Справа № 357/4157/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого/цивільного відповідача - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

здійснивши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, судовий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001593, яке внесене до ЄРДР 20 квітня 2020 року, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голубівка Ружинського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , утримуваного в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», раніше судимого:

1) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2019 року, за ч. 1 ст. 185 КК України, до громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин;

2) вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 липня 2021 року, за ч. 1ст. 186, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

а також цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , про стягнення матеріальної шкоди,

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_3 ,

потерпілі: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілий/цивільний позивач - ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_4 ,

захисник - адвокат ОСОБА_5 , установив таке.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Епізод І.

20 квітня 2020 року, близько 11 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на ринку «Критий ринок», що знаходиться по бульвару Олександрійському, 58 в м. Біла Церква Київської області зустрів потерпілого ОСОБА_7 , який при собі мав кейс «start pro professional tools» та зрозумівши, що останній знаходиться у стані алкогольного сп`яніння та не спостерігає за своїми речами, у ОСОБА_4 виник умисел на крадіжку вказаного кейсу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 умисно, повторно, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу викрав кейс «start pro professional tools», з вмістом: електрошуруповерта марки «START PRO», моделі «SCD-18», чорного кольору з червоними вставками, зарядний пристрій до нього, акумулятори в кількості 2 штуки, свердла в кількості 7 штук та бітери в кількості 6 штук, вартістю 1487 гривень 85 копійок, що належав потерпілому ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_4 зник з місця вчинення злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 1487 гривень 85 копійки.

Епізод ІІ.

21 квітня 2020 року, близько 15 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , де відпочивав разом з потерпілим ОСОБА_9 . В цей час у ОСОБА_4 виник умисел заволодіти чужим майном, шляхом обману, повторно. Для реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 незаконно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом обману потерпілого ОСОБА_9 , під приводом здійснити телефонний дзвінок в своїх справах, заздалегідь не маючи наміру в подальшому повертати мобільний телефон законному власнику, попросив у ОСОБА_9 надати йому мобільний телефон. Натомість потерпілий ОСОБА_9 , помиляючись в намірах ОСОБА_4 , добровільно передав останньому свій мобільний телефон смартфон марки «Huawei Y 5», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 вартістю 1887 гривень 50 копійок.

Після цього, ОСОБА_4 , отримавши від потерпілого ОСОБА_9 вказане майно, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись мобільним телефоном на власний розсуд, спричинивши потерплому ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 1887 гривень 50 копійок.

Епізод ІІІ.

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за злочин проти власності, на шлях виправлення не став та знову обвинувачується у вчиненні умисногокорисливого злочину, а саме у тому, що 28 травня 2020 року, близько 16 години00 хвилин, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , де разом із власником квартири ОСОБА_6 вживали алкогольні напої, користуючись тим, що останній заснув та не спостерігає за своїми речами, у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно, повторно, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу вчинив крадіжку: мультимедійної акустичної системи 2.1 марки «Sven» моделі «MS-308», вартістю 583 гривень 33 копійок, парової швабри марки «BLACK&DECKER» моделі «FSMI3EI» вартістю 1484 гривень 21 копійок, що належали потерпілому ОСОБА_12 .

Після цього, ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 , майнової шкоди на загальну суму 2067 гривень 54 копійки.

Епізод ІV.

04 вересня 2020 року приблизно о 02 год. ОСОБА_4 , знаходячись в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_4 , будучи особою, раніше судимою за вчинення злочинів проти власності, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу викравз поверхні тумби у кімнаті, де проживає ОСОБА_8 , належне останньому майно, а саме: акустичну систему марки «Sven» модель «MS-308», чорного кольору, вартістю 525 грн., мобільний телефон марки «Samsung» модель «SM-G361H/DS (SEK)», чорного кольору, вартістю 900 грн., з вмістом карти пам`яті марки «Арасет» об`ємом пам`яті 16 GB, вартістю 100 грн., та мобільний телефон марки «Nokia» модель «X1-01», чорно-червоного кольору, вартістю 256,67 грн.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 1781,67 грн.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 , за Епізодами І, ІІІ, IV як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто за ч. 2 ст. 185 КК України.

Натомість за Епізодом ІІ, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто за ч. 2 ст. 190 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, отримавши згоду учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорювалась, оскільки вони розуміли правильно їх зміст, сумнівів у добровільності їх позиції не було, а їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі ч. 4 ст. 349 КПК України, суд допитав обвинуваченого ОСОБА_4 , який визнав, що вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190КК України та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними в обвинувальному акті, цивільний позов визнав, щиро каявся, просив суворо не карати.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 щире каяття; активне сприяння розкриттю злочину, зазначеного в Епізоді IV

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 67 КК України, суд визнає обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , вчинення кримінального правопорушення, зазначеного у Епізоді ІІІ, у стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви призначення покарання.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України є нетяжким злочином, вчинення якого карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Згідно з ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України є нетяжким злочином, вчинення якого, на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, каралося штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Отже, з огляду на ступінь тяжкості та обставини вчинених ОСОБА_4 кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, обставини, які пом`якшують покарання та обставини, які обтяжують покарання, часткове відшкодування шкоди, суд дійшов висновку, що досягнення мети покарання, визначеної у ст. 50 КК України, а саме виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, можливе, шляхом призначення покарання, за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, тоді як, за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

За таких обставин, враховуючи вище перелічені дані про особу винного, визнання ним вини, відсутність тяжких наслідків, кількість вчинених кримінальних правопорушень, які входять до сукупності - 4, часткове відшкодування шкоди завданої потерпілим, суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_4 , остаточне покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 4 (чотири) місяці позбавлення волі.

Судом установлено, що на даний час ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 липня 2021 року, за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Отже, зважаючи на те, що за даним вироком кримінальні правопорушення вчинені ОСОБА_4 до ухвалення вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 липня 2021 року, остаточне покарання йому має бути визначене за правилами ч. 1, 4 ст. 70 КК України.

За таких обставин, враховуючи вище перелічені дані про особу винного, визнання ним вини, відсутність тяжких наслідків учинених кримінальних правопорушень, кількість кримінальних правопорушень, що входять до сукупності - 5 (п`ять), суд вважає за необхідне, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, призначеного вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 липня 2021 року, більш суворим за даним вироком, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 4 (чотири) місяці, зарахувавши йому відбуту ним частину покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 липня 2021 року - повністю.

У свою чергу, згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, суд зараховує строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 у строк відбутого покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Згідно з цивільним позовом ОСОБА_6 просив: стягнути з ОСОБА_4 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 2067,54 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що вчиненим ОСОБА_4 викрав у нього майно, вартість якого становить 2067,54 грн та на даний час його не відшкодував.

У судовому засіданні, ОСОБА_4 цивільний позов визнав в повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Отже, потерпілий має право вимагати від особи, яка вчинила стосовно нього кримінальне правопорушення, відшкодувати завдані збитки, які становлять вартість викраденого майна.

Отож, за викладених обставин, оскільки ОСОБА_4 не ставив під сумнів вартість викраденого у ОСОБА_6 майна, суд цивільний позов останнього задовольняє.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно з постановою про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 05 вересня 2020 року, визнані речовими доказами: мобільний телефон марки «Samsung», модель «SM-G361H/DS (SEK)», чорного кольору, S/N: НОМЕР_3 , IMEI: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 », з вмістом сім-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_6 та картки пам`яті марки «Арасег» чорного кольору об`ємом пам`яті 16 GB; мобільний телефон марки «Nokia», модель «XI-01» чорно-червоного кольору, IMEI 1: НОМЕР_7 , IMEI 2: НОМЕР_8 , з вмістом сім-картки оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», а саме № НОМЕР_9 ; акустичну систему марки «Sven», модель: «MS-308», чорного кольору, 2012 року випуску, чорного кольору.

Вони, згідно з розпискою від 09 вересня 2020 року, передані ОСОБА_8 .

Відповідно до постанови про визнання предметів (документів) речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 29 квітня 2020 року, визнані речовими доказами: мобільний телефон марки «Хуавей Y5», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

Вони, згідно з розпискою від 13 травня 2020 року, передані ОСОБА_9 .

Згідно до постанови про визнання речовим доказом та передачу його на зберігання від 20 квітня 2020 року, визнано речовим доказом: кейс чорного кольору з вмістом електрошуруповерта марки «START PRO», моделі «SCD-18», чорного кольору з червоними вставками, зарядний пристрій до нього, акумулятори в кількості 2 (дві) штуки, свердла в кількості 7 (сім) штук та бітери в кількості 6 (шість) штук.

Вони, згідно з розпискою від 20 квітня 2020 року, передані ОСОБА_7 .

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 11 червня 2020 року, визнаний речовим доказом: «CD-R» диск, з файлами відеозаписів, з камер відеоспостереження, що встановлені ззовні магазину «Автошара», який знаходиться за адресою: м. Біла Церква, вул. Курсова, 3-А.

Згідно з п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, його необхідно залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження, протягом усього строку їх зберігання.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначаються: рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Суд вважає, що з огляду на процесуальну поведінку ОСОБА_4 у ході судового провадження, а також те, що він наразі уже відбуває покарання, до нього необхідно продовжити застосовувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст. 100, 174, 177, 331, 368, 374, 381-382, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- за ч. 2 ст. 190 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 4 (чотири) місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 липня 2021 року, більш суворим, призначеним цим вироком, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 4 (чотири) місяці.

Строк відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбутого покарання, відбуту ним частину строку покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 липня 2021 року, - повністю.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 , у строк відбутого покарання, строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 22 травня 2023 року до дня набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання цим вироком законної сили, продовжити застосовувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , про стягнення матеріальної шкоди, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 2067,54 грн.

Речові докази:

1) мобільний телефон марки «Samsung», модель «SM-G361H/DS (SEK)», чорного кольору, S/N: НОМЕР_3 , IMEI: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 », з вмістом сім-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_6 та картки пам`яті марки «Арасег» чорного кольору об`ємом пам`яті 16 GB; мобільний телефон марки «Nokia», модель «XI-01» чорно-червоного кольору, IMEI 1: НОМЕР_7 , IMEI 2: НОМЕР_8 , з вмістом сім-картки оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», а саме № НОМЕР_9 ; акустичну систему марки «Sven», модель: «MS-308», чорного кольору, 2012 року випуску, чорного кольору; мобільний телефон марки «Хуавей Y5», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ; кейс чорного кольору з вмістом електрошуруповерта марки «START PRO», моделі «SCD-18», чорного кольору з червоними вставками, зарядний пристрій до нього, акумулятори в кількості 2 (дві) штуки, свердла в кількості 7 (сім) штук та бітери в кількості 6 (шість) штук, - вважати повернутими власникам;

2) «CD-R» диск, з файлами відеозаписів, з камер відеоспостереження, що встановлені ззовні магазину «Автошара», який знаходиться за адресою: м. Біла Церква, вул. Курсова, 3-А, - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження, протягом усього строку їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1

Київської області