Справа № 461/7006/23
Провадження № 1-кс/461/4827/23
30.08.2023 року м.Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 за погодженням із прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль «Volvo V50», р.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль «Ford Transit», р.н.з. НОМЕР_2 з ціллю позбавлення права ОСОБА_5 на відчуження, розпорядження вказаним автомобілем.
В обгрунтування внесеного клопотання покликається на те, що 29.08.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Узбекистану, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України затримано в порядку ст.208 КПК України та 30.08.2023 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.
У випадку визнання судом винним ОСОБА_5 , йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років із конфіскацією майна.
Встановлено, що ОСОБА_5 володіє автомобілем «Volvo V50», р.н.з. НОМЕР_1 та автомобілем «Ford Transit», р.н.з. НОМЕР_2 . З метою недопущення незаконного відчуження автомобілів «Volvo V50», р.н.з. НОМЕР_1 та «Ford Transit», р.н.з. НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_5 , з ціллю позбавлення права останнього на відчуження, розпорядження вказаним автомобілем, з метою забезпечення можливості конфіскації майна як виду покарання, у разі визнання винним ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, тому слідчий просить клопотання задоволити.
Слідчий у судове засідання не з`явився, оскільки у клопотанні просить суд проводити розгляд справи про накладення арешту на майно у його відсутності та у відсутності прокурора, а також без виклику власника майна. Клопотання підтримує та просить суд таке задоволити.
З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 25 серпня 2023 року до ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_6 , з метою з`ясування обставин можливості перетину державного кордону України, під час дії воєнного стану на території України, до країн Європейського Союзу, після чого в ОСОБА_5 виник умисел на організацію незаконного переправлення особи через держаний кордон України, усвідомлюючи, що на період дії правового режиму воєнного стану, введеного Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX від 24.02.2022, та постанови КМ України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» №57 від 27.01.1995, виїзд за межі країни військовозобов`язаних осіб забороняється.
З метою організації незаконного переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України, з корисливих мотивів, ОСОБА_5 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин вступив у злочинну змову із невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка в свою чергу повинна була сприяти незаконному переправленню ОСОБА_6 через державний кордон України шляхом усунення перешкод - внесенням відомостей стосовно ОСОБА_6 до системи «Шлях».
Реалізовуючи спільний злочинний умисел на організацію незаконного переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України, з корисливого мотиву, діючи умисно, тобто усвідомлюючи та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій, бажаючи їх настання, ОСОБА_5 26 серпня 2023 року близько 12:10 год. при спілкуванні по мобільному телефону з ОСОБА_6 повідомив йому, що його послуги щодо організації незаконного перетину державного кордону України та сприяння у цьому невстановленою особою будуть коштувати 6300 доларів США, які необхідно попередньо, при особистій зустрічі, передати ОСОБА_5 . Крім цього, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 , щоб він надасть перелік документів, які необхідно надати у вигляді світлокопій на електронну пошту, яку вкаже ОСОБА_5 при особистій зустрічі. Після отримання грошових коштів ОСОБА_5 керуватиме його діями та сприятиме порадами, вказівками та наданням засобів, в тому числі шляхом виготовлення необхідних документів, наданням транспортного засобу, на якому буде здійснюватись перетин державного кордону України.
29.08.2023 близько 14:35 год. ОСОБА_5 перебуваючи в автомобілі «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_3 , на автостоянці біля магазину «АТБ», що за адресою с. Крюківщина, вул. Дружби, 27, Бучанського району, Київської області, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_6 , повідомив та обговорив із ОСОБА_6 обставини та подальший спосіб перетину ним державного кордону України через пукти пропуску на території Львівської області, та отримав від нього грошові кошти в сумі 6300 доларів США (згідно з офіційним курсом НБУ станом на 29.08.2023 еквівалентно 230 382,18 гривень), як незаконну винагороду за вчинення ним вищезазначених незаконних дій, після чого ОСОБА_5 було затримано працівниками правоохоронних органів, а грошові кошти в сумі 6300 доларів США (згідно з офіційним курсом НБУ станом на 29.08.2023 еквівалентно 230382,18 гривень) вилучена.
29.08.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Узбекистану, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України затримано в порядку ст.208 КПК України та 30.08.2023 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.
Санкція ч.3 ст.332 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким злочином.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.
Ч.2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме майно і рухоме майно, гроші, які перебувають у власності підозрюваного з метою забезпечення можливої конфіскації майна.
Встановлено, що ОСОБА_5 володіє автомобілем «Volvo V50», р.н.з. НОМЕР_1 та автомобілем «Ford Transit», р.н.з. НОМЕР_2 .
За ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Слідчим доведено, що метою накладення арешту на майно є виконання завдань кримінального провадження, зокрема застосування можливої конфіскації майна. Оскільки, ОСОБА_5 в разі визнання його винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, яке відповідно до ч. 6 ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, та за яке загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.
Арешт вище вказане майно, як тимчасово вилученого майна є розумним та співрозмірним обмеженням права власності щодо виконання завдання кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України.
Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане.
Незастосування арешту майна із позбавленням права на відчуження та розпорядження, може привести до настання наслідків, які перешкоджатимуть застосувати конфіскацію майна.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою забезпечення можливої конфіскації майна, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
Накласти арешт на автомобіль «Volvo V50», р.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль «Ford Transit», р.н.з. НОМЕР_2 з ціллю позбавлення права ОСОБА_5 на відчуження, розпорядження вказаним автомобілем.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1