ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1329/23 Справа № 201/5521/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2023 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 14 липня 2023 року включно.

Визначено заставу в розмірі 644 160,00 грн. У разі внесення застави покладено на підозрюваного відповідні процесуальні обов`язки.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень, серед яких особливо тяжкий злочин, за який передбачене суворе покарання, та під час досудового розслідування встановлено та прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, і цим ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Разом з тим зазначено, що ризик знищення, переховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для справи є недоведеним за відсутністю належного підтвердження. Встановлено альтернативну заставу в сумі 644 160,00 гривень як таку, що зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним покладених обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити розмір застави в сумі 4 340 852, 00 грн.

В обґрунтування своєї скарги посилається на те, що слідчим суддею не було належним чином враховано обставини справи, зокрема те, що ОСОБА_7 підозрюється у розтраті коштів місцевого бюджету в сумі 4 340 852,00 грн., втім йому було призначено заставу в розмірі 644 160, грн., що у свою чергу не гарантує виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і наполягав на її задоволенні з викладених у ній підстав; підозрюваного та захисника, які, кожен окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора та просили залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, оскільки зібраними доказами, які містяться в матеріалах провадження, даний факт підтверджується достатньою мірою для вирішення питання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу на етапі досудового розслідування, що не оспорюється стороною обвинувачення в апеляційній скарзі.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Є правильними також висновки суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_7 ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні декількох кримінальних правопорушень, серед яких передбачене ч. 5 ст. 191 КК України, яке за правилами ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачено суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, що може спонукати останнього до спроби уникнути кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів слідства та суду, а також можливості здійснення впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження.

Відповідно до практики ЄСПЛ, ризик втечі підозрюваного має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваного від суду, колегія суддів вважає, що існує вагома ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину у разі визнання його винуватим, може вдатися до відповідних дій.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності збільшення розміру застави, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на те, що прокурор на їх обгрунтування посилається лише на розмір завданих розслідуваним кримінальним правопорушенням збитків, який у даному випадку не є релевантною обставиною, оскільки він не впливає ані на спроможність підозрюваного внести відповідну суму, ані на вагомість для останнього ризику її втрати у випадку неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що за правилами ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Натомість прокурор, вимагаючи в апеляційній скарзі збільшення розміру альтернативної застави до 4 340 852, 00 грн., не надає будь-якого підтвердження наявності у підозрюваного достатніх для її внесення матеріальних активів, при цьому заволодіння будь-якими коштами особисто ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні останньому не інкримінується, відомості про рух коштів за договором № 13/04-1 від 13.04.2021 р., укладеним між Департаментом капітельного будівництва ДМР та ПП "АвтоБудЦентр", які вказували б на те, що принаймні певна їх частина була звернута на свою користь ОСОБА_7 , стороною обвинувачення не надані.

Положеннями п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Приписи ч. 4 ст. 182 КПК України встановлюють, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Зважаючи на вищенаведені обставини, враховуючи майновий стан підозрюваного, дані про його особу, з урахуванням характеру, обставин та наслідків інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що слідчим суддею обгрунтовано прийнято рішення, що альтернативна застава у розмірі 240 прожиткових мінімумів для працездатних осіб також зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і у даному випадку буде цілком достатньою, а перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення встановлених обмежень буде достатнім фактором, що виключає з його сторони будь-які спроби переховуватися від органів досудового розслідування та суду або іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню.

При цьому також приймається до уваги, що на час апеляційного розгляду застава у вказаному розмірі діє щодо підозрюваного близько двох тижнів, і прокурором не надано відомостей про те, що за вказаний час ОСОБА_7 , який не утримується під вартою, вчинив будь-які дії на шкоду досудовому розслідуванню та/або з будь-яких інших міркувань фактично визначений йому розмір застави виявився недостатньо дієвим.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін,

Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4