Провадження № 1-кс/761/9315/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора 2-го відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000453, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 серпня 2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України,

в с т а н о в и в:

24.04.2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора 2-го відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000453, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 серпня 2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України, в якому ставилось питання про накладення, з метою збереження речових доказів, арешту на майно, тимчасово вилучене 20 квітня 2023 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон «Samsung», sНОМЕР_1 з сім картою.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000453, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 серпня 2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Так, прокурор зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що громадяни України ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інші, починаючи з першої половини 2022 року по даний час, з метою завдання шкоди Україні, у взаємодії з державою-агресором та її окупаційною адміністрацією здійснюють на тимчасово окупованій території фінансову-господарську діяльність підконтрольних підприємств, добровільно передають ресурси та активи, чим вчиняють умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації.

З наявних матеріалів досудового розслідування вбачається, що громадяни України ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та інші особи являються засновниками ТОВ «АГРО-ТРІУС» (, адреса реєстрації: Херсонська обл., Каланчацький р-н, село Бабенківка Друга, вул. Молодіжна, буд. 29). Директором підприємства є ОСОБА_8 , бухгалтером ОСОБА_6 , а функції агронома виконує ОСОБА_7 .

Поряд з цим, ОСОБА_4 є засновником ТОВ «СТ «ІВАШКІВСЬКИЙ ІНКУБАТОР» (, адреса реєстрації: Харківська обл., Золочівський р-н, село Івашки, вул. Центральна, буд.18), ТОВ «УКРАЇНСЬКА ВЕТЕРИНАРНА КОМПАНІЯ» (, адреса реєстрації: Харківська обл., Харківський р-н, смт. Кулиничі, вул. Твариників, буд. 5-А). Бухгалтером ТОВ «СТ «ІВАШКІВСЬКИЙ ІНКУБАТОР» є ОСОБА_9 , яка у тому числі додатково виконує функції бухгалтера ТОВ «АГРО-ТРІУС», Основними видами діяльності вказаних підприємств є: вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур; неспеціалізована оптова торгівля, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого майна, та ін. Виробничі потужності та земельні ділянки ТОВ «АГРО-ТРІУС» на яких впроваджена господарська діяльність з вирощування та збору зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур знаходяться на тимчасово захопленій (окупованій) державою-агресом території населених пунктів Херсонської області, зокрема в Скадовському (с. Бехтери, с. Дарівка) та Херсонському (с. Виноградове, с. Тарасвіка) районах та на території окупованого с. Новоукраїнка Запорізької області.

Встановлено, що з метою завдання шкоди національній та продовольчій безпеці України, отримання незаконних прибутків та налагодження і підтримання сталих зв`язків із окупаційною владою держави-агресора рф, здійснення контролю за фінансово-господарською діяльністю вказаних підприємств у взаємодії з окупаційною адміністрацією та за розпорядженням ОСОБА_4 фактичне керівництво та контроль на окупованій території за ТОВ «АГРО-ТРІУС» здійснює ОСОБА_10 .

При цьому ОСОБА_10 свідомо прийняв рішення постійно знаходитися на тимчасово окупованій території Херсонської області де у взаємодії з представниками окупаційної адміністрації здійснює загальне керівництво сільськогосподарським товариством, контролює об`єми посаджених, вирощених та зібраних зернових культур, здійснює пошук водіїв для транспортування матеріальних цінностей на тимчасово окуповану територію АР Крим у м. Армянськ та перераховує незаконно отримані грошові кошти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на їх банківські рахунки.

Встановлено, що ОСОБА_10 систематично електронними каналами зв`язку звітував ОСОБА_4 та згаданим бухгалтерам, які знаходяться на підконтрольній Уряду України території держави, щодо фінансово-господарської діяльності впровадженої у взаємодії з державою-агресором її окупаційними органами, підприємствами та організаціями, а також щодо обсягів зібраної продукції, об`ємів реалізації, заробітних плат працівникам та витрачених, отриманих і закумульованих коштів. В свою чергу, ОСОБА_4 будучи фактичним власником вказаних сільськогосподарських товариств здійснює організаційно-розпорядчі функції, погоджує об`єми переданих та реалізованих матеріальних ресурсів, зокрема зерна та рису, підприємствам держави-агресора, що знаходяться на території російської федерації та окупованих територіях України, у тому числі в АР Крим.

20.04.2023 в ході проведення обшуку за місцем проживання агронома ТОВ «АГРО-ТРІУС» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , серед іншого виявлено та вилучено належний останньому мобільний телефон «Samsung», sНОМЕР_1 з сім картою.

З врахуванням наявних інших матеріалів кримінального провадження, а також результатів уже проведених слідчих дій є достатні підстави вважати, що були вилучені матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також гроші набуті кримінально правовим шляхом. Так, матеріали провадження дають підстави вважати, що вказаний вище мобільний телефон з сім-карткою використовувався ОСОБА_7 для контролю та керівництва фінансово-господарською діяльністю вказаного вище суб`єкта господарювання, впровадженою у взаємодії з державою-агресором її окупаційними органами, підприємствами та організаціями, а також щодо обсягів зібраної продукції, об`ємів реалізації, витрачених, отриманих і закумульованих коштів на окупованій території.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився. Надіслав на адресу суду заяву про розгляд клопотання без його участі до якої долучив додаткові докази на обґрунтування наведених у клопотанні вимог, а також докази повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання власника тимчасово вилученого майна.

Власник майна у судове засідання не з`явився. Разом з цим, зважаючи на документи, надані прокурором, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без його участі.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактом вчинення яких здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, беручи до уваги наявність достатніх підстав вважати, що перелічене майно може бути знаряддям злочину, могло зберегти на собі його сліди, а тому відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні відповідною постановою, а також з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, передачі та відчуження такого майна, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність накладення арешту на перелічене у клопотанні майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання прокурора 2-го відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000453, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 серпня 2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 20 квітня 2023 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а самена: мобільний телефон «Samsung», sНОМЕР_1 з сім картою .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1