Справа № 638/728/23
Провадження № 1-кс/638/738/23
УХВАЛА

Іменем України

31 травня 2023 року м. Харків

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі власника майна-адвоката ОСОБА_3 , прокурора - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 від 03.04.2023 по справі № 638/728/23, провадження №1-кс/638/590/23 у межах кримінального провадження. № 0000229 від 05.12.2022,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 від 03.04.2023 по справі № 638/728/23, провадження №1-кс/638/590/23 у межах кримінального провадження. № 0000229 від 05.12.2022.

Мотивуючи означене клопотання, заявник вказує, що під час проведення обшуку 22.03.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , з порушенням суттєвих умов ухвали слідчого судді були вилучені не документи, дозвіл на відшукання і вилучення яких надано цією ухвалою, а документи, які стосуються обміну інформацією між адвокатом та клієнтом, а також листування адвоката з метою виконання умов договору про надання правової (правничої) допомоги, які відповідно до ст.22 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ст. 161 КПК України містять адвокатську таємницю.

Крім того, заявником наведено, що арешт на вказані документи накладено необґрунтовано за відсутності будь-якої потреби оскільки копії вказаних актів-приймання передачі ще до моменту проведення обшуку в офісі за місцем здійснення ним адвокатської діяльності були передані до Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова під час виконання ухвал слідчого судді про дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів постановлених в рамках досудових розслідувань інших кримінальних провадженнях. Також на підтвердження своєї позиції посилається на висновок комітету захисту прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності Національної асоціації адвокатів України, за супровідним листом №686/0/2-23 від 12.04.2023.

В судовому засіданні заявник клопотання підтримав з підстав, які викладені в ньому, просив задовольнити клопотання.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала. Зазначила, що обшук, проведений 22.03.2023 у адвоката ОСОБА_3 , відбувався з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства. Крім того, зазначає, що в результаті тимчасового дозволу на доступ до речей та документів 16.02.2023, отримати запитувані документи не вдалося, натомість Департаментом ЖКГ та ПЕК ХОВА надано витяги з актів приймання -передачі від 16.01.2023 та 01.08.2022, за якими всі затребувані документи передані Департаментом в особі ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_3 . Оскільки були надані саме витяги, а не самі акти, прокурор зазначає, що вони не містили обставин та підстав передачі таких документів та не містили підписів сторін. Крім того прокурор зазначає, що на даний час ці документи мають значення для кримінального провадження, оскільки містять інформацію про фактичне місцезнаходження документів , складених на виконання у мов договорів між ПП « Екіпаж» та Департаментом ХКГ та ПЕК ХОВА. Щодо висновку висновок комітету захисту прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності Національної асоціації адвокатів України, вважає, що він не має братися до уваги слідчим суддею через його одноособовість та суб`єктивність, а також з огляду на те, що діяльність зазначеного комітету не передбачена нормами КПК України. 17.05.2023 через канцелярію до суду було направлене аналогічне за змістом заперечення на клопотання про скасування арешту майна. Зауважила, що під час розгляду клопотання про накладання арешту на вилучене під час обшуку майно, вилучені акти приймання-передачі документів, укладені між Департаментом ЖКГ та ПЕК ХОВА та адвокатом ОСОБА_3 до суду не надавалися та в судовому засіданні не досліджувалися.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Так, СВ ХРУП № 3 ГУНП В Харківській області здійснюється досудове розслідування за процесуальним керівництвом Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова у кримінальному провадженні №0000229 від 05.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

В рамках наведеного кримінального провадження, 03.04.2023 ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 частково задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на виявлені і вилучені, крім іншого, під час обшуку, проведеного 22.03.2023, в приміщені офісу адвоката ОСОБА_3 : - акт приймання-передачі від 25.01.2023, укладений між адвокатом ОСОБА_3 та директором департаменту ЖКГ та ПЕК ХОДА ОСОБА_5 на 11 аркушах, - акт приймання-передачі від 16.01.2023, укладений між адвокатом ОСОБА_3 та директором департаменту ЖКГ та ПЕК ХОДА ОСОБА_5 на 4 аркушах, - акт приймання-передачі від 25.01.2023, укладений між адвокатом ОСОБА_3 та директором департаменту ЖКГ та ПЕК ХОДА ОСОБА_5 на 20 аркушах, - акт приймання-передачі від 26.01.2023, укладений між адвокатом ОСОБА_3 та директором департаменту ЖКГ та ПЕК ХОДА ОСОБА_5 на 3 аркушах, - акт приймання-передачі від 26.01.2023, укладений між адвокатом ОСОБА_3 та директором департаменту ЖКГ та ПЕК ХОДА ОСОБА_6 на 4 аркушах.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно мотивувальної частини ухвали від 03.04.2023, метою арешту майна, є визначеною в п. 1 ч. 2ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2ст. 173 КПК України.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Разом з тим, як вбачається із наданих суду матеріалів, відсутні відомості вважати, що на даний час арештоване майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України і є безпосередньо предметом кримінального правопорушення що розслідується, а прокурором не доведено зворотнього, посилання на наявність правових підстав, передбачених п. 1 ч. 2ст. 170 КПК України є необґрунтованим, при цьому підозра будь-яким особам у кримінальному провадженні пред`явлена не була, що в свою чергу вказує на безпідставність збереження накладеного арешту на документи, що були вилучені із володіння адвоката ОСОБА_3 .

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

В свою чергу, частиною 1 статті 100 КПК передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.1, п.2 ч.2 статтею 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний: дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики. Адвокату забороняється без згоди клієнта розголошувати відомості, що становлять адвокатську таємницю, використовувати їх у своїх інтересах або інтересах третіх осіб;

Згідно зі статтею 22 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатською таємницею є будь-яка інформація, що стала відома адвокату, помічнику адвоката, стажисту адвоката, особі, яка перебуває у трудових відносинах з адвокатом, про клієнта, а також питання, з яких клієнт (особа, якій відмовлено в укладенні договору про надання правової допомоги з передбачених цим Законом підстав) звертався до адвоката, адвокатського бюро, адвокатського об`єднання, зміст порад, консультацій, роз`яснень адвоката, складені ним документи, інформація, що зберігається на електронних носіях, та інші документи і відомості, одержані адвокатом під час здійснення адвокатської діяльності.

Адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів. Відносини адвоката та його клієнта будуються на принципі конфіденційності.

Дотримання принципу конфіденційності є необхідною і щонайважливішою передумовою довірчих відносин між адвокатом і клієнтом, без яких є неможливим належне надання професійної правничої (правової) допомоги, здійснення захисту та представництва.

Тому збереження конфіденційності будь-якої інформації, яка визначена як предмет адвокатської таємниці законом, або становить персональні дані про фізичну особу, які охороняються законодавством з питань захисту персональних даних, є правом адвоката у відносинах з усіма суб?єктами права, які можуть вимагати розголошення такої інформації, та обов?язком щодо клієнта і тих осіб, кого ця інформація стосується. Дія принципу конфіденційності не обмежена в часі (ч.1 ст.10 Правил адвокатської етики).

Адвокатською таємницею є ч.3 ст.10 ПАЕ:

-факт звернення особи за правовою допомогою;

-будь-яка інформація, що стала відома адвокату, адвокатському бюро, адвокатському об?єднанню, помічнику адвоката, стажисту або іншій особі, яка перебуває в трудових відносинах з адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об?єднанням) у зв?язку з наданням професійної правничої (правової) допомоги або зверненням особи за правовою допомогою;

-зміст будь-якого спілкування, листування та інших комунікацій (у тому числі з використанням засобів зв?язку) адвоката, помічника адвоката, стажиста з клієнтом або особою, яка звернулася за наданням професійної правничої (правової) допомоги;

-зміст порад, консультацій, роз?яснень, документів, відомостей, матеріалів, речей, інформації, підготовлених, зібраних, одержаних адвокатом, помічником адвоката, стажистом або наданих ним клієнту в рамках професійної правничої (правової) допомоги чи інших видів адвокатської діяльності.

Відповідно до висновку комітету захисту прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності Національної асоціації адвокатів України, за супровідним листом №686/0/2-23 від 12.04.2023, вилучені у адвоката ОСОБА_3 документи є такими, що містять адвокатську таємницю.

У рішенні Європейського суду з прав людини справа «Будченко проти України» в розділі «Оцінка суду» встановлено: п. 40 «Суд нагадує, що найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Пунктом 13 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013р. № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» встановлено, що розгляд питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження здійснюється у порядку, передбаченому статтями 147, 158, 174 КПК.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Разом з тим, слідчому судді не надано доказів та не доведено існування правових підстав для подальшого збереження арешту майна, та відсутніми ризиками які слугували підставами для накладення арешту на майно, а відтак клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи вказане, підстав вважати, що наразі існує правова підстава для арешту майна заявника спростовується, а також слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше збереження заходу забезпечення кримінального провадження, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна.

Керуючись, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.174,309 КК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000229 від 05.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України- задовольнити.

Скасувати арешт, накладений у кримінальному провадженні № 0000229 від 05.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, відповідно до ухвали слідчого судді від 03.04.2023 у справі № 638/728/23, провадження 1-кс/638/590/23 на документи, які перебували у володінні адвоката ОСОБА_3 , а саме:

- Акт приймання - передачі від 25.01.2023, укладеного між адвокатом ОСОБА_3 та директором Департаменту ЖКГ та ПЕК Харківської обласної державної адміністрації ОСОБА_5 на 11 арк.;

- Акт приймання передачі від 16.01.2023, укладеного між адвокатом ОСОБА_3 та директором Департаменту ЖКГ та ПЕК Харківської обласної державної адміністрації ОСОБА_5 на 4 арк.;

- Акт приймання передачі від 25.01.2023 укладеного між адвокатом ОСОБА_3 та директором Департаменту ЖКГ та ПЕК Харківської обласної державної адміністрації ОСОБА_5 на 20 арк.;

- Акт приймання передачі від 26.01.2023 укладеного між адвокатом ОСОБА_3 та директором Департаменту ЖКГ та ПЕК Харківської обласної державної адміністрації ОСОБА_5 на 3 арк.;

- Акт приймання передачі від 26.01.2023 укладеного між адвокатом ОСОБА_3 та директором Департаменту ЖКГ та ПЕК Харківської обласної державної адміністрації ОСОБА_5 на 4 арк.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 01.06.2023

Слідчий суддя ОСОБА_1