печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

підозрюваного ОСОБА_3 , захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , процесуального керівника у кримінальному провадженні - прокурора ОСОБА_7 ,

та перекладача ОСОБА_8 ,

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001445 від 26 грудня 2022 року ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2023 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001445 від 26 грудня 2022 року ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що досудове розслідування не можливо завершити до закінчення дії попередньої ухвали від 22 березня 2023 року, тобто до 17 травня 2023 року, оскільки для цього необхідно вчинити низку слідчих та процесуальних дії, з метою повного та всебічного дослідження обставин вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення. При цьому, ризики, передбачені п.п. 1-5 частини першої ст. 177 КПК України, та встановлені у ході досудового розслідування, що виправдовують застосований запобіжний захід відносно підозрюваного не зменшилися та продовжують існувати, а відтак виникла необхідність у продовженні тримання підозрюваного ОСОБА_3 під вартою, оскільки запобігти їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо.

Прокурор ОСОБА_10 у судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, з підстав наведених у ньому.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказавши, що воно не було належним чином вручено, підозра необґрунтована, а ризики - недоведені і взагалі відсутні. Вказав, що у підозрюваного немає взагалі будь-якого документу, який посвідчує його особу. Підзахисний, як зазначив захисник, є особою з інвалідністю, його стан здоров`я не дозволяє утримувати його в умовах слідчого ізолятора, окрім того, що у 2022 році йому було діагностовано онкологічне захворювання. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Захисник ОСОБА_5 також у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, наполягаючи на забороні подвійного притягнення до кримінальної відповідальності.

Захисник ОСОБА_6 вказала, що стан здоров`я підзахисного ОСОБА_3 незадовільний і продовження утримування його під вартою є катуванням. Просила відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення.

Підозрюваний ОСОБА_3 також просив відмовити у задоволенні клопотання, підтримавши позиції своїх захисників.

Заслухавши обґрунтування прокурора, думки сторони захисту, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001445 від 26 грудня 2022 року за підозрою ОСОБА_11 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою ст. 255-2 КК України, а саме у організації та участі у злочинних зібраннях (сходках).

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Офісом Генерального прокурора.

27 грудня 2022 року вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 255-2 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Очамчира Ахалдаба Республіки Грузія, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 (до моменту затримання).

У цей же день, 27 грудня 2022 року, о 10:46 год., ОСОБА_3 затримано в порядку пункту 4 частини першої ст. 208 КПК України.

28 грудня 2022 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_12 щодо підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, а саме до 24 лютого 2023 року включно без права внесення застави.

16 лютого 2023 року постановою першого заступника Генерального прокурора продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001445 до трьох місяців, тобто до 27 березня 2023 року включно.

16 лютого 2023 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_13 щодо підозрюваного ОСОБА_3 продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 27 березня 2023 року включно без права внесення застави.

21 березня 2023 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_14 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001445 до 27 червня 2023 року включно.

22 березня 2023 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_13 щодо підозрюваного ОСОБА_3 продовжено строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, а саме до 17 травня 2023 року включно без права внесення застави.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що досудове розслідування не можливо завершити до закінчення дії попередньої ухвали від 22 березня 2023 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_3 , так як на даний час у кримінальному провадженні продовжуються проводитися слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, направлені на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, однак для закінчення досудового розслідування та звернення до суду з обвинувальним актом, необхідно провести ще ряд слідчих та процесуальних дій, а саме:

- отримати висновки лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи з метою встановлення організації та участі 17 лютого 2021 року та 18 лютого 2021 року у злочинному зібранні (сходці) ОСОБА_11 , ОСОБА_3 та інших осіб;

- вирішити питання про реєстрацію кримінального провадження за фактом звернення 19 березня 2021 року ОСОБА_15 за застосуванням злочинного впливу до осіб у статусі «ворів в законі» ОСОБА_3 та ОСОБА_11 . На підставі здобутих доказів, скласти та вручити письмове повідомлення про підозру ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 255-3 КК України;

- виконати вимоги ст. 291 КПК України.

Також зазначено у клопотанні, що на даний час вищевказані слідчі (розшукові) та процесуальні дії виконати не представилось за можливе у зв`язку зі значним їх обсягом, у тому числі проведенням експертиз, проживанням свідків у кримінальному провадженні не в місті знаходження органу досудового розслідування. Крім того, своєчасне проведення вказаних слідчих та процесуальних дій унеможливлюється внаслідок збройної агресії російської федерації, а також проведенням бойових дій на окремих територіях України. В ході проведення вказаних слідчих (розшукових) та процесуальних дій будуть отримані докази злочинної діяльності підозрюваних, а також встановлені обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, на підставі яких у ході судового розгляду можливим буде всебічно, повно і неупереджено дослідити усі обставини кримінального провадження та прийняти обґрунтоване, неупереджене, законне кінцеве процесуальне рішення.

Під час досудового розслідування встановленні обставини, які дають обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому вищевказаного кримінального правопорушення, яке підтверджується матеріалами кримінального провадження у сукупності:

При цьому, при застосуванні та продовженні щодо підозрюваного ОСОБА_3 вказаного запобіжного заходу, судом враховувались обставини, що дають підстави підозрювати останнього у вчиненні інкримінованих йому злочинів, з посиланням на матеріали, що підтверджують ці обставини, зокрема:

- протокол про хід і результати негласної слідчої (розшукової) у вигляді аудіо-, відеоконтролю особи від 30 квітня 2021 року № 55/1-3481т за період часу з 09 грудня 2020 року по 09 лютого 2021 року, під час якої зафіксовано: злочинне зібрання (сходку) за 14 грудня 2020 року під час якої ОСОБА_11 та ОСОБА_3 спільно з іншими суб`єктами підвищеного злочинного впливу («ворами в законі»): ОСОБА_16 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_17 »), ОСОБА_18 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_19 ») вирішили питання розподілу матеріальних благ, здобутих злочинним шляхом (так званого «злодійського общаку») з метою забезпечення фінансової підтримки інших суб`єктів підвищеного злочинного впливу, в тому числі осіб у статусі «ворів в законі», які перебувають у місцях позбавлення волі, потребують лікування, мають похилий вік та з нагоди святкування Нового року; злочинне зібрання (сходку) за 23 січня 2021 року, під час якої ОСОБА_11 та ОСОБА_3 спільно з іншим суб`єктом підвищеного злочинного впливу («вором в законі») ОСОБА_20 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_21 ») обговорили питання щодо координації злочинної діяльності на території міста Одеса та визначили особу відповідальну за збір коштів, одержаних злочинним шляхом на території вказаного населеного пункту - ОСОБА_22 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_23 »);

- протокол про хід і результати негласної слідчої (розшукової) у вигляді аудіо-, відеоконтролю особи від 05 травня 2021 року № 55/1-3495т, під час якої зафіксовано злочинне зібрання (сходку) за 19 березня 2021 року під час якої ОСОБА_11 та ОСОБА_3 спільно з іншим суб`єктом підвищеного злочинного впливу («вором в законі») ОСОБА_24 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_25 ») вирішували конфліктну ситуацію між криміногенними елементами - ОСОБА_15 та ОСОБА_26 , який відбувся приблизно на початку березня 2021 року в м. Кременчуг;

- висновок експерта № 21711/21-39/30153-30157/21-39 від 19 жовтня 2021 року за результатами проведення судової лінгвістичної (сематико-текстуальної) експертизи, в якому зазначено, що ОСОБА_11 та ОСОБА_3 мають високий статус у злочинній ієрархічній структурі, що дозволя їм чинити злочинний вплив (контролювати надходження, витрати та розподіл грошових коштів, призначених для функціонування усіх ланок злочинного суспільства, спонукати до вчинення певних дій), а також брати участь у злочинних зібраннях (сходках) з метою узгодження розподілу коштів («злочинної каси»), впливати на злочинну діяльність інших осіб під час координованих ними процесів, спрямованих на забезпечення такої діяльності;

- висновок експерта № 445/22-39 від 28 січня 2022 року за результатами проведення судової лінгвістичної (сематико-текстуальної) експертизи, в якому зазначено, що 14 грудня 2020 року в період часу з 15:46 год. по 16:27 год. ОСОБА_11 , ОСОБА_3 та інші особи поширюють злочинний вплив на інших представників «злочинної спільноти» під час координованих ними процесів, спрямованих на забезпечення злочинної діяльності, а також здійснили узгодження фінансування засуджених з метою матеріального забезпечення їх потреб, розподілу грошових коштів, отриманих внаслідок спільної діяльності та сфер злочинного впливу для забезпечення належного функціонування злочинного співтовариства;

- висновок експерта № 449/22-39 від 07 квітня 2022 року за результатами проведення судової лінгвістичної (сематико-текстуальної) експертизи, в якому зазначено, що 23 січня 2021 року у період з 15:06 год. по 15:13 год. між ОСОБА_11 , ОСОБА_3 та ОСОБА_20 відбулося спілкування, в якому відображено: міжрегіональні кримінальні зв`язки, спільну діяльність учасників спілкування (зокрема фінансову), дольовий розподіл коштів; участь, організація та/або планування проведення злочинних зібрань для обговорення нагальних питань та ухвалення рішень, здійснення нагляду за перебігом подій у злочинному світі, корегування ситуацій, координування поведінки інших криміногенних елементів з метою забезпечення ефективного функціонування злочинної діяльності;

- висновок експерта № 447/22-39 від 28 березня 2022 року за результатами проведення судової лінгвістичної (сематико-текстуальної) експертизи, в якому зазначено, що 19.03.2021 у період з 15:17 год. по 17:19 год. між ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_27 , ОСОБА_15 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_24 відбулося спілкування, в якому відображено кримінальну активність та стосунки комунікантів, зумовлені особистісними, соціальними та ситуативними факторами, підтримку ними субкультури, ідеології та звичаїв злочинного світу, зокрема: участь у злочинних зборах (сходках), а також висловлювання зазначених осіб указують на їх авторитетність та високе становище у злочинній ієрархії, що дозволяє здійснювати нагляд, корегувати поведінку та діяльність кримінальних елементів;

- висновок експерта № 34786/21-35 від 13 грудня 2021 року за результатами проведення криміналістичної експертизи звукозаписів, в якому зазначено, що слова та висловлювання у розмовах за 14 грудня 2020 року позначені у протоколі про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 30 квітня 2021 року № 55/1-3481т символом «Д» - промовлені ОСОБА_3 , символом «О» - промовлені ОСОБА_11 ;

- висновок експерта № 34338/21-35 від 21 грудня 2021 року за результатами проведення криміналістичної експертизи звукозаписів, в якому зазначено, що слова та висловлювання у розмовах за 19 березня 2021 року позначені у протоколі про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 05 травня 2021 року № 55/1-3495т символом «Д» - промовлені ОСОБА_3 , символом «О» - промовлені ОСОБА_11 ;

- висновок експерта № 34328/21-35 від 15 грудня 2021 року за результатами проведення криміналістичної експертизи звукозаписів, в якому зазначено, що слова та висловлювання у розмовах за 23 січня 2021 року позначені у протоколі про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 30 квітня 2021 року № 55/1-3481т символом «Д» - промовлені ОСОБА_3 , символом «О» - промовлені ОСОБА_11 ;

- протокол обшуку транспортного засобу ОСОБА_11 - автомобіля «Skoda Kodiaq» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), під час якого вилучено мобільний телефон останнього, при огляді якого в пам`яті телефонна виявлено фотографію із чорновими записами щодо розподілу матеріальних благ, здобутих злочинним шляхом (так званого «злодійського общаку») з метою забезпечення фінансової підтримки інших суб`єктів підвищеного злочинного впливу, в тому числі осіб у статусі «ворів в законі», які перебувають у місцях позбавлення волі, потребують лікування, мають похилий вік та з нагоди святкування Нового року;

- протоколи оглядів інтернет сайтів, особові справи Інтерполу, листи Аташе МВС Грузії, інші документи, які підтверджують приналежність ОСОБА_11 , ОСОБА_3 та інших осіб до суб`єктів підвищеного злочинного впливу в статусі «ворів в законі»;

- інші матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до частини третьої ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до частини першої ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ризик передбачений пунктом 1 частини першої ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 , розуміючи, що він вчинив особливо тяжкі злочини проти громадської безпеки, відчуваючи страх та невідворотність майбутнього покарання за вчинене кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, останній, володіючи документами для виїзду за кордон, може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, або на тимчасово непідконтрольну територію України.

Зазначене може свідчити про намагання ОСОБА_3 , будучи поінформованим про його майбутнє затримання та повідомлення про підозру, покинути межі території України з використанням документів, які дають право на виїзд громадянина закордон. Поряд цим, так звані «злодійські поняття» зобов`язують осіб, які перебувають у статусі «ворів в законі», забезпечувати в тому числі фінансову підтримку інших суб`єктів підвищеного злочинного впливу, а отже ОСОБА_3 матиме можливість безперешкодно переховуватися за межами території України протягом тривалого часу.

Поряд з цим, ще одною підставою вважати достатньою імовірність покинути територію України ОСОБА_3 з метою уникнення від кримінальної відповідальності є відсутність у нього в Україні будь-яких соціальних контактів, окрім зв`язків в криміногенному світі.

Ризик передбачений пунктом 2 частини першої ст. 177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні не встановленні всі обставини, які підлягають доказуванню, зокрема: не встановлено місцезнаходження «злодійського общака» (утримувачем якого може бути ОСОБА_11 , спільно з яким ОСОБА_3 вчинював інкриміновані йому злочини), чорнових записів стосовно розподілу зазначеного «злодійського общака», інших речей і документів, які можуть мати значення речового доказу у кримінальному провадженні. У випадку обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_3 , знаючи місцезнаходження зазначених речей і документів, може їх безперешкодно знищити, сховати або спотворити.

Ризик, передбачений пунктом 4 частини першої ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, проявляється у тому, що у ОСОБА_3 існують достатні ресурси та важелі впливу на правоохоронні органи з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Зазначене знайшло своє вираження під час здійснення досудового розслідування кримінальному провадженні № 0000693, в якому ОСОБА_11 та ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою ст. 255-1 КК України, а саме у встановленні та поширенні в суспільстві злочинного впливу особами в статусі «ворів в законі». Так, відповідно до матеріалів зазначеного провадження ОСОБА_3 координував інших суб`єктів підвищеного злочинного впливу, в тому числі осіб у статусі «ворів в законі», з розподілу злодійської каси (так званого «злодійського общака») задля організації уникнення від кримінальної відповідальності особи, яка перебуває у статусі «вора в законі» ОСОБА_30 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_31 ») протягом березня - квітня 2020 року та вчинення тих же ж дій задля організації уникнення від кримінальної відповідальності особи, яка перебуває у статусі «вора в законі» ОСОБА_32 (кримінальні прізвиська « ОСОБА_33 », « ОСОБА_34 ») протягом грудня 2020 року.

У випадку обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 не пов`язаного з триманням під вартою, останній зможе безперешкодно, в тому числі з використанням засобів мобільного зв`язку, спілкуватися з зазначеними невстановленими зв`язками в правоохоронних органах та коригувати заходи з уникнення від кримінальної відповідальності.

Крім того, на даний час у вказаному кримінальному провадженні не встановлено місцезнаходження всіх осіб, причетних до інкримінованих ОСОБА_3 злочинів, а тому останній знаходячись на волі може попередити вказаних осіб та здійснити дії щодо перешкоджання правоохоронним органам встановити їх місце знаходження для притягнення до відповідальності.

Ризик, передбачений пунктом 5 частини першої ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, полягає у тому, що так званим «стилем життя», основною діяльністю та основним видом доходу ОСОБА_3 , як суб`єкта підвищеного злочинного впливу у статусі «вора в законі» стало коригування (так зване «курсування») злочинної діяльності інших криміногенних елементів шляхом розподілу «злодійського общаку», призначення «смотрящих за регіонами», інших дій, що свідчить про неможливість ведення останнім звичайного соціального життя, а тому у випадку обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_11 з великим ступенем імовірності продовжить свою зазначену вище злочинну діяльність.

Крім того, 20 травня 2021 року ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000693 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою ст. 255-1 КК України, а саме у встановленні та поширенні в суспільстві злочинного впливу особою в статусі «вора в законі».

У відповідності до положень ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Згідно з частиною першою ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено судами при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу та при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні прокурора та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Слідчим суддею встановлено, що у даному кримінальному провадженні досудове розслідування не завершено, існує потреба у проведенні низки слідчих та процесуальних дій, у зв`язку із чим ухвалою слідчого судді від 21 березня 2023 року продовжено строк досудового розслідування до 27 червня 2023 року включно.

Даних про наявність підстав для скасування ОСОБА_3 запобіжного заходу або його зміни на менш м`який, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених частиною першою ст. 177 КПК України

Вивченням особи підозрюваного на цей час встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Очамчира Ахалдаба Республіки Грузія, проживав до моменту затримання за адресою: АДРЕСА_1 , є особою з інвалідністю ІІ, одружений, має двох неповнолітніх доньок.

Також, слідчий суддя не вбачає підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки стороною захисту в судовому засіданні не доведено, що даний запобіжний захід може забезпечити запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

При застосуванні до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1-5 частини першої ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

Так, слідчий суддя у відповідність до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_3 , за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, характер та обставини вчинення злочину, так як вони сформульовані в повідомлені про підозру та приходить до висновку про доведеність ризиків.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_3 підлягає задоволенню, оскільки слідчий суддя також враховує обґрунтованість наведених у клопотанні ризиків та вважає, що для їх запобігання є недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно з частиною п`ятою ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого статтею ст. 255-2 Кримінального кодексу України.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 27 червня 2023 року включно, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001445 від 26 грудня 2022 року.

На підставі статті 206 КПК України, зобов`язати прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001445, забезпечити організацію періодичного медичного обстеження ОСОБА_3 з огляду на його стан здоров`я.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1