Справа № 932/5121/23
Провадження № 1-кс/932/2225/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0002153 від 30.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0002153 від 30.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, відповідно до якого слідчий просить накласти арешт на вилучені під час обшуку речові докази, шляхом позбавлення права на користування, відчуження та розпорядження ними, а саме на: мобільний телефон Redmi 5+, який має IMEI НОМЕР_1 , в якому є сім карта НОМЕР_2 та розглянути зазначене клопотання за відсутності власника майна, його захисника, представника чи законного представника.

В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий зазначає, що СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування за кримінальним провадженням, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002153 від 30.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання вибухових речовин, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, у невстановлений спосіб, розуміючи, що не має передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Положення про дозвільну систему (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 576 з наступними змінами), Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622; зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 року № 292), придбав вибухову речовину Ф1, вибуховий пристрій УЗРГМ, після чого продовжуючи свою злочинну діяльність, став носити їх при собі вулицями міста Дніпра, та переніс, а саме - за адресою: м. Дніпро, вул. Короленка, біля буд. 32-Б, тим самим почав носити при собі вибухову речовину Ф-1, вибуховий пристрій УЗРГМ, не маючи відповідного передбаченого законом дозволу, до моменту вилучення, тобто 30.05.2023 року.

Так, 30.05.2023 року у період часу з 01 год. 18 хв. до 01 год. 40 хв. співробітниками Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області було проведено огляд місця події за адресою: м. Дніпро, вул. Короленка, біля буд. 32-Б, та вилучено у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , предмет, який відповідно до довідки категорії вибухонебезпечності Ф-1, є обмежено небезпечний, УЗРГМ який є небезпечний, які ОСОБА_5 не маючи відповідного передбаченого законом дозволу придбав та носив.

30.05.2023 року під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: мобільний телефон Redmi 5+, який має IMEI НОМЕР_1 , в якому є сім карта НОМЕР_2 .

3 урахуванням викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів та досягнення дієвості, виникла необхідність у вжитті заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на зазначені вище речі, у вигляді позбавлення права на користування, відчуження, розпорядження ними.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, вказані речі можуть зберігати на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Положенням ч. 2 ст. 172 КПК України визначено, що клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Приписами ч. 5 ст. 173 встановлено, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Крім того, в обґрунтування висновків кримінального судочинства, законодавцем прийнято Закон України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо окремих питань накладення арешту на майно з метою усунення корупційних ризиків при його застосуванні» № 769-VIII від 10.11.2015, та ЗУ № 1019-VIII від 18.02.2016 відповідно до норм якого у ст. 170 КПК України було внесено відповідні зміни, згідно до яких:

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Відповідно до вимог ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Крім того, в разі не застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді заборони користування, розпорядження (відчуження, реалізації) майна та його можливе подальше незаконне відчуження або володіння ним, позбавить орган досудового розслідування можливості проведення об`єктивного та всебічного розслідування по кримінальному провадженню.

Слідчий письмово підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт повідомлений про дату та час судового засідання належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ст. 172 КПК України, вважаю можливим розглянути клопотання за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Дніпровського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 30.05.2023 року за № 0002153 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Статтею 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучено законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною 1 статті 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з письмових матеріалів провадження, клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

При цьому із матеріалів вказаного провадження вбачається наявність сукупності підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно за своєю суттю відповідає критеріям, що встановлені кримінальним процесуальним законодавством для речових доказів кримінального правопорушення.

Відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 30 травня 2023 року майно зазначене слідчим у клопотанні, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0002153 від 30.05.2023 року.

Отже, вказане майно відповідає критеріям, визначеним ст. ст. 98, 167 КПК України, і за відповідної постанови слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому метою застосування арешту в цьому випадку є збереження вказаного майна.

Оскільки щодо такого майна є підтверджені ризики втрати в подальшому шляхом приховання, відчуження, пошкодження чи знищення, то слідчий суддя вважає, що незастосування відповідного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Тобто, необхідність у арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже існує можливість використання цього майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що вищевказане майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, слідчий у клопотанні довів необхідність арешту вказаного майна, достатність доказів, що вказують на підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, з метою збереження речових доказів та враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 107, 131, 132, 170-173, 175, 309, 372, 400 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0002153 від 30.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене 30 травня 2023 року під час обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- мобільний телефон Redmi 5+, який має IMEI НОМЕР_1 , в якому є сім карта НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення права користування, відчуження та розпорядження.

Копію ухвали направити прокурору, власнику майна.

Ухвала виконується негайно прокурором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ