Справа № 464/4800/22
пр.№ 1-кп/464/298/23
УХВАЛА

26 травня 2023 року Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 190 КК України прокурору,

встановив:

ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Захисник ОСОБА_5 заявив клопотання, яке підтримала обвинувачена ОСОБА_6 , про повернення обвинувального акта прокурору. Клопотання обґрунтовано тим, що стороною обвинувачення в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України не конкретизовано те, в чому саме обвинувачується ОСОБА_6 , не повністю розкрито суб`єктивну та об`єктивну сторона злочину. В обвинувальному акті в розділі «Правова кваліфікація кримінального правопорушення» не вказано ознак складу інкримінованого злочину, окрім цитування статей КК України. Фактично в обвинувальному акті зазначено лише припущення щодо можливих мотивів отримання грошової позики ОСОБА_6 , що не є формулюванням обвинувачення, у тому числі об`єктивної сторони та кваліфікації конкретного кримінального правопорушення. В ході досудового розслідування не здобуто жодних доказів того, що на час позики коштів обвинувачена мала намір такими заволодіти і не повертати. З часу позики коштів до часу звернення потерпілої з заявою про вчинення щодо неї кримінального правопорушення минуло майже десять років, позика оформлена без нотаріального посвідчення та без процентної ставки, що свідчить про наявність між підозрюваною та потерпілою зовсім інших правовідносин, які за своєю суттю є цивільно-правовими. Органом досудового розслідування не було встановлено умислу обвинуваченої на заволодіння майном, хоча наявність такого умислу є обов`язковою ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, якщо способом вчинення діяння безальтернативно визначається саме обман чи зловживання довірою. Натомість в обвинувальному акті вказано, що обвинувачена одразу після заволодіння коштами, прийняла рішення про збільшення статутного капіталу товариства до розміру, що еквівалентний сумі грошових котів, якими остання заволоділа. Лише факт прийняття такого рішення не може підтверджувати вчинення кримінального правопорушення. Як зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_6 станом на вересень-жовтень 2013 року була керівником та співзасновником ТОВ «Ялиця», статутний капітал цього товариства нею збільшено до розміру 2000000 грн, що еквівалентно сумі грошових коштів, які остання взяла в борг. Метою збільшення статутного капіталу може виступати посилення гарантій інтересів кредиторів юридичної особи. Вказані дії за своєю природою і є частиною підприємницької діяльності, оскільки були спрямовані на забезпечення господарської діяльності ТОВ «Ялиця», отже свідчать про можливість та бажання ОСОБА_6 виконати зобов`язання та підтверджують обставини здійснення нею підприємницької діяльності. Також захисник звернув увагу на те, що ОСОБА_7 була засновником іншого господарського товариства «Зорепад-Люкс». Недоліки обвинувального акта перешкоджають здійснювати належний захист інтересів ОСОБА_8 . Підтримав письмовий текст клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечив, вказав, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України та в такому викладено усі необхідні відомості.

Представник потерпілого ОСОБА_4 проти задоволення клопотання про повернення обвинувального акта заперечив.

Заслухавши думку сторін, оглянувши матеріали обвинувального акта, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Вимоги до обвинувального акта викладені у ст. 291 КПК України.

Із аналізу положень КПК України випливає, що обвинувальний акт є результатом оцінки прокурором отриманих протягом досудового розслідування доказів вчинення кримінального правопорушення, які будуть перевірені судом в межах судового розгляду.

Обвинувальний акт, наданий суду, містить відомості, передбачені ст. 291 КПК України, у тому числі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення.

Питання щодо обґрунтованості обвинувачення, правильність кваліфікації та інші питання, на які звернуто увагу стороною захисту, вирішуватимуться судом під час судового розгляду.

У зв`язку з цим, достатні підстави для повернення обвинувального акта прокурору відсутні.

Керуючись статтями 314 316 КПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта прокурору відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1