Справа № 367/3439/22
Провадження № 11-кп/824/3387/2023 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_1
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2023 року продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 , під вартою в ДУ «Київський СІЗО» строком на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 27 квітня 2023 року, а саме до 24 червня 2023 року, включно, з альтернативою внесення застави в розмірі 500 тис. грн..

Таке рішення, суд мотивував тим, що судом ще не допитані свідки, залишається ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 спробує незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та звертає увагу на те, що впродовж судового провадження сталі соціальні зв`язки обвинуваченого не встановлені, а тому існує ризик, того що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 спробує переховуватися від суду, а підвищена суспільна небезпечність інкримінованого ОСОБА_5 злочину не дає підстав застосувати до нього інший запобіжний захід, не пов`язаний з обмеженням особистої свободи.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_5 в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою чи домашнім арештом.

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.

Звертає увагу, що він раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та має на утриманні малолітнього сина, дружину та непрацездатних батьків. Має стійкі соціальні зв`язки та життєві обставини, що можуть слугувати підставою для зміни запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою чи домашнім арештом.

Стосовно ризиків, які зазначив прокурор в своєму клопотанні, то апелянт зазначає, вони є суб`єктивним припущенням обвинувачення, носять ймовірний характер та не підтверджені жодними доказами.

Також, ОСОБА_5 наголошує, що відсутність у нього будь-яких приводів зводить на нівець ризик того, що знаходячись на волі він буде вчиняти аналогічні чи будь які інші правопорушення.

Крім того, у сторони обвинувачення взагалі відсутні будь-які докази звинувачення обвинуваченого у кримінальному правопорушенні передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, від сторін будь-яких клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участю не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе розгляд апеляційних скарг провести у їх відсутність.

Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , як того вимагає закон, суд встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує прокурор, підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

За змістом ч.2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою як застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбаченіч.1 ст. 177 КПК України. Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихстаттею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

У ході судового розгляду, суд першої інстанції визнав доведеним наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 та не припинили свого існування на момент вирішення питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. Оцінивши зазначені ризики, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання обвинуваченому ОСОБА_5 під вартою належним чином мотивувавши своє рішення. Висновок суду про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини сформульованої у контексті оцінки ризиків неналежної процесуальної поведінки особи, зокрема у рішеннях «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), заява №45100/98, п. 106, від 08.02.2005 року та«Летельє проти Франції», п. 43, від 26.06.1991 року.

Так, колегією суддів визнається доведеним ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду. При цьому, указаний ризик, на думку колегії суддів, є значним. Колегія суддів зважає на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину. Наявність даного ризику стверджується суворістю покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку доведеності її вини у вчиненні інкримінованого їй злочину, що суд зобов`язаний враховувати відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 178 КПК України. При оцінці даного ризику, колегією суддів враховуються конкретні обставини вчинення злочину, поставленого у вину обвинуваченій, а також існування реальної можливості переховування враховуючи ситуацію, яка існує в державі, у тому числі і ту, яка викликана зовнішнім втручанням іншої держави. Наведене указує на існування ризику переховування обвинуваченої від суду, що указує на наявність підстав для застосування щодо обвинуваченої запобіжного заходу.

Обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 кримінального правопорушення дають підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу на свідків.

Наведене у своїй сукупності указує на обґрунтованість висновків суду першої інстанції про існування ризиків, передбачених п.1,3 ст.177 КПК України, що указує на наявність підстав для продовження строку тримання обвинуваченому ОСОБА_7 під вартою.

Щодо можливості застосування до обвинуваченого інших альтернативних запобіжних заходів, то колегія суддів у даному питанні зважає на наступне.

На думку колегії суддів, запобіжний захід у виді домашнього арешту не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченому та попередити ризик переховування його від суду, у зв`язку із його недостатнім стримуючим впливом за наявності зазначених вище обставин.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, оскільки він не забезпечить належної поведінки останньої під час розгляду кримінального провадження.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на наявність у нього міцних соціальних зв`язків, має на утриманні малолітнього сина, дружину та непрацездатних батьків, у зв`язку із чим є можливим застосування щодо нього запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, на думку колегії суддів, є не у повній мірі обґрунтованим, оскільки наявність вказаних обставин не може саме по собі свідчити про наявність таких соціальних зв`язків, які зможуть усунути існуючі ризики.

Враховуючи викладене, ухвала Києво-Святошинського районного суду від 27 квітня 2023 року відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3