Провадження №11-кп/801/26/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

захисника засудженого адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 травня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання захисників засудженого ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про звільнення засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від подальшого відбування покарання у виді довічного позбавлення волі у зв`язку з хворобою, -

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання захисників засудженого ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про звільнення засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від подальшого відбування покарання у виді довічного позбавлення волі у зв`язку з хворобою.

Розглянувши клопотання, суд першої інстанції відмовив у його задоволенні з тих підстав, що доводи захисників про те, що ОСОБА_8 обмежений в доступі до необхідних йому інших медичних препаратів, небулайзерної терапії та спеціалізованих закладів охорони здоров`я є необґрунтованими, ОСОБА_8 отримує належне лікування в умовах пенітенціарної системи, а у разі необхідності лікування в умовах стаціонару засуджений має право отримувати медичну допомогу і лікування, у тому числі платні медичні послуги за рахунок особистих грошових коштів чи коштів рідних та близьких. Крім того, законним приводом до розгляду питання про звільнення від відбування покарання засудженого, який захворів на тяжку хронічну хворобу, є подання начальника виправно-трудової установи чи слідчого ізолятора, спецчастини яких обслуговують лікарні для засуджених.

В апеляційних скаргах засуджений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 , вважаючи ухвалу суду першої інстанції незаконною через істотні порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, просять її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання за вироком Апеляційного суду Львівської області від 19.09.2008.

Апеляційні скарги мотивують тим, що висновки суду про те, що ОСОБА_8 отримує все необхідне йому лікування під час відбування покарання та не підлягає звільненню не відповідають обставинам справи. Також зазначають, що відсутність звернення керівника установи відбування покарання з клопотанням про звільнення засудженого свідчить про те, що лікуючі лікарі не належним чином виконують покладені на них обов`язки. Судово-медичний експерт ОСОБА_11 , допитана в судовому засіданні, послідовно підтримувала позицію, що лікування, необхідне для засудженого, неможливо отримати під час відбування покарання. У висновку СМЕ №24-к від 02.03.2022 експерти вказують на несумісність стану здоров`я засудженого з усіма обставинами під час його відбування покарання. Судом не надано оцінки психологічній характеристиці на засудженого ОСОБА_8 , з якої вбачається, що він характеризується товаристкістю, врівноважений у своїх почуттях та діях, йому властива гнучкість поведінки, висока соціальна адаптивність, він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, є особою похилого віку та особою з інвалідністю третьої групи.

На апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 прокурор Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_12 подав заперечення в яких просить апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу суду першої інстанції від 02.05.2022 залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Заслухавши доповідь судді, виступи в дебатах засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали свої апеляційні скарги, прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які покладались на розсуду суду, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає за можливе апеляційні скарги задовольнити.

Відповідно до ст. 537 КПК під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою.

Згідно ст. 152 КВК України підставами звільнення від відбування покарання є: відбуття строку покарання, призначеного вироком суду; закон України про амністію; акт про помилування; скасування вироку суду і закриття кримінального провадження; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; хвороба; інші підстави, передбачені законом.

Інститут звільнення від покарання та його відбування є одним з проявів принципу гуманізму у кримінальному праві. Його застосування спрямоване на звуження меж кримінально-правової репресії, для стимулювання виправлення засудженого, адаптації його до норм соціальної поведінки та вимог дотримання правопорядку. Суть цього інституту полягає у тому, що: 1) за підстав, передбачених Кримінальним кодексом засуджений може (або повинен) бути звільнений судом від: а) реального відбування покарання, призначеного вироком суду; б) подальшого відбування покарання, частину якого він вже відбув; 2) засудженому може бути: а) замінено покарання більш м`яким; б) пом`якшено призначене покарання. Звільнення від покарання та його відбування, заміна покарання більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання становлять виключну прерогативу суду, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування.

Матеріальною підставою звільнення від покарання та його відбування є недоцільність або ж неможливість призначення чи виконання покарання в силу втрати чи значного зменшення суспільної небезпечності особи, яка вчинила злочин, погіршення стану її здоров`я або ж в силу зміни закону. Ці загальні підстави конкретизуються стосовно окремих видів звільнення від покарання та його відбування.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину захворіла на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання, суд повинен врахувати тяжкість вчинення злочину, характер захворювання та інші обставини справи.

Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, визначений Додатком № 12 до Наказу Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 № 1348/5/572 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі».

Захворювання на тяжку хворобу є підставою для звільнення особи від покарання або від подальшого його відбування лише у випадках, якщо ця хвороба не лише за тяжкістю, а й за характером перешкоджає відбуванню покарання, тобто коли подальше відбування покарання загрожує життю особи або може призвести до серйозного погіршення стану здоров`я чи інших тяжких наслідків.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» №8 від 28.09.1973 при вирішенні питання про звільнення від відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, крім осіб, які захворіли на хронічну душевну хворобу, судам необхідно з`ясувати чи перешкоджає хвороба подальшому відбуттю покарання, а не виходити лише з висновку лікарської комісії про стан здоров`я засудженого.

Висновок суду про необхідність відмови у задоволенні клопотань захисників засудженого ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_8 зроблений передчасно, оскільки він суперечить фактичним обставинам судового провадження.

В ході апеляційного перегляду судового рішення за клопотанням захисника ОСОБА_9 , яке частково задоволено апеляційним судом, були досліджені в порядку ч.3 ст. 404 КПК України письмові докази та допитані лікар-пульмонолог ОСОБА_13 , експерти ОСОБА_14 та ОСОБА_11 .

Так, відповідно до висновку №15 від 16.11.21 лікарської консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання у засудженого ОСОБА_8 наступні захворювання: бронхіальна астма персистуюча, важкий перебіг, стадія загострення. Емфізема легень. Дифузний пневмосклероз. ВН III ЛН III ХЛСН II А. ЗЗТБ легень у вигляді кальцинату справа (Д3). IХС. Атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба II ст., 2 ст. Гіпертензивне серце (гіпертрофія лівого шлуночку) ризик ССУ високий, СН IIA. Сечокам`яна хвороба. Пресбіопія обох очей.

Одноголосним рішенням комісії визначено, що наявне захворювання входить до переліку захворювань, що є підставою для подання матеріалів до суду про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання затвердженого спільним наказом МОЗ України та Міністерством юстиції України пункт IХ від 15.08.2014 № 1348/5/572 .

Заключний діагноз у вказаному висновку підтверджений у висновку експертів №24-к від 02.03.22, де експерти зазначили, що наявне у ОСОБА_8 захворювання органів дихання бронхіальна астма з легеневою недостатністю 3 стадія ВХОДИТЬ до "Переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання", затвердженого спільним наказом МОЗ України та Міністерством юстиції України від 15.08.2014 №1348/5/572, конкретно пункт IХ (усі захворювання органів дихання з легеневою недостатністю III стадії).

Наявні медичні дані свідчать про ускладнення та тяжкі наслідки хвороб ОСОБА_8 за час відбування покарання. Характер наявних захворювань, перебіг вказаних патологічних змін, враховуючи динамічні зміни клінічних проявів і даних інструментальних досліджень, свідчать про різке погіршення стану та розвиток ускладнень, що відбувалось в період 2019-2021 роки в місцях позбавлення волі, зокрема: наростання ступеню дихальної недостатності,

зафіксоване документально: 24.09.19 р. - 1 ступеню, 23.10.19 р. - 1-11 ступеню, з 03.01.2020 р. - III ступеню.

Це свідчить про те, що подальше перебування в місцях позбавлення волі призведе до прогресування ускладнень і становить загрозу життю хворого. Прогноз при даному захворюванні органів дихання щодо вилікування несприятливий. За результатами проведення діагностичних досліджень (спірографія) встановлено незворотні зміни: різкі порушення по змішаному типу (рестриктивний та обструктивний).

Характер наявних у ОСОБА_8 захворювань (полівалентна бронхіальна астма з III ступенем легеневої недостатності, гіпертонічна хвороба II стадії з високим ризиком серцево-судинних ускладнень) у високій мірі обумовлює прогноз виникнення у будь-який момент небезпечних для життя ускладнень, зокрема, ризик раптової смерті від нападу бронхіальної астми (задухи), смерті внаслідок серцево-судинних ускладнень гіпертонічної хвороби, тому подальше утримання особи в місцях позбавлення волі без надання спеціалізованої медичної допомоги загрожує його життю.

Лікування наявних у ОСОБА_8 захворювань потребує високоспеціалізованої третинної допомоги (стаціонарної та амбулаторної). Лікувальні заклади установ виконання покарань не відносяться до закладів високоспеціалізованої третинної медичної допомоги.

Даний висновок в повному обсязі підтвердили голова судово-медичної експертної комісії ОСОБА_14 та експерт ОСОБА_11 при апеляційному перегляді судового рішення.

Крім того, експерт ОСОБА_14 пояснив, що медичні заклади установ виконання покарань не відносяться до закладів третинної медичної допомоги, а захворювання засудженого ОСОБА_8 потребують саме третинного високоспеціалізованого рівня медичної допомоги.

Лікар-пульмонолог Вінницької обласної лікарні ім. М.І. Пирогова ОСОБА_13 , підтримавши свої показання, які він давав у суді першої інстанції, додатково пояснив, що стан ОСОБА_8 за останні три роки різко погіршився, внаслідок його неналежного лікування та перебування в неналежних умовах, до бронхіальної астми приєдналось хронічне обструктивне захворювання легень. Для лікування захворювання ОСОБА_8 необхідно як медикаментозне лікування, так і використання спеціального обладнання, чого в установі виконання покарань немає.

Одним із головних критеріїв запобігання подальшому погіршенню стану здоров`я засудженого є звільнення його з агресивного середовища, яким є місце ув`язнення, через наявність у ньому сирості, грибку, нечастому його провітрюванню, наявності сторонніх запахів.

Зі звіту за результатами повторного моніторингового візиту до державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)», складеного представниками Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та громадськими моніторами, вбачається, зокрема, що частина камер установи є непридатною для розміщення ув`язнених, інша потребує негайного ремонту та не може використовуватись для утримання в`язнів за санітарно-гігієнічними вимогами.

Наведені докази в їх сукупності свідчать про те, що наявна у засудженого хвороба перешкоджає відбуванню ним покарання.

При цьому, суд враховує особу ОСОБА_8 , який за місцем відбування покарання характеризується позитивно, згідно психологічної характеристики він відчуває себе комфортно серед людей і буде мати тенденцію до пошуку нових комунікативних можливостей, має потребу бути прийнятим та визнаним оточенням, має схильність встановлювати близькі і чуттєві відносини з оточуючими, за визначенням підсистемою «Кассандра» Єдиного реєстру засуджених та осіб, взятих під варту засуджений ОСОБА_8 має низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та рівень втручання.

Суд в ухвалі безпідставно зазначив, що законним приводом до розгляду питання про звільнення від відбування покарання засудженого, який захворів на тяжку хронічну хворобу, є подання начальника виправно-трудової установи чи слідчого ізолятора, оскільки відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України таке питання, у тому числі, вирішується судом за клопотанням засудженого, його захисника.

При цьому колегія суддів приймає до уваги відповідь на адвокатський запит адвоката ОСОБА_9 начальника установи, де відбуває покарання засуджений ОСОБА_8 , згідно якої, беручи до уваги висновок лікарсько-консультативної комісії від 16.11.2021 та висновок судово-медичної експертної комісії від 02.03.2022, яким встановлено наявність тяжкої хвороби, що входить до переліку захворювань, затверджених спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15.08.2014, враховуючи особу засудженого, міру призначеного судом покарання, його поведінку за весь час відбування покарання, при вирішенні питання щодо звільнення від відбування покарання за хворобою засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_8 адміністрація установи покладається на розсуд суду.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 травня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання захисників засудженого ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання у зв`язку з хворобою скасувати через істотні порушення кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Клопотання захисників засудженого ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання у зв`язку з хворобою задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 84 КК України у зв`язку з хворобою звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від подальшого відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного вироком апеляційного суду Львівської області від 19.09.2008 за ст. 27 ч. 3, 15 ч. 2, 115 ч. 2 п. 5, 6, 11, 12; 27 ч. 3, 115 ч. 2, п. 5, 12; 27 ч.3, 194 ч. 2; 27 ч. 3, 263 ч. 1; 27 ч. 3, 125 ч. 2 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: