УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року

м. Київ

справа № 486/1852/21

провадження № 51- 3144 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 22 березня 2023 року щодо ОСОБА_4 .

Обставини справи

1. Вироком Южноукраїнського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 січня 2022 року, залишеним без змін апеляційним судом,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за частиною 1 статті 122 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

Згідно положень статті 75 КК суд звільнив ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням і визначив іспитовий строк тривалістю 1 рік та поклав на нього виконання обов`язків, передбачених статтею 76 цього Кодексу.

2. Суд визнав доведеним, що ОСОБА_4 13 вересня 2021 року приблизно 21.30 год перебуваючи за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту з ОСОБА_5 , в одній з кімнат квартири повалив останню на ліжко та наніс не менше 5-6 ударів кулаками в область обличчя та рук, якими потерпіла закривала своє обличчя, спричинивши середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому кістки основної фаланги третього пальця правої кисті, крововиливу з набряком м`яких тканин в ділянці лівої щоки, набряку м`яких тканин в тім`яній ділянці зліва та справа..

Доводи касаційної скарги

3. У касаційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржену ухвалу через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначення занадто м`якого покарання і призначити розгляд в суді апеляційної інстанції.

4. На обґрунтування своєї позиції прокурор зазначає, що суд апеляційної інстанції помилково зробив висновок, що факт попереднього засудження ОСОБА_4 за домашнє насильство та вчинення нового злочину з ознаками домашнього насильства у поєднанні з негативною характеристикою за місцем проживання не свідчить про неможливість виправлення без реального відбування покарання оскільки не ґрунтується на вимогах закону.

Оцінка суду

5. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копію судового рішення, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

6. Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

7. Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

8. Мотивуючи своє рішення щодо виду та розміру покарання, суд першої інстанції , з яким погодився апеляційний суд, врахував класифікацію злочину відповідно до статті 12 КК та обставини вчиненого правопорушення. Суд дав оцінку даним про особу винного, який свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, висловив щире каяття і жаль з приводу скоєного, просив вибачення у потерпілої. При цьому, з огляду на встановленні в судовому засіданні обставини кримінального провадження, прокурор, у суді першої інстанції, вважав за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання зі звільненням останнього від його відбування з випробуванням, тобто застосувати положення ст. 75 КК. Потерпіла із запропонованим прокурором покаранням погодилась.

9. Законодавець, визначаючи правила застосування статті 75 КК, не виключив можливість її застосування також й у випадку попереднього засудження особи за такий же злочин. Прокурор не навів у касаційній скарзі обґрунтування тому, у чому полягає неправильність застосування статті 75 КК і якими положеннями закону суду заборонено застосовувати цю статтю у ситуації, яка розглядалася судами першої та апеляційної інстанцій.

10. Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції в частині призначення засудженому покарання та не знайшов істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Рішення апеляційного суду належним чином мотивоване.

11. Фактично, доводи прокурора зводяться до того, що суди першої і апеляційної інстанції надали таку оцінку обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженого та іншим обставинам справи, з якою не згоден прокурор.

12. У касаційній скарзі прокурор не навів підстав вважати обране покарання явно несправедливим і переконливих доводів, які б спростовували висновки судів в цій частині, та які свідчать про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

13. З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які свідчать про необхідність відкриття провадження і перевірки його матеріалів, а з касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 22 березня 2023 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3