Справа №591/5543/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/93/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

Іменем України

08 травня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/5543/22 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 29.11.2022 щодо накладення арешту на майно,

установила:

У поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, а саме т/з Volkswagen Touareg, д. н. з. НОМЕР_1 , та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на цей т/з, який належить ОСОБА_7 шляхом обмеження права власника майна на відчуження, розпорядження та користування ним, а в іншій частині ухвалу залишити без змін, оскільки слідчим доведено, що ОСОБА_8 в т/з Volkswagen Touareg, д. н. з. НОМЕР_1 приймав телефонні дзвінки від потерпілих, спілкувався з ними, вводячи в оману та переконував перерахувати кошти як внесок за товар, якого в дійсності у ОСОБА_8 не існувало. Крім того, у т/з ОСОБА_8 зберігав банківську карту «Ощадбанку» № НОМЕР_2 , на яку шахрайським шляхом отримував кошти від потерпілих, а також ОСОБА_9 пересувався на вказаному т/з разом з іншими невстановленими особами, відшукуючи у різних місцях на території м. Суми банківські термінали, з яких за допомогою банківської картки «Ощадбанку» знімав кошти, щоб мати змогу розпоряджатися готівкою.

28.11.2022 до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням про арешт майна погодженим із прокурором Сумської обласної прокуратури звернувся слідчий СУ ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що СУ ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування за ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК, в ході якого установлено, що у період з серпня до листопада 2022 року ОСОБА_8 , шляхом обману, з використанням електронно-обчислювальної техніки, під приводом продажу неіснуючого товару через платформу он-лайн оголошень «ОLХ» заволодів коштами потерпілих ОСОБА_10 на суму 2000 грн, ОСОБА_11 на суму 14000 грн, ОСОБА_12 на суму 7700 грн, ОСОБА_13 на суму 1000 грн, ОСОБА_14 на суму 3000 грн.

14.09.2022 до ЄРДР за № 0000184 внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК, а 26.11.2022 на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 25.11.2022 проведений обшук в т/з Volkswagen Touareg, д. н. з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , але перебуває у користуванні ОСОБА_8 , під час якого виявлено та вилучено банківську картку «Ощадбанку» № НОМЕР_2 , яку ОСОБА_8 використовував для надходження коштів від потерпілих, а також вилучено т/з ОСОБА_15 .

Зважаючи на те, що ОСОБА_8 вчиняв шахрайські дії безпосередньо у вказаному т/з, обговорював у ньому обставини вчинення злочинів, а також переміщувався на вказаному автомобілі з метою зняття готівки, яка перераховувалась йому потерпілими, тому слідчий просив накласти арешт на виявлене та вилучене під час обшуку майно.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 29.11.2022 клопотання слідчого задоволено частково, накладено арешт на банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , а в іншій частині відмовлено. Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що слідчим не доведено, що т/з може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, а факт використання ОСОБА_8 автомобіля не підтверджує і не спростовує обставин, які мають значення у кримінальному провадженні.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, від прокурора ОСОБА_16 та власника майна ОСОБА_7 надійшли письмові заяви про розгляд апеляційної скарги у їх відсутність, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд справи у відсутності сторін кримінального провадження, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а згідно ч. 2 вказаної статті арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого: 1) збереження речових доказів.

Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК регламентовано, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Відповідно п. 1-2, 5-6 ч. 2 ст. 173 КПК, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного та третіх осіб.

Розглянувши клопотання слідчого про накладення арешту на майно та частково задовольнивши його, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що арешт повинен бути накладений тільки на частину майна з метою збереження речових доказів, що відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином умотивовано та ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки при вирішенні зазначеного вище питання слідчим суддею дотримані вимоги ст. 170-173 КПК, з`ясовані і досліджені всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме наявність правової підстави для арешту майна, можливість використання арештованого майна як доказу у кримінальному провадженні тощо.

Слідчим СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 14.09.2022 до ЄРДР за № 0000184, за ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 190 К, в ході якого було установлено, що у період з серпня до листопада 2022 року ОСОБА_8 , шляхом обману, з використанням електронно-обчислювальної техніки, під приводом продажу неіснуючого товару через платформу он-лайн оголошень «ОLХ» заволодів коштами потерпілих ОСОБА_10 на суму 2000 грн, ОСОБА_11 на суму 14000 грн, ОСОБА_12 на суму 7700 грн, ОСОБА_13 на суму 1000 грн, ОСОБА_14 на суму 3000 грн.

26.11.2022 на підставі ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 25.11.2022 проведено обшук в т/з Volkswagen Touareg, д. н. з. НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_7 та яким користувався ОСОБА_8 , в ході якого було виявлено та вилучено банківську картку «Ощадбанку» № НОМЕР_2 , яку ОСОБА_8 використовував для заволодіння коштами потерпілих, а також безпосередньо сам т/з Volkswagen Touareg, д. н. з. НОМЕР_1 .

Висновки слідчого судді суду першої інстанції щодо накладення арешту на банківську картку «Ощадбанку» № НОМЕР_2 в апеляційній скарзі не оспорюються.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про необхідність арешту вилученого т/з Volkswagen Touareg, д. н. з. НОМЕР_1 , то колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки жодних доказів про те, що вказаний т/з може бути речовим доказом у кримінальному провадженні не має, а те, що ОСОБА_8 є користувачем т/з Volkswagen Touareg, д. н. з. НОМЕР_1 , не будучи власником цього автомобіля, не може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зокрема, вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, колегія суддів враховує і судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння т/з у конкретному випадку не є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено не на підставі вимог чинного КПК, так як у кримінальному провадженні відсутні будь-які докази того, що відносно вилученого т/з Volkswagen Touareg, д. н. з. НОМЕР_1 існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що він є доказом (знаряддям чи предметом протиправних і кримінально-караних дій) кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК, зберіг на собі сліди інкримінованих правопорушень або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Оскаржена ухвала слідчого суді суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, тому колегія суддів вважає за необхідне залишити її без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 29.11.2022 щодо арешту майна залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4