Справа № 950/1661/23
Провадження № 1-кп/950/196/23
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Лебедині кримінальне провадження № 0000169 за обвинуваченням ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженка с. Василівка, Лебединського району, Сумської області; громадянка України; одружена, має на утриманні неповнолітнього сина; інвалід ІІ групи; зареєстрована та фактично проживає: АДРЕСА_1 ; не працює) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 на усій території України оголошено воєнний стан (Указ затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ). У подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався, в тому числі Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 (затверджено Законом України від 02.05.2023 № 3057-IX) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Так, 09.06.2023 близько 18 год. 03 хв. ОСОБА_3 перебувала в магазині «О-Маркет», який розташований на пл. Соборній, 38 «А» в м. Лебедин. Підійшовши до прилавку, остання виявила на ньому прозорий поліетиленовий пакет з грошовими коштами в сумі 18360,00 грн., які належать ПрАТ «Охтирський пивоварний завод». В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний корисливий умисел, спрямований на протиправне збагачення шляхом таємного викрадення чужого майна, а саме грошей. У подальшому, ОСОБА_3 , перебуваючи в магазині «О-Маркет», о 18 год. 11 хв., 09.06.2023, в умовах дії воєнного стану, таємно, шляхом вільного доступу, з прилавку магазина, викрала грошові кошти в сумі 18360,00 грн., які належать ПрАТ «Охтирський пивоварний завод».

У судовому засіданні ОСОБА_3 вину визнала повністю, суду пояснила, що зайшла до магазину, там була черга. На прилавку побачила грошові кошти у пакеті, узяла їх та вийшла за магазину. Коли приїхала з ними додому навіть не розгортала їх, хотіла повернути, однак увечері приїхали працівники поліції та вилучили їх. Розуміла, що це чужі гроші. Кається, вину визнала, просила її вибачити.

Враховуючи те, що обвинувачена визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті у повному обсязі, приймаючи до уваги, що прокурор, обвинувачена та представник потерпілого не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

За встановлених обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), кваліфікуючою ознакою якої є вчинення крадіжки в умовах воєнного стану, та її дії кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_3 вину визнала повністю, у скоєному розкаялася, сприяла розкриттю кримінального правопорушення, повернула ПрАТ «Охтирський пивоварний завод» грошові кошти ці обставини, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає такими, що пом`якшують її покарання. Обставини, визначені у ст. 67 КК України, які обтяжують покарання не встановлені.

При призначенні покарання, на підставі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Вчинене кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

Вивченням даних про особу обвинуваченої встановлено, що вона не працює, є інвалідом ІІ групи, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, проживає із родиною, має на утриманні неповнолітнього сина.

У справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип «законності» і воно не було «свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (від 16.10.2008) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Враховуючи дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують її покарання, те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, позицію представника потерпілого, обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в мінімальних межах.

При цьому, враховуючи окрім тяжкості вчиненого злочину наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність претензій з боку потерпілого, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без відбування покарання та із звільненням її від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти такий орган про зміну місця проживання та роботи.

Під час досудового розслідування запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався, підстави для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні. Питання речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до ст. 100 КПК України

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, встановивши їй іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувати.

Речові докази: поліетиленовий пакет, фіскальний чек, три купюри номіналом 1000 грн.; чотирнадцять купюр номіналом 500 грн.; сорок купюр номіналом 200 грн.; три купюри номіналом 100 грн.; одна купюра номіналом 50 грн.; дві металеві монети номіналом 2 грн.; шість металевих монет номіналом 1 грн., які відповідно до розписки від 13.06.2023 передані представнику потерпілого ОСОБА_6 вважати повернутими власнику.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Вадим КОСОЛАП