справа № 208/4133/23
№ провадження 1-кс/208/1090/23
УХВАЛА

Іменем України

13 червня 2023 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання старшого слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, внесеного в № 0000446 від 03.04.2023 за ч.4 ст.186 КК України:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, розлученого, має на дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)19.05.2008 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.1 ст.259, ст.69 КК до покарання у вигляді штрафу у сумі 10500 грн.;

2)30.06.2010 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75, ст.76 КК від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 3 роки;

3)22.12.2010 Криничанським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, вироки Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 19.05.2008 та 30.06.2010 виконувати самостійно, звільнився 15.09.2014 по відбуттю строк покарання;

4)28.10.2016 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.75, ст.76 КК від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 2 роки;

5)25.10.2018 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ч.1 ст.71 КК частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 28.10.2016, до відбуття 4 роки 9 місяців позбавлення волі, звільнився 24.02.2023,

встановив:

Прокурор та старший слідчий звернулися із даним клопотанням, яким просять застосувати у рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000446 від 03.04.2023 за ч.4 ст.186 КК України у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. На підставі ч.4 ст.183 КПК України визначити розмір застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадження СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000446 від 03.04.2023 за ознаками ч. 4 ст. 186 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , маючи не зняту та непогашену судимість за вчинення злочинів проти власності, повторно вчинив кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

03.04.2023 приблизно о 13.36 год. (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 перебував у приміщенні магазину Петриківка, що розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м.Кам`янське, пр.Т.Шевченка, 5-А. Там він побачив раніше незнайому йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є особою похилого віку. При цьому, побачив, що ОСОБА_7 в руках тримала належний їй гаманець. В цей момент у ОСОБА_5 раптово виник протиправний умисел, спрямований на повторне, із корисливого мотиву, відкрите викрадення у ОСОБА_7 зазначеного гаманця.

Реалізуючи свій прямий протиправний умисел, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, діючи повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебуваючи у вказаний час у зазначеному місці, ОСОБА_5 шляхом ривку відкрито викрав з рук ОСОБА_7 належний останній гаманець (майнової цінності не становить), в якому знаходились грошові кошти у сумі 2500 грн.

Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим майном, тобто довів свій протиправний умисел до кінця.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

13 червня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Підставами застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (обґрунтованість підозри повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_9 , протоколом проведення обшуку, речовими доказами, вилученими під час обшуку, протоколом огляду відеозапису, іншими доказами у їх сукупності), а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу

є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, з метою уникнення передбаченої законом відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, підозрюваний може намагатись:

1. Переховуватись від органу досудового розслідування та / або суду.

Підозрюваний неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення (що підтверджується довідкою про судимості підозрюваного), що вказує на те, що він не дотримується суспільних норм поведінки та моралі, обов`язків, покладених на нього законодавством України. Наведене вище дає об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний не схильний до дотримання належної процесуальної поведінки. Окрім того підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 10 років. Суворе покарання може спонукати підозрюваного до недотримання належної процесуальної поведінки та до вчинення дій, спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення покарання за вчинений ним злочин.

2. Вчините інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний вже не вперше вчинив кримінальне правопорушення саме майнової спрямованості (що підтверджується його довідкою про судимості). При цьому підозрюваний не має постійного місця роботи та заробітку. Все це у сукупності вказує на те, що вчинення кримінальних правопорушень є основним джерелом доходу підозрюваного. Окрім того підозрюваний перебуває на обліку у лікаря-нарколога у зв`язку із вживанням опіатів, тобто наркотичних речовин. Що вказує на те, що підозрюваний може вчиняти нові кримінальні правопорушення з метою заробітку коштів на придбання наркотичних засобів.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Обставини, викладені вище, вказують на те, що до підозрюваного необхідно застосувати найбільш суворий запобіжний захід, а саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачений ст.183 КПК України, так як жодний із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків з причин, викладених нижче.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків і виконання процесуальних рішень, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на ньог о процесуальних обов`язків і тримання під вартою останнього у повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей винятковий вид запобіжного заходу. Домашній арешт та тримання під вартою є ізоляційними запобіжними заходами, проте рівень ізоляції особи за ними суттєво відрізняється з orляду на умови, пов`язані з позбавленням (обмеженням) волі підозрюваною. У цьому контексті домашній арешт є «несуворою» формою ізоляції підозрюваного. Враховуючи обставини кримінального правопорушення та дані про особу, міцність соціальних зв`язків та інше, вважаю, що вказані факти не зменшуюсь заявлені у кримінальному провадженні ризики та у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи підозрюваного у встановленому законом порядку. Домашній арешт не зможе у цьому випадку ефективно запобігти встановленим ризикам, та захистити високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії», «Шалімов проти України», сторона обвинувачення вважає обґрунтованою необхідність застосування щодо обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

В судовому засіданні прокурором та слідчим підтримано клопотання за його змістом та обґрунтуванням та зазначено, що підставами застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 є обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, а саме: протоколів допиту потерпілої, свідків, протоколи впізнання особи за фотознімками, за відеозаписом, речовими доказами, а також наявність незнятої та непогашеної судимості в передбаченому законом порядку, відсутність сталих соціальних зв`язків, постійного місця проживання, так як останній на час події не мешкав за адресою реєстрації і офіційно не був працевлаштований. По відношенню до дитини не виконає обов`язку по його утриманні маючи заборгованість зі сплати аліментів. За місцем реєстрації проживає мати підозрюваного, яка повідомила про не бажання брати на себе обов`язки по забезпеченню останнього у разі застосування до нього запобіжного заходу домашнього арешту. А тому заявлені ризики є обґрунтованими, та надають достатню підставу для остання відносно підозрюваного заявленого запобіжного заходу як то тримання під вартою, так як перебуваючи на іншому більш м`якому запобіжному заході, останній ухилеться від виконання покладених на нього обов`язків та може продовжити свою злочинну діяльність, вчинити нові злочини.

Підозрюваний ОСОБА_5 в ході розгляду клопотання не оспорюючи фактичних даних події визначених у підозрі та клопотанні, пояснив, що не працює неофіційно, звільнився з місць позбавлення волі 24.02.2023 року. Дані викладені у підозрі та клопотання є дійсними і він їх не оспорює. Просить прийняти рішення за клопотанням, про застосування до нього домашнього арешту за місцем проживання його матері.

Вислухавши сторони, дослідив клопотання, матеріали кримінального провадження, підстави та обґрунтування покладені в його обґрунтування, приходжу до наступного:

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено під час розгляду клопотання, 13.06.2023 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 4 ст.186 КК України.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, прокурор та слідчий підтримуючи клопотання посилаються на підтвердження обґрунтованості підозри пред`явленої ОСОБА_5 у вчиненні ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: покази потерпілої викладені у його заяві-повідомленні про скоєний злочин, протокол допиту потерпілої і свідків, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за якими потерпіла, свідки впізнали ОСОБА_5 , як такого що вчинив злочин, протоколами допиту свідків, інформаційною довідкою щодо наявності засуджень відносно ОСОБА_5 , довідкою про заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина, та інші докази за їх сукупності.

Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

Так, згідно до вимог ст. 178 КПК України, враховується, що в ході розгляду клопотання, встановлено, що ОСОБА_5 є особою, який має незняту та непогашену в передбаченому законом порядку судимість, будучи раніше засудженим за корисливі злочини, звільнився із місць позбавлення волі 24.02.2023 року.

Слідчим суддею враховується як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має будь-яких захворювань, які б мали значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу; тяжкість покарання, у разі доведення його винуватості в межах даного кримінального провадження, яке згідно до санкції ч. 4 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення полі від 7 до 10 років, тобто реальне покарання.

Також слідчим суддею враховується розуміння підозрюваним наслідків вчинення кримінального правопорушення та факт не оспорення ним вчинення відображеного за підозрою відкритого заволодіння чужим майном в умовах воєнного стану, що свідчить про те, що висновків для себе ОСОБА_5 не зробив, на шлях виправлення не став, є підозрюваним у скоєні нового корисливого злочину.

Посилання підозрюваного щодо його можливості перебування на іншому більш м`якому запобіжному заході ніж тримання під вартою, жодним чином не обґрунтовано, так як за адресою заявленою ОСОБА_5 проживає його мати, яка надала письмово пояснення щодо не бажання надання приміщення для перебування останнього на можливому домашньому арешті, та не бажання утримувати його на такому запобіжному заході.

Також як встановлено під час розгляду клопотання, та підтверджено самим підозрюваним ОСОБА_5 він на час події і по час розгляду клопотання, не проживає за адресою проживання матері, а проживав із знайомою на квартирі, яка була орендована.

А тому враховуючи всі встановлені фактичні обставини, обґрунтованість підозри, клопотання та матеріали подані в обґрунтування підозри та клопотання, на підтвердження заявлених ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Посилання захисника на можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, не знайшло свого підтвердження в ході розгляду клопотання і є недоведеним.

Оцінюючи в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також доведеність слідчим та прокурором заявлених ризиків (п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України), доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Слідчий суддя вважає, що з врахуванням обставин кримінального правопорушення, встановленими під час судового засідання ризиками, обґрунтованої підозрою за ч. 4 ст. 186 КК України, як тяжкого злочину, а тому враховуючи вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, необхідним при обранні запобіжного заходу визначення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, що дорівнює 2684 гривні х 80 розмірів, що відповідно становить 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень 00 копійок.

На підставі вище зазначеного та керуючись ст.ст. 176-179, 184, 186 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого - задовольнити.

У задоволені клопотання підозрюваного відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, в межах кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000446 від 03.04.2023 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком не більше 60 дів, тобто по 09 серпня 2023 року, включно.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень 00 копійок, після внесення якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 2 (два) місяці обов`язки, передбачені п.п.1-3, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду, в межах даного кримінального провадження; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну - невиконання яких, тягне можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1