У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000123 - старшого слідчого 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новоайдар Луганської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000123 від 24.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 .

Подане клопотання мотивує тим, що громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не раніше 23.04.2022, перебуваючи на території Білокуракинської селищної територіальна громади Сватівського району Луганської області, яка з 05.03.2022 та на час повідомлення про підозру є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, перебуваючи на посаді начальника філії «Білокуракинський райавтодор» ДП «Луганський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», маючи відповідну освіту, фахові знання, управлінські навички та досвід роботи на керівній посаді більше, ніж 5 років, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, а також розуміючи факт захоплення Сватівського району Луганської області збройними силами російської федерації та лнр, усвідомлюючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію та те, що Україна є унітарною державою, а її територія в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою, будучи обізнаним про те, що територія Сватівського району Луганської області є невід`ємною складовою частиною України, ОСОБА_7 , виконуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади російської федерації, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на території Луганської області системи органів державної влади, створеної окупаційною владою, керуючись раніше виниклим мотивом, почав надавати допомогу окупаційній адміністрації держави-агресора (пособництво), що діяла на окупованій частині Луганської області.

Так, слідчий вказує, ОСОБА_7 прийняв пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора та добровільно зайняв посаду начальника філії «Білокуракинський райавтодор» підконтрольного окупаційній владі Державного унітарного підприємства ЛНР «Луганський автодор» (мовою оригіналу - «Государственное унитарное предприятие Луганской Народной Республіки «Луганский автодор»).

У період з 23.04.2022 по теперішній час, ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді начальника філії «Білокуракинський райавтодор» ДУП «Луганський автодор» не виконав накази виконавчого директора ДП «Луганський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 04 від 01.04.2022 та № 05 від 05.04.2022, не припинив діяльність підпорядкованого йому підрозділу, не вжив заходів щодо зміни місцезнаходження філії на підконтрольну українській владі територію та не забезпечив консервування наявного в філії майна для недопущення його використання окупаційною владою.

Натомість, діючи з метою завдання шкоди Україні, не раніше 23.04.2023 ОСОБА_7 підтримав та реалізував рішення окупаційної адміністрації держави-агресора, а також передав представникам окупаційної адміністрації держави-агресора матеріальні цінності та інші активи. Зокрема, ОСОБА_7 виконав постанову Уряду ЛНР від 09.04.2022 №323/22 «Про передачу в тимчасове зовнішнє управління майна», а також виданий на її виконання наказ ДУП ЛНР «Луганський автодор» № 42 від 22.04.2022, за яким рухоме та нерухоме майно, яке перебувало у власності філії «Білокуракинський райавтодор» ДП «Луганський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», перейшло у власність ДУП ЛНР «Луганський автодор».

На займаній посаді ОСОБА_7 видавав накази, розпорядження, підписував документи вказаної філії та вчиняв інші дії на користь держави-агресора та окупаційної адміністрації.

Так, відповідно до листа ДП «Луганський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» начальник філії «Білокуракинський райавтодор» ОСОБА_7 будучи матеріально відповідальною особою за ввірене йому майно філії, організував проведення його інвентаризації та перереєстрації на баланс підконтрольного окупаційній адміністрації ДУП ЛНР «Луганський автодор». Зокрема, під керівництвом ОСОБА_7 на баланс ДУП ЛНР «Луганський автодор» було передане наступне майно: виробнича база (контора, тамбур, механічна майстерня, котельня, склади, убиральня, побутовий комплекс, тамбур, прибудова), автогрейдер, вантажні автомобілі, асфальтоукладач, автобуси, бульдозери, екскаватор, трактори, навантажувач, машина для ямочного ремонту, шнекороторний снігоочисник, фреза навісна, причепи, косарки, котли бітумні, котки, асфальто-бетонний завод (контора-лабораторія, вісова, ганок, щитова, бітумосховище, резервуари, трансформаторна підстанція, виробник асфальто-бетону, котельня, котли, тамбур, убиральня).

Слідчий вказує, що також дії ОСОБА_7 , який діяв за вказівками керівництва ДУП ЛНР «Луганський автодор» та в інтересах окупаційної влади, сприяли подоланню опору місцевого населення по відношенню до окупаційної влади, утвердженню окупаційної адміністрації та завоювання прихильності місцевих мешканців, формуванню у останніх негативної думки про українську владу, тобто таким чином ОСОБА_7 підтримав рішення та дії держави-агресора та окупаційної адміністрації та добровільної підготовки і передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, та окупаційній адміністрації держави-агресора.

Таким чином, слідчий вказує, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме у вчиненні умисних дій, які спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво) та окупаційній адміністрації держави-агресора з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, окупаційної адміністрації держави-агресора та шляхом добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора та окупаційній адміністрації держави-агресора.

Зазначає, що У ході досудового розслідування здобуто наступні докази, які дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, а саме:

Протокол огляду від 16.08.2023;

Відповідь на доручення з оперативного підрозділу від 21.11.2022;

Відповідь на доручення з оперативного підрозділу від 30.05.2023;

Відповідь на доручення з оперативного підрозділу від 21.08.2023;

Рапорт про виявлення кримінального правопорушення від 11.07.2022;

Протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 27.07.2023;

Протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 27.07.2023;

Відповідь на запит з ГУ ДМСУ в Закарпатській області від 13.07.2023

Протоколи пред?явлення для впізнання від 10.08.2023;

Протоколи пред?явлення для впізнання від 08.08.2023;

Інші матеріали кримінального провадження.

15 серпня 2023 року громадянину України ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України, тобто у умисних дій, які спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво) та окупаційній адміністрації держави-агресора з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, окупаційної адміністрації держави-агресора та шляхом добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора та окупаційній адміністрації держави-агресора.

Вказує, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, воєнним станом в Україні, тимчасовою окупацією території Луганської області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області, а саме у м. Білокуракине Сватівського району та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістки про виклик ОСОБА_7 на 09:00 19.08.2023, 20.08.2023 та 21.08.2023 до слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000049 від 29.03.2023, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, допиту в якості підозрюваного тощо.

Жодного разу в призначений час на виклик слідчого громадянин України ОСОБА_7 , у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Слідчий вказує, що таким чином, у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме у вчиненні умисних дій, які спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво) та окупаційній адміністрації держави-агресора з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, окупаційної адміністрації держави-агресора та шляхом добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора та окупаційній адміністрації держави-агресора.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий вказує, що про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчиненні злочину, в якому вона підозрюється. Санкція ч. 1 ст. 111-2 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої; вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваного кримінального правопорушення, а саме показань свідків, протоколів оглядів сайтів, які містять матеріали фотозйомки та інші носії інформації (у тому числі комп`ютерні дані), що свідчать про колабораційну діяльність ОСОБА_7 ; переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування на окупованій державою-агресором території, про що свідчить неприбуття на виклик до СВ УСБУ в Закарпатській області три рази, та не повідомлення слідчому та прокурору про причини та неможливість прибуття на виклик, у зв`язку з чим його оголошено у розшук; спосіб вчинення злочину (здійснює злочинну діяльність умисно, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та України в цілому, знаходиться на тимчасово окупованій території, співпрацюючи з окупаційною адміністрацією, що з великою часткою ймовірності спонукатиме його до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу).

Крім того слідчий вказує про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який пов`язаний із можливістю знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів (статутні, реєстраційні документи, накази, розпорядження, кадрова документація, функціональні обов`язки), які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення свідчить факт перебування підозрюваного на окупованій території Луганської області.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення, як зазначає слідчий, свідчить наступне: ОСОБА_7 продовжує добровільно співпрацювати із окупаційною владою держави-агресора, і далі проводить діяльність на тимчасово окупованій території Луганської області; продовжуючи займати зазначену вище посаду, підозрюваний ОСОБА_7 на теперішній час перебуває на частині території України, яка перебуває під контролем окупаційної адміністрації, продовжує свою злочинну діяльність, активно співпрацює з представниками держави агресора, що має наслідком подальше вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Слідчий вказує, що всі ці обставини в сукупності свідчать про те, що перебуваючи без запобіжного заходу, підозрюваний зможе продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

У зв`язку із переховуванням від органів досудового розслідування, постановою слідчого від 28.08.2023 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в розшук.

Слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням та зібраними матеріалами кримінального провадження встановлено, що станом на теперішній час підозрюваний ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області, а саме у м. Білокуракине Сватівського району.

Також слідчий посилається на ч. 6 ст. 176 КПК України, відповідно до якої під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

Таким чином, слідчий вказує, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до вищевказаного переліку, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, слідчий просить застосувати у кримінальному провадженні № 0000123 від 24.08.2023 до громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала з підстав та мотивів, зазначених у ньому, просила клопотання задовольнити.

Захисник підозрюваної в судовому засіданні щодо задоволення клопотання не заперечив.

Заслухавши думку прокурора про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пояснення захисника, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В провадженні слідчого відділу УСБУ у Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000123 від 24.08.2023 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Слідчим суддею встановлено, що у межах вказаного кримінального провадження 15.08.2023 у даному кримінальному провадженні громадянину України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, тобто вчиненні умисних дій, які спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво) та окупаційній адміністрації держави-агресора з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, окупаційної адміністрації держави-агресора та шляхом добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора та окупаційній адміністрації держави-агресора.

З матеріалів справи слідує, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення громадянину ОСОБА_7 у відповідності до вимог ст. ст. 135, 276-278 КПК України опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газеті «Урядовий кур`єр») та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду від 16.08.2023; відповіддю на доручення з оперативного підрозділу від 21.11.2022; відповіддю на доручення з оперативного підрозділу від 30.05.2023; відповіддю на доручення з оперативного підрозділу від 20.07.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 10.08.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 11.08.2023; протоколом пред?явлення для впізнання від 10.08.2023; протоколом пред?явлення для впізнання від 08.08.2023; іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що 28.08.2023 року на підставі того, що підозрюваний ОСОБА_7 переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території Україні, постановою слідчого остання оголошений в розшук.

Крім того, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.08.2023 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000123, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.08.2023, за підозрою громадянина України ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Відтак, з огляду на викладені обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до переконання, що ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду в рамках даного кримінального провадження наявний.

Слідчий суддя, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, вважає, що ОСОБА_7 має можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів (статутні, реєстраційні документи, накази, розпорядження, кадрова документація, функціональні обов`язки), які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки він продовжує добровільно співпрацювати із окупаційною владою держави-агресора і далі здійснює діяльність на тимчасово окупованій території Луганської області, що свідчить про наявність ризиків передбачених п. 2 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

За такого, вказана норма права унеможливлює застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

За правилами ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається. Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Таким чином, дослідивши матеріали, додані слідчим та прокурором до клопотання докази, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та наявність підстав для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги інкриміноване підозрюваному ОСОБА_7 кримінальне правопорушення та факт перебування останнього на тимчасово окупованій території, слідчий суддя зауважує про відсутність підстав для визначення застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 193, 194, 197, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Після затримання підозрюваного і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1