справа № 991/6828/23
провадження №11-сс/991/661/23
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м.Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 07 серпня 2023 року про відмову у задоволенні скарги,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 07 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, 05 вересня 2023 року ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 07 серпня 2023 року, постановити ухвалу, якою задовольнити подану ним скаргу слідчому судді.

Прокурор та особа, яка подала скаргу у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про поважні причини неприбуття в судове засідання не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів на підставі ч.4 ст.405 КПК вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги за відсутності учасників судового провадження.

Дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, яка вже була предметом апеляційного перегляду, тому апеляційне провадження підлягає закриттю, виходячи з таких мотивів.

Згідно з ч.1 ст.24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, чітко визначено та регламентовано Главою 31 КПК.

Відповідно до ч.3 ст.392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

За положеннями п.1 ч.1 ст.303 КПК на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу (ч.1 ст.307 КПК).

Законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції може бути забезпечена можливістю їх оскарження в апеляційному порядку. Передбачене положеннями КПК право на оскарження судових рішень є важливою гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників кримінального провадження і процесуальним інструментом виправлення судової помилки.

Положеннями ст.309 КПК визначений виключний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, проте за ч.3 цієї статті інші ухвали слідчого судді, ніж зазначені в цій статті, оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. Тобто у випадку незгоди сторін з іншими ухвалами слідчого судді законність останніх підлягає перевірці судом першої інстанції під час підготовчого провадження.

Водночас право на доступ до суду не є абсолютним і підлягає дозволеним обмеженням, зокрема, щодо кола судових рішень, які можуть бути переглянуті в апеляційному порядку. Такі обмеження не шкодять самій суті права доступу до суду, переслідують легітимну мету - ефективний розгляд судом лише справ відповідного рівня значущості, а також обґрунтовані пропорційністю між застосованими засобами і поставленою метою.

Так, на виконання вимог ч.1 ст.422 КПК отримавши вказану апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, судом невідкладно витребувано з суду першої інстанції відповідні матеріали та повідомлено особу, яка її подала, прокурора про час, дату і місце апеляційного розгляду.

Як вбачається з матеріалів провадження 02 серпня 2023 року ОСОБА_5 звернувся зі скаргою до слідчого судді Вищого антикорупційного суду на бездіяльність детектива НАБУ щодо нерозгляду клопотання скаржника.

07 серпня 2023 року за наслідками розгляду зазначеної скарги по суті слідчим суддею у справі №991/6828/23 постановлено ухвалу про відмову у її задоволенні.

Не погоджуючись з таким рішенням, 07 серпня 2023 року ОСОБА_5 вернувся з апеляційною скаргою, за вимогами якої просив скасувати ухвалу слідчого судді та направити її на новий розгляд в іншому складі.

23 серпня 2023 року ухвалою колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 07 серпня 2023 року - без змін.

05 вересня 2023 року до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 07 серпня 2023 року у справі №991/6828/23.

Колегія суддів констатує, що ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку за його апеляційною скаргою.

Ані положеннями розділу ІІІ Глави 26 КПК, які регламентують питання оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, ні нормами ст.309 КПК не передбачено повторної можливості апеляційного оскарження особою ухвали слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку за апеляційною скаргою такої особи.

За вище встановлених обставин колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою на рішення слідчого судді, апеляційний перегляд якої нормами КПК не передбачений.

Також п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд. У п.40 рішення по справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine) від 03 квітня 2008 року, заява №3236/03, ЄСПЛ зазначив, що «одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Рябих проти Росії» (980Ц 72) (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п.52, ECHR 2003-Х)».

Отже, за відсутності вагомих й непереборних обставин повторний розгляд та винесення у справі нового рішення судом, який щодо тих самих вимог тієї ж особи уже висловлював власну позицію, буде суперечити принципу юридичної визначеності.

Ураховуючи ненаведення ОСОБА_5 вагомих й непереборних обставин, які б дозволяли винести на вирішення колегії суддів питання щодо повторного розгляду його апеляційної скарги, зважаючи на неможливість суду апеляційної інстанції відступити від своїх попередніх висновків, згідно з якими відсутні підстави для задоволення його скарги, суд апеляційної інстанції не вправі приймати рішення, яке може призвести по суті до повторного перегляду остаточного та обов`язкового рішення.

У відповідності до вимог ч.4 ст.399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку. При цьому зазначена норма застосовується лише на етапі перевірки прийнятності апеляційної скарги до моменту відкриття апеляційного провадження, інших повноважень суду апеляційної інстанції щодо зазначених апеляційних скарг кримінально-процесуальним законодавством не визначено. Оскільки нормами КПК передбачено здійснення апеляційного провадження та розгляд по суті лише апеляційних скарг на судові рішення, які підлягають апеляційному оскарженню, то, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме законності та забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, лише в порядку передбаченому КПК, апеляційне провадження, розпочате за скаргою на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, підлягає припиненню шляхом закриття (ч.6 ст.9, п.2, 17 ч.2 ст.7, ст.8, 24 КПК).

До того ж кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч.5 ст.9 КПК). В ухвалі Європейського суду з прав людини щодо прийнятності заяви №32671/02 у справі Скорик проти України зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

На підставі викладеного, оскільки зазначена ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні скарги не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, провадження за апеляційною скаргою підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 220, 309, 392, 399 КПК, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 07 серпня 2023 року закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

______________ ______________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3