ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2537/23 Справа № 203/2126/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційні скарги прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_15 та захисника ОСОБА_12 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_11 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт стосовно обвинуваченої ОСОБА_11 ,-

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України (далі - КК), ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК, ОСОБА_16 за ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК, ОСОБА_17 , обвинуваченої за ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК, ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК, ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК, ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК.

За матеріалами кримінального провадження під час досудового розслідування ухвалами слідчих суддів Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.03.2023 року, зокрема, стосовно ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Під час судового засідання ухвалою Кіровськогорайонного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2023 року, зокрема, продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_18 строком на 60 днів, тобто до 13 серпня 2023 року, включно та альтернативою внесення застави для обвинуваченого ОСОБА_7 у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 805 200, 00 грн., а для обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536 800,00 грн.

Цим же рішенням суду змінено обвинуваченій ОСОБА_11 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 - цілодобово на строк два місяці, тобто, до 15 серпня 2023 року, за виключенням прибуття на виклик слідчого, прокурора чи суду за необхідності проведення слідчих та процесуальних дій за її участю, а також окрім випадків необхідності отримання ОСОБА_11 невідкладної медичної допомоги, звільнено ОСОБА_11 з під-варти та відповідно до ч.5 ст.194 КПК України на неї покладені такі обов`язки: з`являтися за першим викликом до суду; не відлучатися за межі міста без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місяця проживання; утриматися від спілкування із свідками по справі, потерпілим, іншими обвинуваченими.

На вказане судове рішення учасниками судового провадження подані апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали місцевого суду в частині визначення обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 застави в якості альтернативного запобіжного заходу, а також в частині застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб та просить постановити нову, якою клопотання прокурора задовольнити та продовжити обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

В обґрунтування зазначає, що під час розгляду клопотань про продовження обвинуваченим строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою місцевий суд врахував, що останні обвинувачуються у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину, що наразі судове дослідження по справі не проведено, а отже перебуваючи на волі обвинувачені зможуть перешкодити встановленню істини у справі, незаконно впливати на свідків, переховуватися від слідства та суду, з метою уникнення відповідальності. Окрім того, суд врахував підстави за яких обвинуваченим було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і які наразі не втратили своєї актуальності, а також обставини, визначені ст.178 КПК, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях.

В той же час, в резолютивній частині ухвали судом зазначено про одночасне визначення обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 розміру застави для забезпечення виконання останніми обов`язків, визначених КПК. Проте, судом не наведено жодної обставини, яка б вказувала на зміну обставин чи зменшення ризиків, та як наслідок свідчила про можливість застосування такого виду альтернативного запобіжного заходу як застава.

Також суд не прийняв до уваги положення ч.4 ст.183 КПК, а саме те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 обвинувачуються як у вчиненні як кримінального правопорушення, передбаченого ст.255 КК, так і передбаченого ч.3 ст.307 КК, при цьому не навів жодних обґрунтувань, які б свідчили про неможливість застосування зазначених положень.

Водночас, прокурор не погоджується із висновками місцевого суду про можливість зміни обвинуваченій ОСОБА_11 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки судом наведено жодної обставини, яка б вказувала на зміну обставин чи зменшення ризиків, та як наслідок свідчила про можливість застосування відносно неї такого виду альтернативного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а також не обґрунтував можливість виконання нею покладених обов`язків перебуваючи на свободі.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про зміну ухвали місцевого суду в частині зміни обвинуваченій ОСОБА_11 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт та просить постанови в цій частині нову ухвалу, якою змінити обраний запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби за адресою її проживання: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, визначених судом першої інстанції.

Висновки місцевого суду в частині продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_16 та запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби стосовно обвинуваченої ОСОБА_17 сторонами кримінального провадження не оскаржуються.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення:

- прокурора на підтримку доводів поданої стороною обвинувачення апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні, просив скасувати ухвалу суду в частині визначення обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 розміру застави, а також в частині застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та постановити нову, якою клопотання прокурора задовольнити та продовжити обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави, в той-же заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника;

- захисника ОСОБА_12 та обвинуваченої ОСОБА_11 на підтримку доводів поданої ними апеляційної скарги, які наполягали на її задоволенні, просили скасувати ухвалу суду в частині обрання щодо обвинуваченої ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та постановити нову, якою змінити їй запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний час доби за адресою її проживання, водночас заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора;

- обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 та захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін,

перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Загальними положеннями ч.ч.1,2 ст.392 КПК передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме:

-вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодекс;

-ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру;

-інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Разом з цим підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом, ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Отже діючими положеннями кримінального процесуального законодавства, зокрема Розділами IV та V КПК, не передбачено право учасників судового провадження на апеляційне оскарження ухвал суду першої інстанції про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Виключенням з цього правила є визначене Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 у справі № 3-208/2018 (2402/18) право окремого апеляційного оскарження ухвали суду про обрання або продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (ст. 129 ч. 1 п. 8 Конституції України).

Встановлюючи обмеження права на оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави - учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. З огляду на це Верховна Рада України у ч.1 ст.392 КПК законодавчо визначила межи доступу до правосуддя учасників кримінального провадження під час судового розгляду.

У своєму правовому висновку, викладеному у Постанові від 27 травня 2019 року справа № 766/22242/17, провадження № 51-7276 кмо 18, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зазначила, що як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст.129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (див., наприклад, постанову Верховного Суду від 4 квітня 2019 року у справі №494/6/18). У постановах від 17 жовтня 2018 року (справа № 646/5552/17) та від 28 лютого 2019 року (справа № 161/4229/18), які стосувалися права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що «норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження). Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення належного здійснення правосуддя через розумне регулювання кількості справ, що надходять до судів апеляційної інстанції та створення умов для ефективного використання обмежених ресурсів судової влади».

Таким чином, зі змісту апеляційних скарг прокурора ОСОБА_15 та захисника ОСОБА_12 убачається, що ними подані апеляційні скарги на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_15 та захисника ОСОБА_12 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_11 , на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2023 року в частині зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000547 від 04.08.2020 щодо обвинуваченої ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За приписами ч.3 ст.331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.2 ст.331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Мотивуючи своє рішення про часткове задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . ОСОБА_10 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжуючи їм запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з альтернативою внесення застави для обвинуваченого ОСОБА_7 у розмірі - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 805 200 грн, а для обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . ОСОБА_10 у розмірі - 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 800 грн, з покладенням на кожного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК, місцевий суд врахував тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, підстави за яких обвинуваченим було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості обвинувачених переховуватися від суду, незаконно впливати на обвинувачених та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, які наразі не втратили своєї актуальності. Ці висновки не оспорюються прокурором в апеляційній скарзі, а тому відповідно до приписів ч.1 ст.404 КПК апеляційним судом не перевіряються.

Разом з цим, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги сторони обвинувачення щодо недотримання місцевим судом вимог ч.4 ст.183 КПК під час визначення обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, виходячи з такого.

Відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зокрема, обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.3 ст.305, ч.3 ст.307 КК, а ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зокрема, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.3 ст.307 КК, які згідно ст.12 КК є особливо тяжкими злочинами.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст.182 КПК розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як убачається з матеріалів даного кримінального провадження під час досудового розслідування ухвалами слідчих суддів Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 10.03.2023 року стосовно ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_18 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Натомість місцевий суд, визначаючи обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, в оскаржуваній ухвалі фактично врахував наявні у справі дані щодо осіб кожного з обвинувачених та тривалість їх перебування під вартою, що, на думку апеляційного суду, відповідатиме меті забезпечення виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків у розумінні ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Оцінюючи потреби досудового розслідування та судового розгляду по даному кримінальному провадженню у контексті засад верховенства права та недопущення дискримінаційного поводження з особою, беручи до уваги гарантії невідворотності кримінальної відповідальності за вчинення злочинів та презумпцію невинуватості і забезпечення доведеності вини, з огляду на обставини кримінального провадження та ступінь обґрунтованості висунутого обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , апеляційний суд приходить до висновку, що у даному випадку безальтернативне тримання під вартою обвинувачених не відповідатиме засадам розумності і пропорційності застосування запобіжного заходу, а також не забезпечить справедливої рівноваги між публічним інтересом демократичного суспільства та необхідністю поважати право на свободу.

Суд апеляційної інстанції також враховує надані стороною захисту під час апеляційного розгляду документи щодо осіб обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які вказують на наявність у них постійного місця проживання, родин та неповнолітніх дітей, що свідчить про міцні соціальні зв`язки, обидва працюють та мають позитивні характеристики з місця роботи і проживання, ОСОБА_7 має тяжке захворювання 12-палої кишки (а.с.198-214, 215-239), а також той факт, що ОСОБА_7 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 своєї дружини- ОСОБА_19 залишився єдиним годувальником для своїх неповнолітніх дітей.

За приписами ч.3 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_15 щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначенням розміру застави, є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2023 року в цій частині є обґрунтованою та відповідає вимогам ст.370 КПК, підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ч.4 ст.399 та статтями 404, 405, 407 та 418, 419, 422-1 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_15 та захисника ОСОБА_12 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_11 , на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2023 року в частині зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000547 від 04.08.2020 щодо обвинуваченої ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційними скаргами та усіма доданими до них матеріалами надіслати особам, які подали апеляційні скарги.

Апеляційну скаргу прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_15 в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 строком на 60 днів, з альтернативою внесення застави залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2023 року в цій частині залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4