справа № 208/4473/23
№ провадження 1-кс/208/992/23
УХВАЛА

Іменем України

25 травня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за клопотанням прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна, -

в с т а н о в и в:

Прокурор Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна.

У своєму клопотанні просить суд накласти арешт на автомобіль Mercedes-Benz 312 D - П18, р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , мешкає АДРЕСА_1 , та який перебуває у користуванні водія ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає: АДРЕСА_2 , а саме відчуження, розпорядження та використання вказаного транспортного засобу, який вилучено в ході огляду вказаної ДТП.

Прокурор в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі.

Слідчий суддя, вивчивши надані суду матеріали клопотання, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів клопотання у провадженні СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000792 від 24.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Встановлено, що 23.05.2023 року о 17.30 год. в Заводському районі на пр.Свободи, в районі будинку №30, водій автомобіля Mercedes-Benz 312 D - П18 ( ТЗОВ ЛТК МЕГАБУДТРАНС) маршрут громадського транспорту №20 р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину дороги по регульованому пішохідному переходу справо наліво відносно напрямку руху ТЗ.

Внаслідок ДТП пішоходу ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження. Таким чином встановлено, що в результаті скоєння дорожньо-транспортної пригоди потерпілим та закладу охорони здоров`я, спричинено збитки при наданні медичної допомоги зазначеній особі.

У ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні проведені наступні слідчі дії, у ході проведення яких тимчасово вилучено наступне майно: у період часу 23.05.2023 з 18.15 год. до 18.45 год. слідчим проведено огляд місця ДТП, що мало місце по пр. Свободи, в районі будинку №30, в ході якого було оглянуто та вилучено автомобіль марки Mercedes-Benz 312 D - П18, р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , мешкає АДРЕСА_1 .

Тобто, 23.05.2023 року в ході огляду місця ДТП автомобіль Mercedes-Benz 312 D - П18, р.н. НОМЕР_1 , слідчим було вилучено та поміщено на спеціальний майданчик для зберігання транспортних засобів Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою м. Кам`янське вул. Медична, 15.

Вилучений автомобіль Mercedes-Benz 312 D - П18, р.н. НОМЕР_1 , має значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, яке полягає у з`ясуванні істини у кримінальному провадженні, необхідно провести автотехнічну експертизу та експертизу технічного стану транспортного засобу, а також з метою збереження речового доказу, а саме автомобілю Mercedes-Benz 312 D - П18, р.н. НОМЕР_1 .

Постановою слідчого від 12.05.2023 р. автомобіль "ВАЗ 2106" р.н. НОМЕР_3 було визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000702 від 11.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч. 3ст. 170 КПК України).

При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Зокрема, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Враховуючи вище викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст.168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, та для з`ясування істини у кримінальному провадженні, необхідно провести автотехнічну експертизу та експертизу технічного стану транспортного засобу, а також з метою збереження речового доказу, а саме автомобілю Mercedes-Benz 312 D - НОМЕР_4 , р.н. НОМЕР_1 слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про арешт майна, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.110, 131, 132, 168, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль Mercedes-Benz 312 D - П18, р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , мешкає АДРЕСА_1 , та який перебуває у користуванні водія ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає: АДРЕСА_2 , а саме відчуження, розпорядження та використання вказаного транспортного засобу, який вилучено в ході огляду вказаної ДТП, в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000792 від 24.05.2023року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського Апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1