Справа №191/1169/23
Провадження № 1-в/191/108/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, -

ВСТАНОВИВ:

24.03.2023 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,а саме: за період з 02.05.2018 року по 13.11.2018 року включно.

Засуджений ОСОБА_4 надав суду заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Від представника ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)» надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що підстав для зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання немає, так як засуджений ОСОБА_4 був затриманий у зв`язку з виконанням вироку. Однак, є підстави для зарахування вказаного періоду у строк відбування покарання.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Частиною 5 ст. 72 КК у редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VII визначено, що зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

21 червня 2017 року набрав чинності Закон від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, яким змінено ч. 5 ст. 72 КК України. Фактично законодавець повернувся до редакції ч. 5 ст.72 КК, яка існувала до набрання чинності Законом № 838-VIII і передбачала, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч.1 цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Частиною 2 ст. 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії у часі.

Отже, якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України) та до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 29 серпня 2018 року, в разі, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 838-VII.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.06.2019 № 398/3940/14-к дійшла до висновку, що попереднє ув`язнення зараховується у строк покарання особи із розрахунку один день такого ув`язнення за два дні позбавлення волі лише на час дії Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VII, тобто до 20 червня 2017 року (включно) і якщо стосовно цієї особи продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення. Іншими словами, якщо особа вчинила кримінальне правопорушення до 20 червня 2017 року (включно) і до неї було застосоване попереднє ув`язнення до 20 червня 2017 року (включно) та продовжувало застосовуватися і після 20 червня 2017 року, то цей строк попереднього ув`язнення зараховується судом з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 засуджений вироками:

- Дзержинського міського суду Донецької області від 20.03.2018 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк п`ять років. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити у виді особистого зобов`язання. Початок строку відбування покарання рахувати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили;

- Дзержинського міського суду Донецької області від 24.04.2018 року за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначене за даним вироком, більш суровим, що призначено за попереднім вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 20.03.2018 року, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років. Строк покарання обчислювати з моменту його фактичного затримання;

- Дзержинського міського суду Донецької області від 13.11.2018 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, що призначене за даним вироком, більш суворим, що призначено за попереднім вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 24.04.2018 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років. За ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі частково приєднано покарання призначене за цим вироком в силу ч.4 ст.70 КК України і по сукупності вироків остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років два місяці. Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався. Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з 13.11.2018 року, тобто з моменту винесення вироку.

Доказів перебування ОСОБА_4 в установах попереднього ув`язнення до 20 червня 2017 року (включно) для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження, суду не надано, оскільки за вищевказаними кримінальними провадженнями до останнього не було застосовано запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину, від 02.05.2018 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано 02.05.2018 року на підставі вироку Дзержинського міського суду Донецької області від 20.03.2018 року.

Таким чином, фактично ОСОБА_4 відбуває покарання з 02.05.2018 року.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Згідно вимог ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст.70 ч. 4 КК України (за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК України (за сукупністю вироків).

Така позиція відповідає висновку про застосування норми права, який міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 червня 2020 року в справі № 766/39/17.

За вищезазначених обставин, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 : необхідно зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 13.11.2018 року частину відбутого покарання за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 24.04.2018 року: з моменту його фактичного затримання 02.05.2018 року до дня винесення вироку 12.11.2018 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 336, 370-372, п. 14 ч. 1 ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання задовольнити частково.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 13.11.2018 року частину відбутого покарання за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 24.04.2018 року: з моменту його фактичного затримання 02.05.2018 року до дня винесення вироку 12.11.2018 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Повна ухвала проголошена 23.05.2023 року о 12.45 годині.

Суддя ОСОБА_1