Справа № 203/3723/23
Провадження № 1-кс/0203/3332/2023
УХВАЛА

08 липня 2023 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Царичанка Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не судимого, з середньою спеціальною освітою технічною освітою, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за мобілізацією на посаді стрільця 4 взводу охорони 4 роти охорони 3 батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, заявлене в рамках кримінального провадження №0000838 від 24.06.2023 року,

ВСТАНОВИВ:

08.07.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів з утриманням в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_4 без визначення розміру застави до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, заявлене в рамках кримінального провадження №0000838 від 24.06.2023 року.

В обґрунтування вимог клопотання слідчий зазначив, що у провадженні слідчих Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, перебувають матеріали кримінального провадження №0000838 від 24.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

Як пояснив слідчий, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, 23.12.2022 року, усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, ухилився від військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , та без відповідних дозволів командирів, начальників та без поважних причин самовільно залишив місце служби в районі с. Водолазьке Межівського району Дніпропетровської області та проводив час на власний розсуд, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби та був незаконно відсутній на службі до 06.07.2023 року.

Так, 06.07.2023 року о 16:45 годині ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 07.07.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Як зазначив слідчий, повідомлена ОСОБА_5 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, є обґрунтованою, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності. Для досягнення мети і завдань кримінального провадження на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного. Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: необхідність запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Також слідчий зазначив, що до підозрюваного неможливо застосувати інший більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки, оскільки такі будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім того, слідчий вказав на те, що підозрюваний не має захворювань, що включені до додатку №13 «Переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я №1348/5/572 від 15.08.2014 року «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», тобто він є особою, яка не має протипоказань до утримання під вартою.

З огляду на викладене вище, з урахуванням вимог статей 176, 182, 183 КПК України, слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти без визначення застави.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 08.07.2023 року, судову справу №203/3723/23, провадження №1-кс/0203/3332/2023, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 .

Судове засідання з розгляду клопотання було призначене на 08.07.2023 року.

У судове засідання з`явились прокурор, слідчий, підозрюваний та його захисник.

Ухвалою суду від 08.07.2023 року було задоволено клопотання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відмову від захисника та його заміну на іншого захисника за призначенням, заявлене в усній формі, та прийнято відмову підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від захисника та замінено захисника адвоката ОСОБА_9 , призначеного для надання безоплатної вторинної правової допомоги у межах процесуальних прав і обов`язків, визначених статтями 46, 47 КПК України, протягом строку дії доручення від 06.07.2023 року №004-40006910, на іншого захисника за призначенням для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, яка відповідно до положень кримінального процесуального законодавства вважається затриманою.

За дорученням від 08.07.2023 року №004-40006944 до зали судового засідання прибула захисник адвокат ОСОБА_6 для надання безоплатної вторинної правової допомоги підозрюваному як особі, яка відповідно до положень кримінального процесуального законодавства вважається затриманою.

Ухвалою суду від 08.07.2023 року із занесенням до журналу судового засідання було відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про надання часу підозрюваному подати додаткові медичні документи щодо стану здоров`я підозрюваного, з мотивів визначення строків для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, передбачених ст. 186 КПК України, щодо особи, яка вважається затриманою, наявності достатнього часу для їх подання на стадії досудового розслідування слідчому та прокурору, його захиснику ОСОБА_9 , від якого підозрюваний відмовився в залі судового засідання.

Під час судового засідання прокурор та слідчий підтримали вимоги клопотання та просили суд їх задовольнити, підстави звернення до суду із клопотанням пояснили суду таким чином, як про це зазначено вище.

Також прокурор у судовому засіданні наголосив на тому, що від підозрюваного до компетентних органів не надходило жодної заяви та скарги щодо порушення порядку поводження з ним як з військовослужбовцем. Крім того, як до початку, так і під час несення військової служби відносно підозрюваного було проведено його медичний огляд у встановленому законом порядку, про що є медична характеристика та довідка військово-лікарської комісії. Прокурор зачитав у повному обсязі зміст вказаних документів під час судового засідання. Так, за висновком військово-лікарської комісії ОСОБА_5 було визнано таким, що придатний до військової служби.

Водночас, з урахуванням позиції захисту, прокурор клопотав суд про доручення проведення медичного обстеження підозрюваного в умовах гауптвахти та зазначив, що у разі необхідності він надасть доручення на гауптвахті провести медичний огляд підозрюваного, з огляду на його скарги на стан здоров`я в порядку, визначеному законом.

Слідчий у судовому засіданні підтримав позицію прокурора.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання слідчого, пославшись на його необґрунтованість та недоведеність, та просили суд відмовити у його задоволенні, обравши підозрюваному інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема домашній арешт чи особисте зобов`язання.

Так, на думку підозрюваного, він не вчиняв злочину та ніде не ховався, був вдома, про що знали у військовій частині. Вину у вчиненні кримінального правопорушення він не визнає, військову службу продовжувати не бажає за станом свого здоров`я. Також підозрюваний у судовому засіданні зазначив, що його незаконно затримали та тримали протягом двох днів без зазначення підстав законності затримання, оскільки він не ховався від органів досудового розслідування чи суду, та на вимогу слідчого чи прокурора прибув би, в тому числі і у судове засідання. Тому, на його думку, законних підстав для його затримання не було, з приводу чого він і заявив суду клопотання в порядку ст. 206 КПК України про визнання незаконним затримання, яке підтримала захисник у судовому засіданні.

При цьому захисник підозрюваного зазначила, що у підозрюваного є інші медичні документи щодо стану його здоров`я, які він наразі не може надати суду, та клопотала суд про необхідність проведення медичного обстеження підозрюваного, з огляду на його скарги на здоров`я, які не були враховані та обстеженні під час проходження ним військово-лікарської комісії. Оскільки, окрім скарг на поганий слух, її підзахисний скаржиться ще і на інші проблеми зі здоров`ям.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що органом досудового слідства Третім слідчим відділом (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ведеться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000838 від 24.06.2023 року за ч. 5 ст. 407 КПК України.

Відповідно до відомостей з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 24.06.2023 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення на підставі повідомлення підприємств, установ, організацій та посадових осіб про вчинення кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України.

06.07.2023 року о 16:45 годині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

07.07.2023 року о 12:00 годині повідомлення про підозру було вручене захиснику підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_9 у присутності двох понятих: ОСОБА_10 та ОСОБА_11

07.07.2023 року о 12:10 годині захиснику ОСОБА_9 у присутності двох понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у зв`язку із відмовою ОСОБА_5 отримати клопотання з додатками, було вручене клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 разом із додатками.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.03.2022 року №10, відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію №69/2022 від 24.02.2022 року, мобілізаційної директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 25.02.2022 року №32/321/501/25т та від 26.02.2022 року №32/321/501/33т, солдата запасу ОСОБА_5 було призначено на посаду стрільця 3 відділення охорони 5 взводу охорони 3 роти охорони 3 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , шпк «солдат», 1981 року народження, призваний ІНФОРМАЦІЯ_5 , ВОС-100915Т.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.12.2022 року №314, з 23.12.2022 року солдату ОСОБА_5 , стрільцю 2 відділення 4 взводу охорони 4 роти охорони 3 батальйону охорони, було призупинено виплату грошового забезпечення за посадою, а також винагороди, та з 24.12.2022 року знято з продовольчого забезпечення військової частини НОМЕР_3 .

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 12.10.2022 року №5245 Військової частини НОМЕР_4 , та медичної характеристики від 11.01.2023 року, складеної начальником медичної служби військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом м/с ОСОБА_12 , солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі статті 83б, 41в, 23в графи ІІ Розкладу хвороб придатний до військової служби.

Відповідно до службової характеристики солдата ОСОБА_5 , на посаді кухара їдальні взводу матеріального забезпечення роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 , він не відповідає займаній посаді, має негативну характеристику.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 25.12.2022 року «Про призначення службових розслідувань», з метою з`ясування причин і умов, що спряли виникненню випадку вчинення дій, які містять ознаки порушення військовослужбовцем 4 взводу охорони 4 роти охорони 3 батальйону охорони солдатом ОСОБА_5 вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України, було доручено проведення службових розслідувань по зазначеним фактам.

Відповідно до акту проведення службового розслідування від 10.01.2023 року та витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 10.01.2023 року №23 «Про підсумки службових розслідувань», було встановлено, що 23.12.2022 року солдат ОСОБА_5 самовільно залишив місце несення служби, чим порушив вимоги Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Кримінального кодексу України, та вказані дії військовослужбовця містять ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та наказано помічнику командира з правової роботи начальнику юридичної служби військової частини НОМЕР_1 підготувати повідомлення про вчинення дій, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України щодо стрільця 4 взводу охорони 4 роти охорони 3 батальйону охорони солдата ОСОБА_5 та направити їх до правоохоронних органів.

Також у судовому засіданні судом безпосередньо були досліджені наступні письмові докази, а саме копії: військового квитка ОСОБА_5 серії НОМЕР_5 , рапорти, доповідь про самовільне залишення місця служби військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , яке скоїв солдат ОСОБА_5 , протоколи допитів свідків від 05.07.2023 року, протокол допиту підозрюваного від 07.07.2023 року, актові записи про шлюб та про народження дітей.

Суд зазначає, що відповідно до положень статей 131, 132, 176, ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), такий винятковий запобіжний захід як тримання під вартою, застосовується під час досудового розслідування до особи на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022» від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 05:30 години 24.02.2022 року на території України було введено воєнний стан, який згодом було продовжено.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є, зокрема, тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема, ст. 407 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Відповідно до положень ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:

1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;

2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;

3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

Відповідно до положень ст. 207 КПК України, ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Особливості затримання окремої категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

Кожен має право затримати без ухвали слідчого судді, суду будь-яку особу, крім осіб, зазначених у статтях 482 і 482-2 цього Кодексу:

1) при вчиненні або замаху на вчинення кримінального правопорушення;

2) безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні.

Кожен, хто не є уповноваженою службовою особою (особою, якій законом надано право здійснювати затримання) і затримав відповідну особу в порядку, передбаченому частиною другою цієї статті, зобов`язаний негайно доставити її до уповноваженої службової особи або негайно повідомити уповноважену службову особу про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках, зокрема, якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з пунктом 4 статті 5 Конвенції затримана чи взята під варту особа має право ініціювати провадження з метою перевірки судом процесуальних і матеріально-правових умов, які є неодмінними для забезпечення «законності» у значенні пункту 1 статті 5 Конвенції позбавлення її свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, та легітимність мети, з якою здійснювалися це затримання і подальше тримання під вартою (див. справу «Ґраусліс проти Литви» (Grauslys v. Lithuania), заява № 36743/97, пункти 5155, від 10 жовтня 2000 року). 48. У пункті 4 статті 5 зазначено, що «суд без зволікання встановлює законність затримання». Ця вимога містить два аспекти: по-перше, можливість здійснення судового контролю має забезпечуватися невдовзі після взяття особи під варту і, в разі необхідності, з розумною періодичністю надалі. По-друге, таке провадження має здійснюватися з належною старанністю (див. справу «Худобін проти Росії» (Khudobin v. Russia), заява № 59696/00, п. 115). 49. Процедура вирішення питань стосовно тримання під вартою має здійснюватися з дотриманням принципу змагальності і завжди має забезпечувати рівність процесуальних засобів сторін у справі (див. справу «Тжаска проти Польщі» (Trzaska v. Poland), заява № 25792/94, п. 74, від 11 липня 2000 року). Забезпечення затриманому права бути заслуханим особисто або за допомогою певного представництва є однією з основоположних гарантій процедури, що застосовується при вирішенні питань позбавлення свободи (див. рішення у справі «Кампаніс проти Греції» (Kampanis v. Greece) від 13 липня 1995 року, серія А, № 318-B, п. 47). 50. Хоча пункт 4 статті 5 Конвенції не зобов`язує досліджувати кожний аргумент у доводах особи, взятої під варту, стосовно законності такого заходу, суддя, розглядаючи таке звернення, повинен врахувати наведені особою конкретні факти, здатні поставити під сумнів існування умов, які для цілей Конвенції є неодмінними для забезпечення «законності» позбавлення свободи (див. справу «Ніколова проти Болгарії» (Nikolova v. Bulgaria) [GC], № 31195/96, п. 61, ECHR 1999-II).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.

У справі «Феррарі-Браво проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналіз викладеного вище та встановлених у ході судового засідання обставин кримінального провадження, досліджених матеріалів клопотання дає слідчому судді підстави для висновку про те, що підозрюваного ОСОБА_5 було затримано в порядку п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України, складено протокол затримання в присутності понятих, захисника, роз`яснені права затриманого в порядку ст. 42 КПК України, уповноваженою особою слідчим ОСОБА_4 , забезпечена участь захисника, у зв`язку із чим, факту незаконного затримання підозрюваного судом не встановлено.

При цьому суд враховує те, що сторона захисту ознайомилась з протоколом затримання та підписала його без заперечень. Крім цього, слідчий, за погодженням з прокурором, невідкладно у встановлений КПК України строк ініціював питання щодо розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, тобто органом досудового розслідування не було допущено невиправдного затримання особи та її утримання без ухвали слідчого судді. При цьому суд в порядку ст. 206 КПК України, з огляду на зовнішній вигляд підозрюваного, стан та обставини кримінального провадження, дійшов висновку про відсутність підстав для ствердження про застосування насильства до підозрюваного ОСОБА_5 під час його затримання в порядку ст. 208 КПК України.

Таким чином, з поданих матеріалів клопотання судом не встановлено істотних порушень норм КПК України під час затримання підозрюваного ОСОБА_5 в порядку п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України, та його утримання без ухвали слідчого судді, з огляду на клопотання сторони захисту, заявлене в усній формі.

На підставі вище викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про визнання незаконним затримання підозрюваного ОСОБА_5 в порядку п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України, та його утримання без ухвали слідчого судді.

Водночас суд, вирішуючи по суті клопотання слідчого, у ході судового розгляду клопотання дійшов висновку, що надані стороною обвинувачення матеріали клопотання, досліджені у судовому засіданні, у своїй сукупності доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

Вказаного висновку слідчий суддя дійшов, з огляду на характер кримінального правопорушення, обізнаність підозрюваного про тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винуватим, те, що підозрюваному відомі свідки, які були допитані в ході проведення слідчих дій, так як підозрюваний усвідомлює, що повідомлення про підозру базується, у тому числі на показаннях свідків, з якими він проходив військову службу, а також те, що підозрюваний самовільно залишив військову частину та тривалий час переховувався від органів досудового розслідування, поки не був затриманий у період з 23.12.2022 року по 06.07.2023 року, не виявляв бажання повернутися на місце військової служби та продовжувати її.

З огляду на приписи приведених вище норм, а також практику Європейського суду з прав людини, суд беручи до уваги обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з урахування попередньої поведінки підозрюваного; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з якими підозрюваний проходив військову службу, продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, чи інше кримінальне правопорушення.

Також при обранні запобіжного заходу суд враховує обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного (відсутність хронічних захворювань), відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Слідчий суддя, обираючи запобіжний захід, бере до уваги вимоги ч. 8 ст. 176 та ч. 4 ст. 183 КПК України, за якими під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема, ст. 407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою, та слідчий суддя має право не визначати розмір застави. Так, у разі доведення стороною обвинувачення наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, до підозрюваного як до військовослужбовця, не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, в тому числі домашній арешт чи особисте зобов`язання, бо в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру суспільного інтересу, що превалює над принципом поваги до свободи особистості.

При цьому, з огляду на викладене вище, слідчий суддя, враховуючи позицію сторони захисту, дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на викладене, слідчий суддя доходить висновку про те, що необхідним і достатнім для досягнення дієвості кримінального провадження, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків є застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

При цьому суд, враховуючи твердження сторони захисту, сторони обвинувачення, заявлені у судовому засіданні, щодо порядку проведення медичного обстеження підозрюваного, вважає за необхідне в порядку ст. 206 КПК України задовольнити клопотання сторони захисту та сторони обвинувачення та доручити гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 організувати та забезпечити медичне обстеження стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись статтями 176, 177, 182, 183, 193, 194, 196, 206 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання сторони захисту про визнання незаконним затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 208 КПК України, заявлене в усній формі, у кримінальному провадженні №0000838 від 24.06.2023 року відмовити.

Клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, заявлене в рамках кримінального провадження №0000838 від 24.06.2023 року, задовольнити повністю.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_4 строком на 60 (шістдесят) днів у межах строку досудового розслідування, тобто з 06.07.2023 року по 03.09.2023 року включно без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Виконання та контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Клопотання сторони захисту та сторони обвинувачення, заявлені в усній формі, про проведення медичного обстеження стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 206 КПК України задовольнити повністю.

Доручити гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 організувати та забезпечити медичне обстеження стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Строк дії ухвали визначити до 03.09.2023 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 08.07.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1