Справа № 461/7196/23
Провадження № 1-кп/461/666/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2023 м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Львів, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приблизно о 00 год. 27.06.2023 перебуваючи на спортивному майданчику по вулиці Таманська, 11 у м. Львові, шляхом знахідки заволодів паспортом ID та студентським квиток виданим на ім`я ОСОБА_5 , які вартості для потерпілого не становлять, та двома банківськими картками «Монобанк» АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 . Паспорт, студентський квиток та банківську картку «Монобанк» АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 викинув, однак банківську картку «Монобанк» АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_2 , номер рахунку НОМЕР_3 , привласнив для подальшого використання.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України.

Окрім того, ОСОБА_4 , під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022, перебуваючи на спортивному майданчику по вулиці Таманська, 11 у м. Львові 27.06.2023 в період часу з 01:06:44 год. по 05:30:35 год., діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення, шляхом знахідки заволодів шкіряним гаманцем марки «TML» вартістю 500 грн., в якому знаходилися грошові кошти в сумі 400 грн., паспорт ID та студентський квиток видані на ім`я ОСОБА_5 , які вартості для потерпілого не становлять, та дві банківські картки «Монобанк» АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 та№ НОМЕР_2 , номер рахунку НОМЕР_3 . Паспорт, студентський квиток та банківську картку «Монобанк» АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 викинув, водночас в подальшому використовуючи привласнену банківську картку № НОМЕР_2 , видану на ім`я ОСОБА_5 , таємно викрав з вказаної картки грошові кошти, зокрема: здійснивши безготівкову оплату за покупку товару в магазині «NAPOISVITU», що за адресою: м. Львів, вул. Зернова, 2, о 01:06:44 год. в сумі 190.00 грн., також, о 01:34:25 год. в сумі 500.00 грн. та о 01:35:24 год. в сумі 377.80 грн., о 02:24:16 год. в сумі 488.00 грн. Крім цього, здійснивши безготівкову оплату за покупку товару в аптеці «Подорожник», що за адресою: м. Львів, вул. В.Чорновола, 95, о 05:30:35 год. в сумі 335,60 грн. Своїми протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 2791,40 грн.

Умисні дії ОСОБА_4 як викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, визнав повністю, та підтвердив обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, викладених у обвинувальному акті. Пояснив суду, що 27.06.2023 знайшов на спортивному майданчику по вулиці Таманська, 11 у м. Львові гаманець, у якому знаходилися паспорт, студентський квиток та банківська картка «Монобанк», з якої він привласнив та в подальшому здійснював нею безготівкову оплату за покупку товару на загальну суму 2791,40 грн. Обвинувачений пояснив, що повністю відшкодував шкоду потерпілому. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо його не карати, вказавши, що повністю усвідомив протиправність своїх дій.

Окрім того, в судовому засіданні ОСОБА_4 зазначив, що не бажає користуватися послугами захисника, буде представляти свої інтереси самостійно.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду у даній справі без його участі.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкриміновані, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.357 КК України є правильною, оскільки останній вчинив привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів. Окрім того, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України є правильною, оскільки останній вчинив викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України, скоєне обвинуваченим ОСОБА_4 , є кримінальним проступком, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та відшкодування шкоди потерпілому.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини, при яких їх вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, не одружений, дітей на утриманні не має, з середньою освітою, не працює, раніше не судимий, а тому суд дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у виді штрафу та позбавлення волі у межах санкцій інкримінованих статтей КК України.

Також, враховуючи фактичні обставини справи, вчинення обвинуваченим декількох кримінальних правопорушень, що кваліфіковані за різними статтями особливої частини Кримінального кодексу України, суд застосовує вимоги ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України.

При цьому, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 1 рік, який є достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

Окрім того, суд вважає за необхідне запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 70, 75, 185, 357 КК України, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити покарання:

- за ч.1 ст.357 Кримінального кодексу України - у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

- за ч.4 ст. 185 Кримінального кодексу України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 22.08.2023 у вигляді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили речові докази у справі, а саме:

-CD-R диск ємкістю 700 MB, 2 шт. - залишити в матеріалах кримінальної справи №461/7196/23.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1