ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 чеврня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000453 від 09.12.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2,3 ст.307 КК України, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подану на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 червня 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 червня 2023 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із вищою освітою, який неодружений, який не працює, не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» терміном до 15 серпня 2023 року без визначення розміру застави.

На вказане рішення слідчого суду захисник адвокат ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 червня 2023 року в частині визначення розміру застави і постановити в цій частині нову ухвалу, якою визначити заставу у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вважає, що слідчим суддею не були враховані вимоги ст.370, 183 та 194 КПК України при розгляді клопотання, а його висновки щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою необґрунтовані, оскільки в оскаржуваній ухвалі не мітяться посилання на будь-які докази, які б підтверджували неможливість визначення застави.

ЄУНСС:727/6370/23

НП:11-сс/822/168/23 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

Категорія: в порядку ст. 309 КПК України Доповідач: ОСОБА_1 .

На думку апелянта, слідчим суддею не враховано особу ОСОБА_7 , який позитивно характеризується за постійним місцем проживання, має міцні соціальні зв`язки, бажає співпрацювати з органом досудового розслідування, що суперечить вказаним у ухвалі ризикам.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність у ОСОБА_7 , умислу на переховування від суду та можливість вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки він до кримінальної відповідальності не притягувався та не має наміру вчиняти будь-які протиправні дії, які б зашкодили досудовому розслідуванню.

Крім того, вважає, що ОСОБА_7 у разі застосування до нього запобіжного заходу у виді застави не зможе впливати на інших підозрюваних, оскільки щодо таких обрано ідентичний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також зазначає і те, що лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , зважаючи на ряд позитивних обставин, не можуть слугувати підставою для обрання йому найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Також вважає, що слідчим суддею не обґрунтовано та не доведено те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

В судове засідання захисник ОСОБА_6 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, при цьому був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду, що у відповідності до ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення та доводи апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити рішення слідчого судді суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів доходить такого.

Положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими.

Так, апеляційним судом встановлено, що СУ ГУНП в Чернівецькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000453 від 09.12.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3 ст.307 КК України, за якими ОСОБА_7 16.06.2023 р. було повідомлено про підозру у їх вчиненні.

В межах цього провадження слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу.

Матеріали, додані до клопотання та які були предметом розгляду слідчим суддею, свідчать про те, що оголошена ОСОБА_7 , підозра за ч.2, 3 ст.307 КК України є обґрунтованою, та в апеляційній скарзі така не оскаржується, а тому колегія суддів, керуючись вимогами ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих обставин, які ніким не оспорені.

Що стосується ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, то такі знайшли своє підтвердження у суді апеляційної інстанції при перевірці ухвали слідчого судді та об`єктивно існують.

Так, існує ризик того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні двох кримінальних правопорушень, один із яких відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, а інший - особливо тяжких, за вчинення яких передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, вивчення особи підозрюваного колегією суддів встановлено, що він є уродженцем м. Чернігів, та проживає у м. Львів, не має постійного місця проживання на території Чернівецької області, що, в свою чергу, також підтверджує існування вказаного вище ризику.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Об`єктивно існує і ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, оскільки він не працює.

На думку колегії суддів, існування вищевказаних ризиків також підтверджується і тим, що підозрюваний неодружений, у нього відсутні утриманці, що, всупереч доводам апелянта, свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

Крім того, існує ризик того, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 , якому відомі обставини кримінального провадження, зможе впливати на свідків та підозрювану ОСОБА_10 .

За таких обставин, існування вказаних ризиків в сукупності з даними про особу підозрюваного вказують на наявність підстав для застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також бере до уваги практику ЄСПЛ, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

В ході апеляційного перегляду рішення слідчого судді колегією суддів не встановлено обставин, які б давали суду підстави для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такий не забезпечить його правильну процесуальну поведінку на даному етапі досудового розслідування.

Що стосується доводів апелянта про те, що слідчим не надано доказів на підтвердження ризиків, зазначених у клопотанні, то такі є безпідставними, оскільки ризиком, у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Тобто, доведеність ризиків не передбачає фактичне вчинення конкретних дій особою, спрямованих на створення перешкод у кримінальному провадженні, оскільки оцінці підлягає наявність вірогідності вчинення таких дій.

Посилання захисника на те, що підозрюваний позитивно характеризується за постійним місцем проживання, бажає співпрацювати з органом досудового розслідування, раніше не судимий, враховані апеляційним судом, проте такі не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про обґрунтованість висунутої підозри та існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Також як вбачається із ухвали, слідчий суддя, скориставшись своїм правом, передбаченим ч. 4 ст. 183 КПК України, правильно не визначив альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а тому і в цій частині доводи апелянта є безпідставними.

Враховуючи вимоги чинного законодавства, слідчий суддя суду першої інстанції обґрунтовано застосував до ОСОБА_7 такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою, без визначення розміру застави, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить апелянт, немає.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.177, 183, 194 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів Чернівецького апеляційного суду з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 червня 2023 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

Виготовлено з автоматизованої

системи документообігу суду:

суддя Чернівецького

апеляційного суду ( ОСОБА_1 )

(22.06.2023р. дата засвідчення копії)