Справа № 487/2454/20
Провадження № 1-кп/487/161/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001140 від 07.04.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лупарево Жовтневого району Миколаївської області, є громадянином України, має неповну середню освіту, перебуває у цивільному шлюбі, не має неповнолітніх дітей, працює не офіційно, раніше судимий: - 26.03.2002 Жовтневим місцевим судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; - 09.04.2003 Місцевим судом Жовтневого району Миколаївської області за ч.1 ст. 121, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі; - 13.04.2009 Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; - 25.11.2013 Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 187, ч.1 ст. 70 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з Казанківської ВК №93 умовно-достроково 19.12.2018, не відбутий строк покарання 2 роки 9 місяців 7 днів, не має визначеного місця проживання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України

за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

06.04.2020 приблизно о 21:40 год. ОСОБА_5 , знаходячись на вул. Пограничній та рухаючись від вул. Пушкінської в напрямку вул. Декабристів в м. Миколаєві, побачив потерпілу ОСОБА_9 , яка разом із ОСОБА_10 прямувала по вул. Погранічній, та у нього раптово виник умисел направлений на повторне заволодіння майном потерпілої.

Реалізуючи свій злочинний, протиправний, корисливий умисел, направлений на заволодіння чужим майном повторно, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його протиправні дії мають відкритий характер, шляхом ривку намагався заволодіти сумкою потерпілої ОСОБА_9 вартістю 350 грн., в якій знаходились футляр для окулярів вартістю 50 грн., окуляри в оправі червоного кольору вартістю 280 грн., футляр сірого кольору марки «Cristian Dior»вартістю 500 грн., годинник чорного кольору марки «NAKO NA-613D» вартістю 20 грн., шкіряний гаманець вартістю 300 грн., грошові кошти в сумі 100 грн. (одна купюра номіналом 100 грн.), мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 6A» вартістю 4000 грн. та абонентні талони для проїзду в міському тролейбусі та трамваї у кількості 1506 одиниць вартістю 5 грн. за кожний на загальну суму 7530 грн.

Однак, з причин, що не залежали від волі ОСОБА_5 останній не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки його злочинні дії були зупинені потерпілою ОСОБА_9 , яка відібрала належну їй сумку із вмістом речей.

Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України, а саме незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, у вчиненні якого визнається винним.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав. Суду пояснив, що в день затримання він був у нетверезому стані, ліг стати, а тут поліція, його затримали, доставили у райвідділок, проводили якісь впізнання. До того як лягти спати, він шукав чоловіка, у якого залишились його речі та документи. Пам`ятає, що біля будинку того знайомого був якір. Він погано знає місто Миколаїв. Він зі знайомими святкували день народження та потім залишив там свої речі та документи. Знайомий його привіз до АТБ, який розташований біля Центрального ринку, потім провів в напрямку мікрорайону Ялти, йшли якимось дворами. Знайомий кудись пішов, а він зайшов у якісь двір та ліг там спати. Потерпілу та свідків він не знає та не може пояснити які у них підстави його обмовляти. Стверджував, що якби він хотів викрасти сумку у потерпілої, то він би її викрав. Пояснив, що поліцією впізнання проводилось незаконно по фотознімкам, також слідчий не ознайомив його з матеріалами справи.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України за вказаних вище обставин, його вина підтверджується доказами дослідженими під час судового розгляду, зокрема:

Показами допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила, що вона працює водієм в КП «Миколаївелектротранс», 06.04.2020 приблизно після 21:30 год. вона разом зі співробітником ОСОБА_10 після роботи йшли пішки від КП «Миколаївелектротранс» по вул. Андрєєва-Палагнюка в напрямку вул. Чигрина (Погранична) в м. Миколаєві. Потім вони почули крик та стук у ворота «Миколаївелектротрансу» та побачили там чоловіка. Коли пройшли повз авіашколи той чоловік їх окликнув, вони не відреагували. Біля військомату їх наздогнав той чоловік та став вимагати дати йому грошей. Вона відповіла, що як би у них були гроші, то вони б не ходили пішки. Вони перейшли вулицю Пушкінську та продовжили йти по вул. Погранічний. Той чоловік йшов за ними та продовжував чіплятися. Коли дійшли до будівлі, в якій знаходиться СТО, він став хапати за її пакет, який вона тримала у руках, від чого в пакеті він обірвав ручки. Вона його відштовхну та він впав. Вона в цей час стала відбирати у нього свій пакет, а він став виривати у неї чорну сумку, в якій були всі її речі. Він відірвав у сумки ручки, але вона вирвала у нього сумку та почала тікати. ОСОБА_10 в цей час продовжував йти вперед, вона його наздогнала та сказала «Йдемо» та вони почали швидко йти. Той чоловік підійнявся та став наздоганяти їх. ОСОБА_10 залишився, а вона стала тікати, вибігла на дорогу. Потім побачила на протилежному боці вул. Пограничної, ближче до відділення ПриватБанку, трьох молодих людей два хлопця та дівчина, та підбігла до них з проханням про допомогу. Потім підбіг той чоловік. Хлопці спитали у нього чого він хоче від неї, той став відповідати, що нічого не хоче. Один з хлопців став викликати поліцію. Той чоловік став убігати та забіг в один двір, який має два виходи. Коли приїхали працівники поліції, спочатку одна машина, а потім ще друга, вона вказала їм на двір, в який забіг чоловік, який виривав у неї сумку. Другий наряд поліції в подальшому знайшов того чоловіка в тому дворі на який вона вказала. В її жіночій сумці знаходилось її майно, яке вказано в обвинувальному акті. Підтвердила, що присутній в залі суду обвинувачений ОСОБА_5 це саме та особа, яка намагалась вирвати у неї сумку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що працює в Управлінні патрульної поліції в Миколаївській області. Під час чергування у 2020 році на службовий планшет отримали повідомлення про вчинення грабежу, що у жінки намагаються відібрати сумку, на перетині вулиць пограничної та Декабристів в м. Миколаєві. Приїхавши на місце виявили потерпілу жінку, яка вказала подвір`я в яке побіг кривдник. В тому подвір`ї за клумбою вони виявили чоловіка, якого затримали та в подальшому доставили до відділення поліції. Підтвердив, що кривдника виявили у дворі будинку АДРЕСА_1 . У Дворі будинку, окрім затриманого чоловіка, більше людей не було. Було схоже, що той чоловік переховувався за клумбою. Ніяких речей при ньому не було, особистий обшук вони не проводили. Той чоловік казав, що він нічого не зробив.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що працює в Управлінні патрульної поліції в Миколаївській області. Під час чергування в Заводському районі отримали на службовий планшет повідомлення про вчинення грабежу. Приїхавши на місце в районі перехрестя вилиць Пограничної та Декабристів, зустріли потерпілу, яка повідомила про те, що кривдник забіг у двір будинку та вказала у який. При спілкуванні з потерпілою вона пояснила, що той чоловік у неї щось просив, а коли вона відмовила, почав хапати за її сумку та пакет. Перевіривши подвір`я того будинку на який вказала потерпіла, вони виявили чоловіка, який ховався за кущами. Чоловіка затримали, викликали СОГ та потім доставили у відділення поліції.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що ввечері він гуляв разом з знайомими, одним з яких був ОСОБА_14 , по вул. Погранична в м. Миколаєві, почули жіночій крик про допомогу. На протилежному боці вулиці Пограничної приблизно в районі перехрестя з вул. Фалєєвською на відстані близько 15 метрів від них, побачили жінку, у якої чоловік намагався вирвати сумку. Потім жінка вирвала свою сумку, перейшла проїзну частину дороги вул. Погранична, та йшла в їх напрямку, а чоловік йшов за нею. Жінка підійшла до них та попросила про допомогу, сказала, що чоловік намагався вирвати у неї сумку. Чоловік також підійшов до них та казав, що такого не було. Йому здалось, що той чоловік був у нетверезому стані, оскільки у нього була незв`язана мова та поведінка не відповідала обстановці. Жінка попросила викликати поліцію. Він зі свого телефону набрав «102» та передав телефон жінці, щоб вона розмовляла з диспетчером. Той чоловік, що намагався у жінки вирвати сумку, попрямував у двір одного з будинків по вул. Пограничній, перейшовши на іншій бік дороги. Поліція приїхала швидко приблизно через 5- 7 хвилин та вони вказали поліцейським в якій двір зайшов той чоловік. Пояснив, що за зовнішніми ознаками він на 70 відсотків впевнений в тому, що обвинувачений ОСОБА_5 , це саме той чоловік, який виривав сумку у потерпілої, а потім йшов за нею та підходив до них, а за голосом та манерою розмови повністю впевнений, що обвинувачений це саме той чоловік.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що приблизно 3 роки тому, ввечері біля 21-22 години, він разом з ОСОБА_9 повертався після роботи додому у вечірній час. Вони йшли від КП «Миколаївелектротранс», де почули грюкіт у ворота та не цензурну лайку. Вони продовжили йти. Позаду них йшов чоловік, який їм крикнув «Стояти», вони не зупинились. Приблизно біля Заводського воєнкомату (перетин вулиць Пушкінської та Пограничної) той чоловік став вимагати дати йому грошей. ОСОБА_15 відповіла йому, що їй є кому допомагати та кого годувати. Вони перетнули проїжджу частину вулиці Пушкінської та продовжили йти по вул. Пограничній. Той чоловій йшов за ними та потім сказав ОСОБА_9 : «Зараз ти все віддаси, і сумку і золото». Потім між ти чоловіком та ОСОБА_9 відбулась словесна перепалка, а він мовчки продовжив рух уперед. Він пройшов приблизно половину кварталу та коли обернувся, то побачив, що той чоловік лежить на землі, а ОСОБА_9 стоїть поруч з ним та кричить на нього. ОСОБА_9 йому казала, що той чоловік хапав її за сумку. ОСОБА_9 декілька разів вибігала на дорогу, а потім побачила на протилежному боці молодих людей та побігла до них. Той чоловік також направився за ОСОБА_9 . Потім він бачив як той чоловік зайшов у двір будинку, розташований по вул. Погранична між вулицями Фалеєвська та Декабристів. ОСОБА_9 викликала поліцію, але в зв`язку з чим йому не відомо. Він не бачив щоб чоловік виривав у ОСОБА_9 сумку, оскільки йшов попереду них. Зазначив, що за жестами обвинувачений ОСОБА_5 схожий на того, чоловіка, який йшов за ними, але його обличчя він не пам`ятає.

Крім того, винуватість ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України підтверджується доказами фактичними даними, отриманими у передбаченому КПК України порядку, які містяться у речових доказах, показах, зафіксованих у процесуальних документах, висновках експертів та безпосередньо досліджених судом, зокрема:

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.04.2020 (т.1 а.с.61) вбачається, що ОСОБА_16 звернулась до Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області із заявою, в якій просить прийняти міри до незнайомого чоловіка, який 06.04.2020 приблизно о 22-00 год. на перехресті вул. Андрєєва та Пограничної (будинок №18) в м. Миколаєві, відкрито шляхом ривка намагався заволодіти належним їй майном, а саме: шкіряною сумкою чорного кольору, в середині якої знаходились товарно-матеріальні цінності, в тому числі мобільний телефон та гроші.

В рапорті сержанта поліції ОСОБА_12 (т.1 а.с.62) зафіксовано, що 06.04.2020 близько 21:50 год. разом з лейтенантом поліції ОСОБА_11 в складі екіпажу Корвет 101 отримали на службовий планшет виклик «Грабіж» за адресою м. Миколаїв вул. Порганична перехрестя з вул. Декабристів. Прибувши на місце виявили заявницю ОСОБА_9 , яка повідомила про невідомого чоловіка віком приблизно 30-32 роки, худорлявої статури, можливо у нетверезому стані, одягнутий у камуфляжну куртку та джинсові штани. При відпрацюванні прилеглої території, а саме дворової території будинку АДРЕСА_1 , було виявлено схожого за орієнтуванням чоловіка, який заховався за парканом, даним громадянином виявився ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . По даному факту заявницю запрошено до Заводського ВП, ОСОБА_5 було доставлено для подальшого з`ясування обставин справи.

Обставини викладені у вказаному рапорті ОСОБА_12 підтверджують пояснення надані останнім при допиті в якості свідка в судовому засіданні, а також пояснення свідка ОСОБА_11 надані в суді.

У протоколі огляду місця події від 06.04.2020 з таблицею зображень до нього (т.1 а.с.63-64) зафіксовано проведення слідчим огляду ділянки місцевості розташованої в районі перехрестя вулиць Пограничної та Декабристів в м. Миколаєві.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.04.2020 (т.1 а.с.68-70) встановлено, що потерпіла ОСОБА_9 серед пред`явлених чотирьох фотознімків впізнала на фотознімку №1 (зображений ОСОБА_5 ) невідомого чоловіка, який 06.04.2020 близько 21-40 год. знаходячись на перехресті вулиць Декабристів та Пограничної в м. Миколаєві намагався вирвати її сумку із речами.

У протоколі проведення слідчого експерименту (т.1 а.с.71-78) від 13.04.2020 та додатку до нього відеозаписі його проведення за участю потерпілої ОСОБА_9 , оглянутому в судовому засіданні, зафіксовано відтворення на місці події дій ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , відтворення обставин події, з яких вбачається, що вони повністю співпадають з обставинами, які були зазначені потерпілою в ході її допиту в судовому засіданні.

Крім того, покази потерпілої ОСОБА_9 про те, що коли ОСОБА_5 намагався вирвати у неї сумку він відірвав у неї ручки, також підтверджуються заявою ОСОБА_9 від 06.04.2020 про добровільну видачу шкіряної жіночої сумки та протоколом огляду предмету від 07.04.2020. Так, відповідно до заяви ОСОБА_9 (т.1 а.с.79), остання 06.04.2020 добровільно видала слідчому належну їй шкіряну жіночу сумку чорного кольору, яку 06.04.2020 в 21:50 год. знаходячись неподалік будинку 18 по вул. Пограничній в м. Миколаєві намагався відкрито викрасти раніше невідомий їй чоловік віком близько 30-40 років. З протоколу огляду предмету від 07.04.2020 з таблицею зображень до нього (т.1 а.с. 80-87) вбачається, що видана потерпілою жіноча шкіряна сумка чорного кольору має механічні пошкодження у вигляді розриву у місцях з`єднання лямок із сумкою та знаходиться у забрудненому стані. Цим же протоколом зафіксовано огляд речей потерпілої, які знаходяться в сумці та були перелічені нею під час допиту в судовому засіданні.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.04.2020 (т.1 а.с. 90-92) встановлено, що свідок ОСОБА_10 серед пред`явлених чотирьох фотознімків впізнав на фотознімку №2 (зображений ОСОБА_5 ) невідомого чоловіка, який 06.04.2020 близько 21-40 год. знаходячись на перехресті вулиць Декабристів та Пограничної в м. Миколаєві намагався вирвати сумку що належить ОСОБА_9 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.04.2020 (т.1 а.с. 93-95) підтверджено, що свідок ОСОБА_13 серед пред`явлених чотирьох фотознімків впізнав на фотознімку №3 (зображений ОСОБА_5 ) невідомого чоловіка, який 06.04.2020 близько 21-40 год. знаходячись на перехресті вулиць Декабристів та Пограничної в м. Миколаєві бігав за невідомою жінкою та який з її слів намагався вирвати й неї сумку.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.04.2020 (т.1 а.с. 96-98) вбачається, що свідок ОСОБА_14 серед пред`явлених чотирьох фотознімків впізнав на фотознімку №4 (зображений ОСОБА_5 ) невідомого чоловіка, який 06.04.2020 близько 21-40 год. знаходячись на перехресті вулиць Декабристів та Пограничної в м. Миколаєві бігав за невідомою жінкою та який з її слів намагався вирвати у неї сумку.

Досліджені докази судом визнані належними та допустимими, оскільки отримані у порядку встановленому КПК України, прямо підтверджують існування обставин, що мають значення для кримінального провадження. Підстав для визнання доказів недопустимими судом не встановлено.

Суд критично оцінює доводи сторони захисту щодо порушення вимог КПК України при проведенні впізнання особи за фотознімками враховуючи наступне. Так, приписами ч. 6, 7 ст. 228 КПК України визначено вимоги щодо проведення впізнання особи за фотознімками. Зокрема там вказано, що за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.

Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вказані вимоги ст. 228 КПК України слідчим дотримано.

У цьому аспекті Верховний Суд у постанові від 30.11.2022 у справі 149/1259/17 акцентував увагу на тому, що приписи ст. 228 КПК України не встановлюють імперативної вимоги для слідчого, прокурора щодо проведення впізнання особи за її безпосередньою участю чи за фотознімками, це право належить уповноваженій особі, яка проводить впізнання. Аналогічні висновки зроблені і у постанові Верховного Суду від 17.07.2023 у справі 130/178/22.

Крім того, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 впевнено стверджувала, що обвинувачений ОСОБА_5 це саме той чоловік, який 06.04.2020 намагався вирвати у неї сумку. Також, в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 з високим ступенем вірогідності зазначав, що за зовнішніми ознаками обвинувачений ОСОБА_5 схожий на того, чоловіка, який 06.04.2020 переслідував потерпілу і намагався вирвати у неї сумку та впевнено заявив, що за голосом та манерою розмови це саме він.

Одночасно, суд відхиляє доводи захисника про те, що в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 не впізнав обвинуваченого, а також надав покази про те, що той чоловік не виривав сумку у потерпілої ОСОБА_9 , оскільки: по-перше, покази свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні мали декілька інший зміст, ніж зазначає захисник, та ОСОБА_10 пояснював, що він не бачив як чоловік виривав сумку у потерпілої; по-друге, з моменту вчинення кримінального правопорушення (06.04.2020) та до моменту допиту свідка ОСОБА_10 (30.08.2023) минуло більше трьох років, півтори з яких пройшли в умовах воєнного стану та неминучого психологічного стресу, а тому події трирічної давнини можуть не запам`ятатися свідкові; по-третє, у протоколі впізнання за фотознімками від 07.04.2020 (наступного дня після кримінального правопорушення) свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_5 саме як чоловіка, який намагався вирвати сумку у ОСОБА_9 .

Також суд критично оцінює доводи захисника щодо недопустимості доказу слідчого експерименту, який посилається на те, що події які інкримінують ОСОБА_5 відбувались у темну пору доби, а слідчий експеримент проведено удень, а також в зв`язку з тим, що у протоколі не відображено участь статиста, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 240 КПК України встановлено, що з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Разом з тим, положення статті 240 КПК України не вимагають від слідчого проводити слідчий експеримент виключно у той самий час доби коли було вчинено кримінальне правопорушення, відповідно до ч.4 ст. 223 КПК України проведення слідчих (розшукових) дії у нічний час не допускається.

Посилання ж захисника на не зазначення у протоколі слідчого експерименту про участь статиста суд вважає безпідставними, оскільки вони носять формальний характер без конкретизації яке значення або вплив ця особа мала на результати проведеної слідчої дії.

Доводи обвинуваченого щодо не відкриття йому матеріалів кримінального провадження судом оцінюються критично з огляду на наступне. Так, в судовому засіданні 16.04.2021 обвинувачений ОСОБА_5 заявив, що його не було ознайомлено з матеріалами досудового розслідування, а підпис у протоколі про надання доступу до матеріалів досудового розслідування не його, оскільки він нічого не підписував та заявив про призначення йому захисника. При цьому на пропозицію суду ознайомитися з наданими прокурором письмовими доказами заявив, що не бажає з ними знайомитися. Ухвалою суду від 16.04.2021 задоволено клопотання обвинуваченого та призначено захисника. 06.05.2021 захисник ОСОБА_8 ознайомлений з матеріалами кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження судом встановлено, що відповідно до протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування слідчий Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_17 надав підозрюваному ОСОБА_5 доступ до матеріалів досудового розслідування №0001140 в підшитому та пронумерованому стані в 1 томі, факт надання доступу підтверджено підписом підозрюваного 28.04.2020 та ознайомлення підозрюваного ОСОБА_5 з матеріалами досудового розслідування 28.04.2020 в період часу з 09:30 до 09:50 год. також підтверджено підписом в графі «Підозрюваний».

Крім того, аналогічний підпис ОСОБА_5 міститься у розписці про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, яка надійшла до суду додатком до обвинувального акту. При цьому, ОСОБА_5 не заявляв суду про те, що йому не вручався обвинувальний акт.

Суд звертає увагу, що ані під час проведення підготовчого засідання 04.01.2021, ані на початку судового розгляду 16.02.2021 обвинувачений ОСОБА_5 не заявляв про те, що йому не відкриті матеріали досудового розслідування або не вручений обвинувальний акт. В подальшому обвинувачений ОСОБА_5 не заявляв клопотання та не виявляв бажання ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, а також стороною захисту не заявлялося клопотання про призначення судом почеркознавчої експертизи.

Ураховуючи те, що стороною захисту не надано суду доказів того, що у протоколі про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 28.04.2020 та у переліку відкритих для ознайомлення матеріалів кримінального провадження №0001140 підпис у графі «Підозрюваний» виконаний не ОСОБА_5 , суд приходить до переконання про відсутність порушень ст. 290 КПК України під час відкриття стороні захисту матеріалів досудового розслідування.

Пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 щодо його непричетності до вчинення даного кримінального правопорушення судом оцінюються критично та розцінюються як бажання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне. Такі покази обвинуваченого є суперечливими та непереконливими, оскільки вони спростовані показами потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_13 , які не були знайомі між собою та з обвинуваченим, а тому не мають підстав обмовляти його. А також його провина повністю знайшла своє підтвердження іншими дослідженими та перевіреними під час судового розгляду доказами щодо встановлених судом фактичних обставин скоєння кримінального правопорушення. Покази свідків є послідовними, логічними, узгоджуються між собою, стосуються фактів, які свідки сприймали особисто, а тому є належними та допустимими доказами, які у взаємозв`язку з іншими дослідженими судом вище викладеними доказами є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення.

З огляду на викладене вище, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України, а кваліфікацію його дій вірною.

При обранні міри покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, враховує відсутність обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 в зареєстрованому шлюбі не перебуває, не має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працює, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, не має зареєстрованого місця проживання, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за час перебування в ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор» характеризується посередньо, має одне заохочення за зразкову поведінку.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65,68 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, конкретних обставин його вчинення, ступінь здійснення злочинного наміру та причин, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, наслідків вчиненого, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченому повинно бути призначено мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 186 КК України, що є необхідним й достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів, та на думку суду відповідатиме меті кримінального покарання.

Крім того, оскільки злочин у вчиненні якого ОСОБА_5 визнається винним даним вироком був скоєний після постановлення вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25.11.2013 року, але до повного відбуття покарання, оскільки звільнений ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 11.12.2018 умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 2 роки 9 місяців 7 днів, суд, відповідно до положень ст.. 71 КК України, вважає необхідним до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25.11.2013 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25.11.2013 року та остаточно визначити ОСОБА_5 покарання 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дати набрання вироку законної сили.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання день за день період попереднього ув`язнення з 24.02.2023 до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

-Жіночу шкіряну сумку чорного кольору, футляр для окулярів, окуляри в оправі червоного кольору, футляр сірого кольору марки «Cristian Dior», годинник чорного кольору марки «NAKO NA-613D», шкіряний гаманець, грошові кошти в сумі 100 грн. (одна купюра номіналом 100 грн.), мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 6A», абонентні талони для проїзду в міському тролейбусі та трамваї у кількості 1506 одиниць, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_9 вважати повернутими власнику.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його оголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1