ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 634/410/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/927/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.111-1 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Сахновщинського районного суду Харківської області від 11 травня 2023 року стосовно ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 11.05.2023 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яковлівка Сахновщинського району Харківської області, громадянина України, одруженого, пенсіонера, з професійно-технічною освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, строком на 12 років.

Запобіжній захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не обирався.

Оскаржуваним вироком встановлено, що 24.02.2022 року військовослужбовці збройних сил Російської Федерації із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію України та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, при цьому здійснили окупацію частини території України, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в України», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан на всій території України неодноразово продовжувався та його дія триває до цього часу.

Органом досудового розслідування встановлено обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, що громадянин України ОСОБА_8 протягом жовтня - грудня 2022 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, будучи обізнаним щодо розпочатої 24.02.2022 року відкритої збройної агресії Російської Федерації проти України, усвідомлюючи злочинність своїх дій, а також те, що зі змістом матеріалів, які він розповсюджує у соціальній мережі «Одноклассники» (інтернет-ресурс, діяльність якого знаходиться, під дією обмежувальних заходів (санкцій) відповідно до Указу Президента України №184/2020 від 14.05.2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2020 року «Про застосування, скасування і внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежу вальних заходів (санкцій)»), може ознайомитися необмежена кількість осіб, з використанням належного останньому ноутбуку ТМ «DELL», під`єднаного до мережі Інтернет, авторизувавшись у вищезгаданій соціальній мережі як користувач під обліковим записом «николай колесник», поширював шляхом вподобання для вільного огляду на публічній дошці оголошень створеної ним сторінки та вільно доступній необмеженому колу користувачів, фото-відеоматеріали, які містять ілюстрації підтримки рішень та дій держави - агресора - Російської Федерації, збройних формувань держави агресора, іррегулярних незаконних збройних формувань, створених та керованих Російською Федерацією.

Зокрема, 02.10.2022 року на своїй сторінці у соціальній мережі «Одноклассники» ОСОБА_8 розмістив фотозображення на якому, крім іншого, зображено військовослужбовця збройних сил Російської Федерації та напис на російській мові наступного змісту: «Господи помоги нашим отцам, сыновьям и всем тем, кто находится сейчас в горячих точках».

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 на своїй сторінці у соціальній мережі «Одноклассники» ОСОБА_8 розмістив відеоматеріал під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на якому, крім іншого, зображено глорифікацію різних військових підрозділів збройних сил Російської Федерації та незаконних збройних формувань невизнаних «ДНР» та «ЛНР».

Окрім цього, 24.12.2022 року на своїй сторінці у соціальній мережі «Одноклассники» ОСОБА_8 розмістив фотозображення на якому, крім іншого, зображено напис на російській мові наступного змісту: «Русские идут! Будем воевать до последнего украинца».

Таким чином, своїми умисними протиправними діями, що виразилися у публічних закликах до підтримки рішень та дій держави-агресора російської федерації та її збройних формувань, ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, тобто колабораційна діяльність.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 подала на нього апеляційну скаргу, в редакції змінених апеляційних доводів та вимоги, в якій не оспорюючи фактичних обставини справи, встановлені оскаржуваним вироком, просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 змінити, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, строком на 10 років

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, прокурор зазначає, що санкція ч. 1 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до 15 років.

Відповідно до мотивувальної частини вироку, суд дійшов висновку, що у обвинуваченого ОСОБА_8 є обставина, що пом`якшує покарання, у вигляді щирого каяття. Вину у скоєнні кримінальних правопорушень визнав в повному обсязі. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні остаточного рішення по справі помилково не було застосовані положення ст.69-1 КК України, у зв`язку з чим суд невірно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 , якому направлялися судовий виклик, але судова повістка повернулися до апеляційного суду у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою, та його захисник ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомлені, про що свідчить її власноручний у зворотному повідомленні про отримання судової повістки, не з`явилися та клопотань про відкладення апеляційного розгляду не подавали, а тому, враховуючи думки прокурора і дотримуючись норм ч.4 ст.405 КПК України, колегія суддів вирішила провадити апеляційний розгляд без участі сторони захисту з урахуванням доводів апеляційної скарги та відомостей, що містяться в матеріалах справи.

Вислухавши доповідь судді, доводи прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, оскільки у разі зміни оскаржуваного вироку судом апеляційної інстанції не ухвалюється новий вирок, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що подана апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікація дій останнього за ч. 1 ст. 111-1 КК України в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані належним чином.

Як убачається з наданих матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 було розглянуто у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду і виклику учасників кримінального провадження у відповідності до вимог статей 381-382 КПК України, оскільки до обвинувального акту долучена письмова заява обвинуваченого за його згодою у присутності захисника, відповідно до якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Разом з тим, в апеляційній скарзі прокурор, не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого у скоєнні ним кримінальних правопорушень, не оскаржуючи фактичних обставин, місця, часу, способу їх вчинення та інших обставин, вважає, що вирок суду у цьому провадженні підлягає зміні в частині призначення покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Обговорюючи вказані апеляційні доводи прокурора, колегія суддів вважає їх такими, що ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до вимог ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 6-2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання не повинно перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК. Однак визначення покарання з дотриманням правил цієї норми закону можливе лише за наявності обставин, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК (з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування або усунення заподіяної шкоди), а також при визнанні підсудним своєї вини та відсутності обставин, що обтяжують покарання. Водночас добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не враховується тоді, колй такі збитки або шкоду не заподіяно.

Санкція ч. 1 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Таким чином, відповідно до приписів ст. 69-1 КК України, максимальне покарання за ч. 1 ст. 111-1 КК України не може перевищувати 10 років позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд визнав обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Колегія суддів також враховує, що за обставин, визнаних судом доведеними та викладених в оскаржуваному судовому рішенні, у цьому кримінальному провадженні будь-якої шкоди внаслідок злочинних дій ОСОБА_8 не завдано.

Разом із цим, суд першої інстанції всупереч вищезазначеним вимогам закону призначив ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 111-1 КК України у виді у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, строком на 12 років, що перевищує 2/3 максимального строку та призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню чи застосування закону, який не підлягає застосуванню, тягне за собою скасування або зміну судового рішення.

Згідно зі ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення; зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення; в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Відповідно до статті 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, в даному конкретному випадку, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а тому вирок суду в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання підлягає зміні, що цілком узгоджується з нормами чинного кримінального процесуального законодавства.

Разом з цим, колегія суддів не погоджується з апеляційною вимогою прокурора про необхідність ухвалення нового вироку судом першої інстанції стосовно ОСОБА_8 , оскільки підстави, передбаченні ст.420 КПК України, у цьому конкретному випадку, відсутні, у звязку з чим апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задовольняється частково.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б потягли за собою безумовне скасування судового рішення, колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Сахновщинського районного суду Харківської області від 11 травня 2023 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - змінити.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 111-1 КК України, із врахуванням ст.69-1 КК України, у виді у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, строком на 10 (десять) років.

В решті вирок Сахновщинського районного суду Харківської області від 11 травня 2023 року стосовно ОСОБА_8 зашити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -