Справа № 367/6477/20
Провадження по справі № 1-кп/367/263/2023
УХВАЛА

Іменем України

11 травня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

за участі:

прокурора: ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

обвинувачених: ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001789, по обвинуваченню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ірпінського міського суду Київської області знаходиться кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001789 за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у вчиненні злочинів, передбаченого передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України.

До суду, 11.05.2023 року, надійшов відвід колегії суддів в даному кримінальному провадженні заявлений захисником ОСОБА_7 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України. Так, даний відвід захисник мотивує тим, що розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у вчиненні злочинів, передбаченого передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України було призначено на 10.05.2023 року. Разом із тим, розгляд даного кримінального провадження 10.05.2023 року не відбувся, у зв`язку із перебуванням судді ОСОБА_2 у відпустці, про що захисника було повідомлено через годину очікування початку судового засідання. Після чого, йому надійшла СМС-повістка з новою датою судового засідання, яке було призначено судом, без попереднього погодження з адвокатами, на 11.05.2023 року, тобто в порушення вимог ч. 9 ст. 135 КПК України. Так, захисник, вважав, що суд навмисно не повідомив сторону захисту про перебування судді ОСОБА_2 у відпустці та повідомив про призначення судового засідання по справі № 367/6477/23 з порушенням ст. 135 КПК України, з метою унеможливлення його прибуття до суду та участі в розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 .. Таким чином, у захисника ОСОБА_7 виник сумнів у неупередженості колегії суддів по справі № 367/6477/20, що згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України є підставою для відводу складу суду.

В судовому засіданні захисники та обвинувачені підтримали заявлений захисником ОСОБА_7 відвід колегії суддів.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення вказаного відводу, оскільки його доводи є надуманими.

Колегія суддів, вивчивши заяву про відвід, заслухавши думки учасників справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Відповідно до ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Європейською Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 р.; (далі Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6).

На питання неупередженості суду звертає увагу Європейський суд з прав людини у рішенні Суду від 10 грудня 2009 р. в справі «Мироненко і Мартенко проти України», судом було констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Цим рішенням Європейським судом визнано порушення принципу безсторонності суду. Так, у п. 66, 69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Наведене свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Таким чином, ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

Зі змісту ст. 6 Конвенції неупередженості суду вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватися, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві, як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «Мікаллеф проти Мальти», п. 93). Європейський Суд з прав людини у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «П`єрсак проти Бельгії», п. 30; справа «Грівз проти Сполученого Королівства», п. 69).

Частина 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначає, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 48 даного Закону встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Згідно пунктів 1, 2 ч. 7 ст. 56 зазначеного Закону суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Відповідно до ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікувавши зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Відповідно до Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантується Конституцією і законами України, а суддя при здійсненні правосуддя незалежний і підпорядковується лише закону.

Таким чином, в руслі суб`єктивної складової поняття безсторонності ЄСПЛ притримується позиції, що не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Така позиція викладена у рішеннях Суду по справам «Хаушильд проти Данії» та «Ветштайн проти Швеції».

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді, але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді.

Отже, існує презумпція неупередженості судді, а протилежне необхідно доводити належними та допустимими доказами. Таким чином, визначаючись щодо наявності підстав для відводу колегії суддів за даним кримінальним провадженням, суд враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

З огляду на зазначене вище, ЄСПЛ у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу.

Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність колегії суддів презумується.

Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів).

Так, із зазначених захисником ОСОБА_7 в заяві мотивів з`ясовано, що у нього є припущення, що колегія суддів навмисно не повідомила останнього про перебування судді ОСОБА_2 у відпустці та про нову дату судового засідання з порушенням вимог ст. 135 КПК України, щоб унеможливити його прибуття до суду та участі в судовому засіданні.

Суд звертає увагу сторону захисту на те, що 10.05.2023 року член колегії суддів ОСОБА_2 дійсно перебував у відпустці. При цьому, головуючий суддя ОСОБА_1 10.05.2023 року перебувала в нарадчій кімнаті по іншому кримінальному провадженню (ЄУН 367/2442/19), вихід та проголошення вироку в якому, планувалось приблизно о 14:00 год. 10.05.2023 року, однак фактично проголошення вироку суду відбулось пізніше. Таким чином, 10.05.2023 року головуючим по справі суддею ОСОБА_1 було заплановано розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у вчиненні злочинів, передбаченого передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, зокрема й в порядку визначеному п. 20-5 Розділу ХІ КПК України. Так, враховуючи, перебування головуючого судді ОСОБА_1 в нарадчій кімнаті, та орієнтовний час проголошення вироку суду по іншому кримінальному провадженню, до початку судового засідання по даному кримінальному провадженню, суд не міг завчасно повідомити учасників справи про те, що судове засідання не відбудеться та буде відкладено на іншу дату.

Разом із тим, в даному кримінальному провадженні до обвинувачених застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 14.03.2023 року обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було продовжено строк дії запобіжного заходи у виді тримання під вартою до 12.05.2023 року включно.

Таким чином, суд повинен був розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у строк до 12.05.2023 року, саме тому суд визначив нову дату судового засідання 11.05.2023 року, а не як зазначає захисник, щоб унеможливити його участь в судовому засіданні.

При цьому, 10.05.2023 року через канцелярію суду, прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 були подані клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ..

Так, на думку суду, не може бути підставою для відводу колегії суддів заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Крім того, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, за окремою підставою відводу визначеною саме як наявність «інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді», особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Сумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно змін його складу.

При цьому, при розгляді заяви захисника про відвід колегії суддів, передбачених положеннями ст.ст. 75, 76 КПК України підстав та обставин, за яких судді ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть брати участь у розгляді даного кримінального провадження, судом не встановлено.

Таким чином, суд наголошує на важливості інституту відводу судді для забезпечення безстороннього розгляду справи, але вмотивованість заяви про відвід судді є процесуальним обов`язком учасника, який повинен добросовісно реалізовувати надане йому право.

Судом не встановлено і захисником не доведено наявність обставин, які викликали б сумніви в неупередженості колегії суддів і унеможливлювали б винесення нею об`єктивного рішення у справі.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що наведена захисником підстава - сумнів у неупередженості, для відводу колегії суддів у кримінальному провадженні № 367/6477/20 є надуманою та такою, що не знайшла свого підтвердження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 82, 369-372, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву захисника ОСОБА_7 про відвід колегії суддів у кримінальному провадженні № 367/6477/20 внесеному до ЄРДР за № 0001789по обвинуваченню ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, - залишити без задоволення.

Повний текст ухвали буде складено, в межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України та оголошено 23 травня 2023 року.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3