту на майно та корпоративні права у вигляді 100 відсотків статутного фонду СФГ "Сонячний пагорб".

Дослідивши клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що дане клопотання підлягає поверненню заявнику, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Як вказано у ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Тобто, виходячи з положень ст.ст. 22, 26 КПК України, на особу, яка подає клопотання покладається обов`язок доведення перед слідчим суддею факту того, що клопотання подала особа, яка має на це право; клопотання підлягає розгляду в цьому суді; клопотання подано у встановлений строк та на дію чи бездіяльність, що підлягають оскарженню до слідчого судді.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є видом заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.5 ст. 132 КПК України встановлено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Частина 1 ст. 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Нормами частини 3 ст. 171 КПК України визначено, що у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Заявник звертається з клопотанням про застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак на нього поширюються положення закону, який регулює порядок застосування відповідного заходу.

Так, заявник просить накласти арешт на майно, посилаючись на необхідність збереження речових доказів.

Разом з тим, відповідно до норм КПК України, правом звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України (з метою забезпечення збереження речових доказів) наділений лише прокурор або слідчий за погодженням з прокурором.

Таким чином, звернення керівника ПП «Вікторія» ОСОБА_2 до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів не ґрунтується на приписах КПК України.

З метою забезпечення цивільного позову, норми КПК України передбачають також право цивільного позивача на звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Однак, у клопотанні відсутнє посилання на те, що воно подане з метою забезпечення цивільного позову. Крім того, до клопотання не долучено жодних доказів, які підтверджують, що ПП «Вікторія» є цивільним позивачем у кримінальному провадженні, так само як і відсутні докази розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розміру позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Згідно зі ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

Враховуючи, що зі змісту клопотання та доданих до нього документів не вбачається, що заявник є особою, яка відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України має право на звернення з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, слідчий суддя приходить висновку, що клопотання підлягає поверненню заявнику.

Слідчий суддя зауважує, що у даному випадку не підлягають застосуванню ч.1-3 ст. 172 КПК України, зокрема, щодо надання строку на усунення виявлених недоліків, оскільки усунення недоліків можливе у клопотанні, що подане належною особою, тобто особою, яка має на це передбачене законом право, що, в свою чергу, підтверджено документально.

Керуючись статтями 7, 9, 22, 26, 131, 132, 170-172, 304, 309 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання приватного підприємства «Вікторія» в особі засновника, керівника ОСОБА_2 , про арешт майна повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1