Справа № 545/3032/23
Провадження № 1-в/545/544/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.09.2023 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

представника адміністрації: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області в м. Полтава подання начальника Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» про умовно-дострокове звільнення засудженої

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, українки, громадянки України, незаміжньої, офіційно не працюючої, з неповною середньою освітою, маючої на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 16 липня 2009 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 79 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

-10 березня 2011 року Московським районним судом м Харкова за ст. ст. 166, 71 КК України до 6 років позбавлення волі;

- 04 квітня 2017 року Жовтневим районним судом м. Харкова, з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 07.12.2017р., за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки; ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.05.2018р. звільнена від відбуття покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»;

- 15 листопада 2018 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки,

засудженої: 17.02.2021 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ст. ст. 124, 71, 78 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (трьох) роки 3 (три) місяці,

В С Т А Н О В И В:

Адміністрація державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» звернулась до суду із поданням про застосування стосовно засудженої ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що вона відбула встановлені законом 2/3 строку покарання і довела своє виправлення.

На адресу суду від представника адміністрації та засудженої ОСОБА_6 надійшли заяви про розгляд подання без їхньої участі, подання підтримують та просять задовольнити.

Захисник засудженої адвокат ОСОБА_4 подання підтримав, прохав задовольнити.

У судовому засіданні прокурор не заперечував щодо задоволення подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_6 , посилаючись на те, що засуджена за період відбування покарання довела своє виправлення.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи та матеріали справи за поданням, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання,призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочині до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до п. 1 та п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Як встановлено судом, ОСОБА_6 засуджена 17.02.2021 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ст. ст. 124, 71, 78 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (трьох) роки 3 (три) місяці.

Відповідно до характеристики на засуджену від 10.08.2023 року засуджена з 27.05.2021 року утримувалася в місцях позбавлення волі.

З 16.06.2021 року відбуває міру покарання у державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№65)». За час відбування покарання характеризується позитивно. Стягнень немає, має три заохочення. Працевлаштована швачкою у швейній бригаді № 31. До роботи відноситься добросовісно, поставлені завдання виконує вчасно та якісно. Правил техніки безпеки на робочому місці дотримується.

Відповідно до статті 123,127 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі.

Відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджена залучена до участі у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження» та «Подолання наркотичної залежності», заняття що проводяться в установі відвідує, робить належні висновки для себе.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Відповідно до рішення комісії установи засуджена ОСОБА_6 довела своє виправлення і до неї можливе застосування умовно-дострокового звільнення від відбування основного покарання.

Аналізуючи встановлені обставини суд вважає, що засуджена ОСОБА_6 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення і заслуговує умовно-дострокового звільнення від відбуття не відбутої частини основного покарання у вид позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 537 КПК України суд, -

УХВАЛИВ :

Подання державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» задовольнити.

Засуджену ОСОБА_6 звільнити умовно-достроково на 11 місяців 13 днів від відбування основного покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.02.2021 року.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1