Справа № 577/1224/23
Провадження № 1-кс/577/700/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" травня 2023 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши клопотання прокурора Конотопської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке 16.03.2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000270 за ч.1 ст. 121 КК України відносно,-

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотопа, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України ,-

В С Т А Н О В И В :

Прокурор ОСОБА_3 звернулася з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 . Вимоги обґрунтовує тим, що 16 березня 2023 близько 00-00 год. ОСОБА_4 , проходячи по вул. Успенсько-Троїцькій в м. Конотопі біля будинку №140 зустрів ОСОБА_8 , з якою мав близькі стосунки, разом зі знайомим ОСОБА_6 . Побачене, обурило ОСОБА_4 , оскільки викликало почуття ревнощів і в нього виник раптовий злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . В цей час на грунті давно триваючих неприязних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 спочатку виникла словесна суперечка. У подальшому, реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_4 з метою заподіяння тілесних ушкоджень , тримаючи у правій руці колюче-ріжучий предмет, наніс його лезом 1 (один) удар в ділянку черевної порожнини зліва , спричинивши ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді проникаючого ножового торако-абдомінального поранення зліва з пошкодженням діафрагми, селезінки, шлунка. З указаними тілесними ушкодженнями 16.03.2023 о 00-25 год. ОСОБА_6 був доставлений до хірургічного відділення КНП КНР Конотопської ЦРЛ ім. ак. М. Давидова», де була надана невідкладна медична допомога.

За вказаним фактом СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000270 від 16.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

08 травня 2023 обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 передано на розгляд до Конотопського міськрайонного суду.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду від 18 березня 2023 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.05.2023 року до 24 години.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

В ході досудового розслідування та на цей час встановлено ризики, передбачені п.1, п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка.

Про продовження існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України свідчать наступні обставини: ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Характер інкримінованого злочину, що має підвищену суспільну небезпечність, а також усвідомлення обвинуваченим невідворотності покарання виключно у вигляді позбавлення волі у разі доведення його винуватості, свідчить про те, що він, перебуваючи на волі бажатиме ухилення від відповідальності і переховуватиметься від суду. Крім того, 16.03.2023 ОСОБА_4 повідомив неправдиву інформацію про своє місце перебування працівникам Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, які здійснювали його виклик для відібрання пояснень з приводу обставин кримінального правопорушення. Зокрема, ОСОБА_4 зазначив, що перебуває за межами міста Конотопа, в той час як знаходився за місцем проживання своєї матері по АДРЕСА_2 .

Про продовження існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України свідчать наступні обставини: ОСОБА_4 тривалий час мав близькі стосунки зі свідком у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , з якою також проживає по сусідству. Свідок ОСОБА_8 була безпосереднім свідком вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення. З метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може вживати заходи до схиляння вказаного свідка до зміни наданих показань.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При цьому врахування тяжкості кримінального правопорушення має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, що також узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «небезпека ризику переховування від суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та ін.».

Зокрема, ризик переховування, як зазначалось вище, має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови», §58). При ньому серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини»). Зокрема в справі «Ілійков проти Болгарії» (заява № 33977/96 від 26.07.2001) ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, враховуючи характер кримінального правопорушення, що має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, вирішення питання щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При цьому, таке обмеження прав обвинуваченого на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

У зв`язку з цим, з метою запобігання зазначеним у клопотанні ризикам обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримує .

Потерпілий ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 підтримують клопотання прокурора і просять його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечує проти застосування до нього тримання під вартою, посилаючись на те, що наміру ухилятися від суду він не має . Він має місце реєстрації і проживання Просить застосувати більш м`який запобіжний захід , яким є домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 підтримує підзахисного, вказує на те, що ризики, якими обгрунтовується клопотання, не доведені будь-якими доказами, а доводи про їх існування є припущенням, досудове розслідування завершено і кримінальне провадження з обвинувальним актом передано для розгляду до суду , то, враховуючи вказані обставини, просить відмовити в продовженні тримання під вартою, а застосувати до його підзахисного домашній арешт.

Вислухавши учасників судового розгляду та дослідивши докази, долучені до клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку .

За змістом ч. 2 ст. 177 , ст. 197 КПК України підставою застосування запобіжного заходу , в тому числі і у виді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення , а також ризиків , які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Частино. 1 ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити , чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання , питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 вирішувалося на стадії досудового розслідування, тобто на стадії, коли здійснюється збирання доказів і метою застосування зазначалося виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігання ризикам переховування від слідства в зв`язку з суворістю передбаченого покарання та незаконного впливу на свідка. На даний час підозра ОСОБА_4 перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення , обгрунтованість якого перевіряється судом на підставі обвинувального акта , шляхом дослідження зібраних доказів, які, як встановлено слідчим суддею, відкриті сторонам кримінального провадження.

За змістом ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховування від суду, знищення , приховування або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення , незаконного впливу на потерпілого , свідка , перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини , передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення та дані, які характеризують обвинуваченого і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення ) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Суд вважає, що на даний час ризики, з яким пов`язувалось застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу , не припинили свого існування, однак, істотно зменшились.

Зокрема, суд приймає до уваги, що на даний час йому висунуто обвинувачення і відкрито докази на його підтвердження. ОСОБА_4 має місце проживання, яке співпадає з місцем реєстрації і протилежного цьому не встановлено. ОСОБА_4 виключно позитивно характеризується , раніше не притягувався до кримінальної відповідальності. Суду надано гарантійний лист приватного підприємства про готовність працевлаштувати його , що свідчить про його позитивну репутацію.

Суд звертає увагу на те, що ризик переховування ОСОБА_4 від суду є доволі великим і обумовлюється суворістю покарання, яке загрожує йому у випадку доведення його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, в той же час, матеріали клопотання не містять жодного підтвердження , що обвинувачений може вчиняти тиск на свідка або вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкодити кримінальному провадженню у інший спосіб. Крім того, заявником не надано доказів і не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу фактичних обставин кримінального правопорушення та обвинуваченої особи (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), її поведінки під час досудового розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків ). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак, не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення Європейського Суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Також, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обмеження свободи особи має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 21.02.2023 у справі «HYSA v ALBANIA» зауважив, що тяжкість правопорушення або його наслідки не є самостійними підставами , що обгрунтовують тримання під вартою , і не можуть самі по собі обгрунтовувати позбавлення підозрюваного свободи, якщо вони не враховуються під час оцінки наявності допустимих підстав, за яких може бути видане рішення про тримання під вартою .

Враховуючи обставини кримінального правопорушення в сукупності з даними про особу обвинуваченого ОСОБА_4 та з у рахуванням практики Європейського суду з прав людини , які виправдовують застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до переконання, що запобігти встановленим ризикам можливо у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу .

Вирішуючи, який саме запобіжний захід можливо застосувати до ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Особисте зобов"язання, як запобіжний захід, з урахуванням відомостей про обставини кримінального правопорушення, не убезпечить від ризику перешкоджання кримінальному провадженню . Враховуючи, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, вчинено з застосуванням насильства, відсутні підстави для застосування до нього запобіжного заходу у виді застави. Будь-яких доказів про існування поручителів суду не надано , тому, такий запобіжний захід не може бути розглянутий судом.

В той же час, виходячи з встановлених обставин запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту і покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України., на переконання слідчого судді, буде достатнім, необхідним, доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 та виконання покладених на нього відповідних процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 176-178,181,183,193,194 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт і застосувати його строком до 09 липня 2023 року до 24 год .

ОСОБА_4 звільнити з-під варти в залі суду.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишати місце реєстрації та проживання за адресою АДРЕСА_1 цілодобово.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 строком до 09 липня 2023 року наступні обов`язки:

1) прибувати до суду , прокурора за викликом;

2) не відлучатися за межі місця проживання за адресою АДРЕСА_1 без дозволу суду .

3) повідомляти прокурора , суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування поза межами судуз потерпілим ОСОБА_6

5) здати на зберігання до міграційної служби за місцем проживання документи, що дають право для виїзду з України ;

5) носити електронний засіб контролю, застосований уповноваженим працівником поліції;

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, в якому він перебуває під домашнім арештом, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії цієї ухвали закінчується 09 липня 2023 року о 24 годині.

Апеляція на ухвалу може бути подана до Апеляційного суду Сумської області протягом п"яти днів з дня оголошення.

СуддяОСОБА_1