Справа № 541/2332/23
№ провадження 1-кп/541/258/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2023 року місто Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Миргород Полтавської області в режимі відеоконференці кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 0000091 від 05.04.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Моспіно Пролетарського району Донецької області, пенсіонера, з вищою освітою, особи з інвалідністю, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 . раніше не судимого,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ,3 ст. 436-2 КК України, -

в с т а н о в и в :

28.06.1996 Верховною Радою України прийнято Основний Закон України - Конституцію України.

Згідно Конституції України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації ( далі-рф) володимир путін, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних Сил російської федерації (далі - ЗС рф) на територію України.

Так, 24.02.2022 військовослужбовці ЗС рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частини території України, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Збройна агресія рф продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

У зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан.

Встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , з метою обміну інформацією та миттєвими повідомленнями з невизначеним колом осіб, за допомогою власного мобільного телефону, створив у додатку-мессенджері «Viber» обліковий запис за ідентифікаційною ознакою - власним номером мобільного телефону НОМЕР_1 .

У подальшому, 06.03.2023, ОСОБА_4 , займаючи антиукраїнську позицію та підтримуючи дії держави-агресора (російської федерації) у проведенні агресивної війни проти України, маючи злочинний умисел спрямований на виготовлення та поширення матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, реалізуючи та бажаючи довести його до кінця, і досягнути злочинну мету, перебуваючи за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи власний мобільний телефон Ulefone, моделі Ulefone_S1, s/n НОМЕР_2 виготовив друкований текст: «СУКА ЕСЛИ БЬІ ТЬІ РОБОТАЛ НА ГЛКБИНЕ 1200МЕТРОВ ТЬІ БЬІ УЖЕ СДОХ А Я МОГУ ПОКА ЗАКАЗАТЬ КАК НА ЭТОЙ ГЛУБИНЕ ПОЛЗТИ 500МЕТРОВ С РАСПИЛОМ 4. Опривязанным к НОГЕ!А ВЫ СУКИ ХОТИТЕ ПРИЙТИ НА МОЮ РОДИНУ! СЛАВА ШАХТЁРАМ ДОНБАСА ВАГНЕРОВЦАМ И РОССИИ КОТОРЬІЯ КРОШАТЬ БАНДЕРОВСКИХ ФАШИСЬТЯВ НА ФАРШЬ», та у подальшому, 06.03.2023 о 15 год. 13 хв. відправив указане миттєве повідомлення у додатку- мессенджері «Viber» абоненту « ОСОБА_6 » ( НОМЕР_3 ), таким чином поширивши його.

Відповідно до висновку за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 2350-2356/2357-2363 від 23.06.2023, проведеної експертами Полтавського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України, у даній публікації міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України.

ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних суспільно-небезпечних наслідків, з політичних та ідеологічних мотивів, з метою швидкого розповсюдження інформації антиукраїнської спрямованості та донесення її стороннім особам, 06.03.2023 здійснив виготовлення та поширення матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році. і

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив виготовлення та поширення матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 436-2 КК України.

У подальшому, 09.03.2023 ОСОБА_4 , діючи повторно, продовжуючи займати антиукраїнську позицію та підтримуючи дії держави-агресора (російської федерації) у проведенні агресивної війни проти України, маючи злочинний умисел спрямований на виготовлення та поширення матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, реалізуючи та бажаючи довести його до кінця, і досягнути злочинну мету, перебуваючи за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи власний мобільний телефон Ulefone, моделі Ulefone_S1, s/n НОМЕР_2 , виготовив друкований текст: «ІНФОРМАЦІЯ_4», та у подальшому, 09.03.2023 о 15 год. 13 хв. відправив указане миттєве повідомлення у додатку-мессенджері «Viber» абоненту « ОСОБА_6 » ( НОМЕР_3 ), таким чином поширивши його.

Відповідно до висновку за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 2350-2356/2357-2363 від 23.06.2023, проведеної експертами Полтавського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України, у даній публікації міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України.

ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних суспільно-небезпечних наслідків, з політичних та ідеологічних мотивів, з метою швидкого розповсюдження інформації антиукраїнської спрямованості та донесення її стороннім особам, повторно здійснив виготовлення та поширення матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив виготовлення та поширення матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Надалі, 17.03.2023 ОСОБА_4 , діючи повторно, продовжуючи займати антиукраїнську позицію та підтримуючи дії держави-агресора (рф) у проведенні агресивної війни проти України, маючи злочинний умисел спрямований на поширення матеріалів, у яких міститься заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, реалізуючи та бажаючи довести його до кінця, і досягнути злочинну мету, перебуваючи за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи власний мобільний телефон Ulefone, моделі Ulefone_S1, s/n НОМЕР_2 , о 17 год. 43 хв. надіслав у додатку-мессенджері «Viber» абоненту « ОСОБА_7 » ( НОМЕР_4 ) та о 21 год. 27 хв. абоненту «ОСОБА_8 » ( НОМЕР_3 ) відео файл під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розміщеного на відеохостингу YоuTube за мережевим посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3, наступного змісту: «Мам, я в плену, но ты не плачь. Заштопали, теперь как новий. Меня лечил донецкий врач ОСОБА_13, строгий и суровий. Лечил меня. Ти слышишь, мам: Я бил по городу из "Градов", И полбольницы просто в хлам, Но он меня лечил: «Так надо». Мам, я - чудовище, прости. В потоках лжи мы заблудились. Всю жизнь мне зтот крест нести. Теперь мои глаза открылись. Нас провезли по тем местам, Куда снаряды угодили.А мы не верили глазам: Что мы с Донбассом натворили! В больницах раненых полно. Здесь каждый Киев проклинает. Отец, белей, чем полотно, Ребенка мертвого качает. Мать, я - чудовище, палач. И нет здесь, мама, террористов. Здесь только стон людской и плач, А мы для них страшней фашистов. Нас, мам, послали на убой, Не жалко было нас комбату. Мне ополченец крикнул: "Стой! Ложись, сопляк!», - и дальше матом. Он не хотел в меня стрелять. Он - Человек, а я - убийца. Из боя вьнес! Слышишь , мать, Меня, Донбасса кровопийцу! Мам, я в плену, но ты не плачь. Заштопали, теперь как новий. Меня лечил донецкий врач ОСОБА_13, строгий и суровый. Он выполнял врачебный долг, А я же, от стыда сгорая, Впервые сам подумать смог: Кому нужна война такая?», таким чином поширивши його.

Відповідно до висновку за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 2350-2356/2357-2363 від 23.06.2023, проведеної експертами Полтавського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України, у даній публікації міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, а також, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

ОСОБА_4 , діючи повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних суспільно-небезпечних наслідків, з політичних та ідеологічних мотивів, з метою швидкого розповсюдження інформації антиукраїнської спрямованості та донесення її стороннім особам, здійснив поширення матеріалів, у яких міститься заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, вчиненому повторно.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив поширення матеріалів, у яких міститься заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Отже, своїми умисними діями, які виразились у виготовленні та поширенні матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році; а також у поширенні матеріалів, у яких міститься заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014, вчиненому повторно, ОСОБА_4 у сукупності вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

29 червня 2023 року між прокурором відділом нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2 КК України - у виді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 3 ст. 436-2 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначивши остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком встановленим судом.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просить її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Вину у скоєнні кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаюється у скоєному.

Захисник ОСОБА_5 підтвердила добровільність укладення угоди та просила її затвердити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_4 , узгоджену міру покарання.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали, які надійшли з угодою про визнання винуватості, приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 468 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є не тяжким та тяжким злочинами. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкціям, які передбачені ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, свою вину визнав, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень , є особою з інвалідністю, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає, за можливе призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст. 436-2 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, без конфіскації майна; за ч.3 ст. 436-2 КК України, у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком терміном два роки. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, що буде достатньою мірою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст. 476 КПК України.

При цьому суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого в порядку ст. 122, 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо, зокрема, інше майно було використано як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, враховуючи положення п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, суд застосовує спеціальну конфіскацію до майна, за допомогою якого було вчинено злочин, а саме мобільний телефон Ulefone, моделі Ulefone_S1, s/n НОМЕР_2 .

В силу ч.4 ст. 174 КПК України, з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений арешт на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 11.04.2023 (справа №554/3085/23, провадження № 1-кс/554/4490/2023) на мобільний телефон марки Ulefone, моделі Ulefone_S1, s/n НОМЕР_2 , IMEI1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» з номером мобільного телефону НОМЕР_1 .

Керуючись ст. ст. 100, 122, 124, 174, 373, 374, 474,475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 червня 2023 року, укладену між прокурором відділом нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_12 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст. 436-2 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, без конфіскації майна;

- за ч.3 ст. 436-2 КК України, у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку на 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Роз`яснити ОСОБА_4 наслідки невиконання угоди, передбачені ч.1, ч.5 ст.476 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи в сумі 12426 ( дванадцять тисяч чотириста двадцять шість) гривень 96 копійок.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати у кримінальному провадженні спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави речовий доказ- мобільний телефон марки Ulefone, моделі Ulefone_S1, s/n НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання до кімнати речових доказів слідчого відділу УСБУ в Полтавській області (м.Полтава, вул. Соборності. 40).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 11.04.2023 (справа №554/3085/23, провадження № 1-кс/554/4490/2023) на мобільний телефон марки Ulefone, моделі Ulefone_S1, s/n НОМЕР_2 , IMEI1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» з номером мобільного телефону НОМЕР_1 .

Сімкарту мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» номер мобільного телефону НОМЕР_1 - повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1