Провадження №1-кп/761/2316/2023
В И Р О К

іменем України

27 квітня 2023 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Шевченківського районного суду міста Києва, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003035, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.10.2022 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

установив:

І. Історія провадження.

16.12.2022 до Шевченківського районного суду міста Києва від прокурора першого відділу Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003035, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.10.2022, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2022 визначено головуючого суддю Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 22.12.2022 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст.314-316 КПК України.

Ухвалою суду від 31.01.2023 у даному кримінальному провадженню призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

ІІ. Виклад обставин справи.

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він у порушення вимог ст. ст. 41, 92 Конституції України, ст. ст. 178, 328 Цивільного кодексу України, Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-XII, п. п. 1, 2, 3, 9, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, п. 8.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 24.10.2022, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно у порушення вищенаведених нормативно-правових актів, без передбаченого законом дозволу придбав бойові припаси, а саме набої калібру 5.45x39 мм., що виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби у кількості 691 штук, та вибухові пристрої, а саме 3 корпуси ручної осколкової гранати Ф-1, 1 корпус ручної гранати РГД-5, запал УЗРГМ-2 із маркуванням на зовнішній частині важелю «47-88 УЗРГМ-211», та на внутрішній «583-74-89», запал УЗРГМ-2 з маркуванням на зовнішній частини важелю «113-88 УЗРГМ-211», та на внутрішній частині «583-59-89», а також три запали УЗРГМ-2 із маркуванням на зовнішній частині важелю «38-68 УЗРГМ 386», які незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , до моменту виявлення цього факту працівниками поліції близько 22 год. 00 хв. 24.10.2022.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у придбанні та зберіганні бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_6 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та місці, але не пізніше 16 год 00 хв 21.10.2022, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин знайшов банківські картки, належні Іттнеру Філіпу, а саме № № НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 , які є спеціальними платіжними засобами та різновидом офіційних документів, використання яких ініціює переказ коштів з відповідного рахунку особи, якій вони видані.

Одразу після цього ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що він не наділений повноваженнями щодо володіння банківськими картками та їх використання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, а також бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення не вжив заходів щодо повернення вказаних офіційних документів, що опинились у його віданні, їх власнику, до правоохоронних органів не повідомив про знахідку, привласнивши їх з метою заволодіння коштами, що належать Іттнеру Філіпу.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у привласнені офіційних документів, вчиненому з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

ОСОБА_3 21.10.2022 приблизно о 17 год 30 хв, перебуваючи у приміщенні магазину «ЕВА», що знаходиться за адресою: місто Київ, пл. Слави, буд. 1, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, а також бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, маючи при собі раніше привласнену банківську картку № НОМЕР_3 , що видана банківською компанією «WELLS FARGO» для обслуговування банківського рахунку громадянина США ОСОБА_7 , шляхом розрахунку за товари на касі магазину здійснив платіж банківською карткою № НОМЕР_3 на суму 363 грн. 85 коп., розпорядившись таким чином чужим майном на власний розсуд, завдавши своїми діями майнової шкоди потерпілому на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_3 21.10.2022 приблизно о 19 год 00 хв, перебуваючи у приміщенні магазину «ЕВА», що знаходиться за адресою: місто Київ, пл. Слави, д. 1, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, а також бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного -володіння чужим майном, маючи при собі раніше привласнену банківську картку № НОМЕР_3 , що видана банківською компанією «WELLS FARGO» для обслуговування банківського рахунку громадянина США Ітнера Філіпа, шляхом розрахунку за товари на касі магазину здійснив платіж банківською карткою № НОМЕР_3 на суму 358 грн. 74 коп. розпорядившись таким чином чужим майном на власний розсуд, завдавши своїми діями майнової шкоди потерпілому на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_3 22.10.2022 приблизно о 16 год 00 хв, перебуваючи у приміщенні магазину «ТОВ НОВУС УКРАЇНА», що знаходиться за адресою: місто Київ, пл. Слави, буд. 1, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, а також бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, маючи при собі раніше привласнену банківську картку № НОМЕР_3 , що видана банківською компанією «WELLS FARGO» для обслуговування банківського рахунку громадянина США Іттнера Філіпа, шляхом розрахунку за товари на касі магазину здійснив платіж банківською карткою № НОМЕР_3 на суму 464 грн. 01 коп., розпорядившись таким чином чужим майном на власний розсуд, завдавши своїми діями майнової шкоди потерпілому на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у крадіжці, вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

ІІІ. Позиція сторін судового провадження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та вказав, що дійсно, за вказаних в обвинувальному акті обставин, він вчинив дані кримінальні карані діяння.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , зокрема заявив, що він у повній мірі усвідомив кримінально-протиправний характер своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи, які ним не оспорюються, є послідовними, логічними і правдивими, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченого змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав, щиро розкаявся у вчиненому, крім того, обвинувачений раніше не судимий, відсутні обтяжуючи обставини відповідно до ст. 67 КК України, а тому просив призначити покарання, з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні обставини, визначенні в обвинувальному акті підтримав у повному обсязі та просив визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання, з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України на строк 4 роки, у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України на строк 5 років та у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України на строк 1 рік, та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

IV. Положення закону, яким керувався суд.

За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина третя та четверта статті 349 КПК України - суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених частиною третьою статті 323 та статтею 381 цього Кодексу.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 263 КК України носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, - караються позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 КК України викрадення, привласнення, вимагання офіційних документів, штампів чи печаток або заволодіння ними шляхом шахрайства чи зловживання особи своїм службовим становищем, а так само їх умисне знищення, пошкодження чи приховування, а також здійснення таких самих дій відносно приватних документів, що знаходяться на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах, - караються штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 185 КК України крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, - карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно з ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 66 КК України пом`якшуючими обставинами, зокрема є щире каяття обвинуваченого, яке полягає у визнанні обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі його час, місце та спосіб вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Також, при ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне, відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях по справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine заява № 39598/03) від 21.10.2011 року, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom) від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

V. Висновки та мотиви суду.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, який надійшов до провадження суду, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, із врахуванням заяви прокурора про відмову від допиту в судовому засіданні свідків, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає "поза розумним сумнівом" доведеним пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення та кваліфікує дії останнього:

- за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання та зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу;

- за ч. 1 ст. 357 КК України, як привласнення офіційних документів, вчиненому з корисливих мотивів;

- за ч. 4 ст. 185 КК України, як крадіжка, вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує:

- ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно приписів ст. 12 КК України, відповідно є кримінальним проступком (ч. 1 ст. 357 КК України) та тяжкими злочинами (ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 185 КК України);

- особу винного, який на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, проходить військову службу, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не одружений, за службовою характеристикою характеризується негативно;

- обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 .

Щире каяття обвинуваченого полягає у визнанні обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі його час, місце та спосіб вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (див. п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 N 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності").

Обвинувачений повністю визнав свою вину, висловив щирий жаль з приводу вчинених дій та осуд своєї поведінки, проявив готовність понести кримінальну відповідальність за вчинене, обіцяв у майбутньому нічого протиправного не вчиняти.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України суд не знаходить.

Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення кримінальних правопорушень: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час та після вчинення злочинних дій.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, при наявності обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України - щире каяття, з урахуванням особи обвинуваченого та критичним відношенням винного до вчиненого, суд вважає за пропорційне призначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України на строк 4 (чотири) роки, у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України на строк 5 (п`яти) років, у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України на строк 1 (одного) року.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Також, при призначенні покарання суд враховує тяжкість злочину, досліджуючи особу винного, яка має позитивну динаміку поведінки, бажання виправитись, його дійсно щире каяття, повну свідомість та відповідальність, всі вище перелічені обставини, та приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, застосувавши інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням у порядку ст. 75 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також, суд вважає за необхідне при звільненні від відбування покарання з випробуванням покласти на обвинуваченого, відповідно до ст. 76 КК України, такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, що сприятиме досягнення мети покарання.

Покладаючи такі обов`язки, суд вважає саме їх необхідними і достатніми для виправлення винного з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та його особи.

Адже, матиме місце нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням уповноваженим органом з питань пробації за місцем його проживання.

У підсумку дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання обвинуваченому ОСОБА_3 перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненим порушенням.

VІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 28.10.2022 у справі № 761/23002/22 - скасувати.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_3 витрати за проведення:

-експертизи № СЕ-19/111-22/45928-БЛ від 25.10.2022 у сумі 943 (дев`ятсот сорок три) грн. 90 (дев`яносто) коп.;

-експертизи № СЕ-19/111-22/46693-БЛ від 03.11.2022 у сумі 1 321 (одна тисяча триста двадцять одна) грн. 46 (сорок шість) коп.;

-експертизи № СЕ-19/111-22/46609-ВТХ від 22.11.2022 у сумі 13 214 (тринадцять тисяч двісті чотирнадцять) грн. 60 (шістдесят) коп.

Керуючись статтями 2, 7, 84, 349, 368 - 371, 373, 374, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд

постановив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати за проведення:

-експертизи № СЕ-19/111-22/45928-БЛ від 25.10.2022 у сумі 943 (дев`ятсот сорок три) грн. 90 (дев`яносто) коп.;

-експертизи № СЕ-19/111-22/46693-БЛ від 03.11.2022 у сумі 1 321 (одна тисяча триста двадцять одна) грн. 46 (сорок шість) коп.;

-експертизи № СЕ-19/111-22/46609-ВТХ від 22.11.2022 у сумі 13 214 (тринадцять тисяч двісті чотирнадцять) грн. 60 (шістдесят) коп.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 28.10.2022 у справі № 761/23002/22 - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- електронний носій DVD-R диск, який містить відеозаписи із камер відеоспостережень супермаркету ТОВ «НОВУС Україна», що розташований за адресою: місто Київ, пл. Слави, буд. 1 - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- боєприпаси калібру 5.45x39 мм., у кількості 631 штук, боєприпаси калібру 5.45x39 мм., у кількості 60 штук, магазин без С/Н у кількості 3 штуки, уламки від гранат - конфіскувати;

- банківські картки: НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 ; НОМЕР_1 - повернути власнику;

- мобільний телефон «Самсунг» - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1