Справа № 642/1722/23
Провадження № 1-кп/642/207/23
УХВАЛА

Іменем України

17 травня 2023 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2023р. до Ленінського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000114 від 02.08.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст. 367 КК України КК України. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2023 вказаний обвинувальний акт розподілений у провадження судді ОСОБА_1

17 травня 2023р. у підготовчому судовому засіданні прокурор, ознайомившись з клопотанням сторони захисту зазначив, про безпідставність посилань для повернення обвинувального акту, вважав за можливе призначити справу до судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , та його захисник ОСОБА_4 заявлвили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, яке підтримали, посилаючись на невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд вказує наступне:

Як вбачається з клопотання захисника ОСОБА_4 , обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК в наступних пунктах частини 2: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;розмір шкоди. завданої кримінальнимправопорушенням.

Так, на стадії підготовчого провадження суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду, у тому числі, визначити дату, час та місце судового розгляду, форму проведення судового засідання, склад суду тощо.

У підготовчому судовому засіданні, згідно положень ч. 3ст. 314 КПК України, суд має право ухвалити рішення, зокрема, про повернення обвинувального акту, прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст.110 КПК України обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим уст. 291 КПК України.

Вимоги до обвинувального акту передбачені ст. 291 КПК України, зокрема, п. 5 передбачає, що в обвинувальному акті повинні бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Положеннями ст. 91 КПК України, передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Право підозрюваного, обвинуваченого знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують передбачене ч.3 ст. 42 КПК України.

Згідно положень п. а ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997р., кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

При цьому можливість зміни обвинувачення прокурором під час судового розгляду справи, коли суд звертає увагу на неконкретність обвинувачення на підготовчому судовому засіданні, а прокурор має можливість у стислі терміни усунути вказані порушення, фактично призводить до порушення як права обвинуваченого на захист, так і до порушення розумних строків судового розгляду кримінального провадження та в кінцевому результаті призводить по порушень вимог ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Нечіткість та неконкретність обвинувачення порушує права обвинуваченого на захист вже з моменту надання йому копії обвинувального акту, оскільки захищатись від неконкретного обвинувачення неможливо.

При тому з обвинувального акту в формулюванні обвинувачення стосовного ОСОБА_5 вбачається, що саме ФОП ОСОБА_6 здійснив забруднення земельної ділянки.

Таким чином, якщо обвинувачення стверджує, що ФОП ОСОБА_6 здійснив скид в ґрунт стічних вод які і забруднили земельну ділянку, то зі ОСОБА_7 не можуть бути стягнуті збитки, так як вказаний прямий зв`язок між діями ФОП ОСОБА_6 та забрудненням ґрунту. Прямого зв`язку з діянням або бездіяльністю ОСОБА_7 , що призвело до виникнення описаних стороною обвинувачення збитків обвинувальний акт не містить взагалі.

В обвинувальному акті сторона обвинувачення чітко зазначає, що «ФОП ОСОБА_6 самовільно здійснив скид в ґрунт стічних вод які і забруднили земельну ділянку», однак жодним чином не вказано яким чином ОСОБА_5 мав перешкодити господарській діяльності ФОП ОСОБА_6 , або втрутитись в його господарську діяльність, щоб перешкодити описаному діянню ФОП ОСОБА_6 щоб запобігти скиданню в ґрунт стічних вод. Відсутня описова частина повноважень ОСОБА_5 у сфері нагляду та контролю в сфері екології стосовно третіх осіб - суб`єктів господарювання які йому не підпорядковані. Так, не описані владні повноваження ОСОБА_5 , втручатись у господарську діяльність не підпорядкованих йому юридичних осіб, для того щоб запобігти забрудненню ґрунту, обвинувачення є незрозумілим. Відсутність логічного та обґрунтованого обвинувачення є порушенням права обвинуваченого на справедливий розгляд справи, оскільки відповідно до п.1 ч.3 ст. 42 КПК Українивін мають право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Викладене свідчить про те, що висунуте обвинувачення є неконкретним, таким що унеможливлює застосування ефективного засобу захисту, чим порушено право обвинуваченого на захист від конкретного обвинувачення.

Втім, виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, є важливим, оскільки правильне відображення цих обставин має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Суперечливість викладених в акті обставин позбавляє суд можливості мати належну, достовірну та достатню інформацію щодо сторін процесу, дотримання їхніх прав та законних інтересів.

Зі змісту обвинувального акту дійсно не вбачається формулювання обвинувачення щодо конкретних дій.

Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

В даному кримінальному провадженні, цивільний позов поданий в інтересах держави але підписаний представником Державної екологічної інспекції, яка в свою чергу не наділена повноваженнями у сфері відновлення грунтів, а тому стягнення коштів на її користь не призведе для відшкодування збитку та відновлення стану до такого яке було до «вчинення інкримінованого правопорушення», що є окремим питанням для розгляду даної справи.

Вказані факти унеможливлюють призначення кримінального провадження до судового розгляді і є підставою для повернення обвинувального акта прокурору, як такого, що не відповідає вимогам КПК України, в порядку п.3 ч.3 ст.314 КПК України.

На стадії підготовчого провадження питання доведеності вини обвинуваченого, достатності зібраних для цього доказів, не розглядались та не вирішувались. Не вирішувалось та не з`ясовувалось наперед питання кваліфікації дій обвинуваченого.

Суд висновує, що для вирішення цих питань в обвинувальному акті відсутні необхідні відомості, наявність яких вимагає КПК України, встановлене порушення права на захист обвинуваченого, а тому відповідно до ч.3 ст.314 КПК України обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст.291, 314-317, 369 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 - задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, повернути прокурору Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова для усунення недоліків.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1