В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" вересня 2023 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001512 від 24.04.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, працюючого не офіційно, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

23.04.2023 року, приблизно о 23:00, у місті Києві, по пр-ту Романа Шухевича, біля будинку № 6А, у ОСОБА_3 на вулиці виник конфлікт з його спільними знайомими. Даний конфлікт побачив ОСОБА_5 , який проходив поряд разом із своїми знайомими та вирішив втрутитися в даний конфлікт з метою його припинення.

Під час розмови ОСОБА_3 та ОСОБА_5 між ними також стався новий словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

У подальшому, ОСОБА_3 , не передбачаючи можливості настання тяжких тілесних ушкоджень для здоров`я потерпілого, хоча діючи з більшою обачністю повинен був і міг передбачити, наніс один удар у ліву ділянку голови ОСОБА_5 з послідуючим падінням останнього на асфальт.

Внаслідок дій ОСОБА_3 у ОСОБА_5 утворились наступні тілесні ушкодження, а саме відкрита черепно-мозкова травма у вигляді геморагічних вогнищ обох лобних часток, правої скроневої частки базально, травматичного субарахноїдального крововиливу правої скронево-тім`яної ділянки, лінійного перелому лівої скроневої кістки з переходом на піраміду скроневої кістки, що за критерієм небезпеки для життя відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Після цього, ОСОБА_5 , з отриманими внаслідок дій ОСОБА_3 тілесними ушкодженнями, було госпіталізовано до КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги». Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ст. 128 КК України визнав у повному обсязі та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачене КК України за вказаний злочин, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачений показав, що 23.04.2023 року він у стані алкогольного сп`яніння разом зі своєю дівчиною та друзями перебував за адресою АДРЕСА_3 . Близько 23:00 у нього зі своїм товаришем виник конфлікт, у цей момент повз них проходив ОСОБА_5 та почав влазити в конфлікт. ОСОБА_5 намагався дати йому ляпаса, однак він ухилився та у відповідь наніс останньому один удар правою рукою у ліву ділянку голови, у результаті чого ОСОБА_5 впав на асфальт. У цей момент його дівчина побачила кров, а він підбіг до потерпілого та намагався надати йому першу медичну допомогу. Друзі викликали швидку допомогу. По приїзду працівників швидкої допомоги він допомагав їм покласти потерпілого на ноші та перенести до автомобіля швидкої допомоги. У подальшому він дізнався, що внаслідок його удару та падіння потерпілого на асфальт, останній отримав тяжке тілесне ушкодження. Зокрема зазначив, що всі обставини, так як вони викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення відповідають дійсності та розуміє, що його дії були умисними. У скоєному щиро каявся, запевняв, що більше правопорушень вчиняти не буде, не передбачав та не хотів настанню таких тяжких наслідків. Зазначив, що намагався відшкодувати потерпілому завдану шкоду, однак останній відмовлявся.

У судовому засіданні досліджено матеріали кримінального провадження, які надав прокурор, та документи, що характеризують особу обвинуваченого.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, в тому числі і тих, що характеризують особу обвинуваченого. Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями спричинив необережне тяжке тілесне ушкодження потерпілому і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ст. 128 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин. При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченої та запобіганню вчинення нею нових злочинів. Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення за ст. 128 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є не тяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження; його ставлення до вчиненого - вину визнав повністю, щиро каявся у вчиненому, повністю відшкодував потерпілому заявлену ним шкоду, декілька раз просив вибачення у потерпілого; дані про його особу, зокрема: працює не офіційно, бажає навчатися, не одружений; під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; раніше не судимий, вчинив необережне правопорушення вперше; думку сторони обвинувачення, яка просила призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки із застосуванням вимог ст. 75 КК України (звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки), думку сторони захисту, яка просила призначити покарання у виді обмеження волі із застосуванням іспитового строку до обвинуваченого строком на 1 рік. Також суд враховує думку потерпілого ОСОБА_5 , який у судовому засіданні заявив про те, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, оскільки ОСОБА_3 повністю відшкодував завдану шкоду, заявлену у цивільному позові в розмірі 200 000 грн, про що він написав розписку від 19.09.2023 року, тому потерпілий у судовому засіданні відмовився від поданого цивільного позову. З приводу призначення покарання потерпілий та його представник погодилися з прокурором.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України ОСОБА_3 є щире каяття, оскільки обвинувачений визнав свою вину повністю та висловив щирий жаль з приводу учинених протиправних дій, а також добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 згідно зі ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час та після вчинення злочинних дій.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, у виді обмеження волі, але з урахуванням обставин даного кримінального провадження, тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_3 положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

У підсумку дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Щодо цивільного позову, то потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні відмовився від поданого позову, у зв`язку з чим суд залишає цивільний позов потерпілого без розгляду.

Арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді від 27.04.2023 року підлягає скасуванню після набрання вироком законної сили. Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України. Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати за проведення судових експертиз: - № 042-893-2023 від 14.06.2023 року у сумі 2672 гривень 00 копійок; - № 042-859-2023 від 29.05.2023 року у сумі 6013 гривень 00 копійок.

Арешт, накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.04.2023 року на майно, яке було вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 - скасувати після набрання вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- кросівки спортивні блакитного кольору, спортивні штани блакитного кольору, спортивна кофта блакитного кольору, які поміщено до спец пакету PSP 422072, мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi», IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , блакитного кольору, з чохлом та з сім-карткою «Водафон», який поміщено до спец пакету № ISR 0024826, шнурок із спортивної кофти, який поміщено до сейф-пакету № RIC 2049501 - повернути ОСОБА_3 ;

- змив з асфальту речовини бурого кольору, який поміщено до паперового конверту та зданий до камери зберігання речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору, потерпілому, представнику потерпілого, обвинуваченому та його захиснику.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1