Справа № 756/5033/23
Номер провадження № 1-кп/756/1171/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в спрощеному провадженні обвинувальний акт, затверджений 19.04.2023 у кримінальному провадженні, яке внесене 05.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000407, щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, маючого на утриманні неповнолітню дитину, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений:

- 05.12.2022 Оболонським районним судом міста Києва за ст. 126-1 КК України до покарання в виді позбавлення волі строком на 2 роки, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України на 2 роки, із застосуванням обмежувального заходу відповідного до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України у виді направлення на проходження програми для кривдників строком на 3 місяці;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 05.12.2022, у судовому провадженні № 756/8749/22, ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України. Указаним вироком суду ОСОБА_3 , окрім призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки зі звільненням від його відбування з іспитовим строком на 2 роки, застосовано обмежувальний захід та покладено обов`язок, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України - пройти корекційну програми для кривдників.

Між тим, у невстановлений під час досудового розслідування день, але не раніше 05.01.2023, час та місці у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на умисне ухилення від проходження корекційної програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Так, з 05.01.2023 і до теперішнього часу, ОСОБА_3 жодного разу не звертався до Служби у справах дітей та сім`ї, Управління соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві держаної адміністрації та Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, за адресою: м. Київ, вул. Йорданська, буд. 7-г, для виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва, хоча неодноразово повідомлявся про таку необхідність звернутися уповноваженими на те посадовими особами.

Зокрема, 01.03.2023, 03.03.2023, 21.03.2023 працівниками Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 повторно оголошено рішення суду, відповідно до якого останній повинен з`явитися до Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Йорданська, буд. 7-г, для проходження корекційної програми для кривдників.

Крім того, 22.03.2023 інспектором Оболонського районного відділу філії державної служби «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 видано направлення для виконання обмежувального заходу, згідно з яким на ОСОБА_3 покладено обов`язок передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України у виді проходження програми для кривдників строком на 3 місяці. Проте, останній, ігноруючи вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та обов`язок, покладений вироком суду від 05.12.2022 у судовому провадженні № 756/8749/22, будучи особою, відносно якої застосовані заходи для проходження програми для кривдників, не з`явився для її виконання, при цьому маючи реальну можливість проходження корекційної програми, за відсутності поважних причин, чим умисно ухилився від її проходження.

1.2. Отже, ОСОБА_3 учинив кримінальний проступок, передбачений ст. 390-1 КК України, а саме умисне ухилення від проходження корекційної програми для кривдників, щодо якого такі заходи застосовані судом.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. 20.04.2023 до Оболонського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України у якому міститься клопотання прокурора ОСОБА_4 про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додані:

- письмова заява підозрюваного ОСОБА_3 , складена в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні;

- матеріали кримінального провадження.

Як видно з наданих матеріалів, на час надходження обвинувального акту до суду щодо ОСОБА_3 не застосовано затримання після виявлення вчиненого кримінального проступку.

Ураховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

2.2. Відповідно до частин 1, 2 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

2.3. Діючи відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 17, ст. 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не неоспорюються учасниками судового провадження. Зокрема, з обвинувального акту вбачається, що досудовим розслідуванням були встановлені наступні фактичні обставини, що Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 05.12.2022, у судовому провадженні № 756/8749/22, ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України. Указаним вироком суду ОСОБА_3 , окрім призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки зі звільненням від його відбування з іспитовим строком на 2 роки, застосовано обмежувальний захід та покладено обов`язок, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України - пройти корекційну програми для кривдників.

Між тим, у невстановлений під час досудового розслідування день, але не раніше 05.01.2023, час та місці у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на умисне ухилення від проходження корекційної програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Так, з 05.01.2023 і до теперішнього часу, ОСОБА_3 жодного разу не звертався до Служби у справах дітей та сім`ї, Управління соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві держаної адміністрації та Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, за адресою: м. Київ, вул. Йорданська, буд. 7-г, для виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва, хоча неодноразово повідомлявся про таку необхідність звернутися уповноваженими на те посадовими особами.

Зокрема, 01.03.2023, 03.03.2023, 21.03.2023 працівниками Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 повторно оголошено рішення суду, відповідно до якого останній повинен з`явитися до Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Йорданська, буд. 7-г, для проходження корекційної програми для кривдників.

Крім того, 22.03.2023 інспектором Оболонського районного відділу філії державної служби «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 видано направлення для виконання обмежувального заходу, згідно з яким на ОСОБА_3 покладено обов`язок передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України у виді проходження програми для кривдників строком на 3 місяці. Проте, останній, ігноруючи вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та обов`язок, покладений вироком суду від 05.12.2022 у судовому провадженні № 756/8749/22, будучи особою, відносно якої застосовані заходи для проходження програми для кривдників, не з`явився для її виконання, при цьому маючи реальну можливість проходження корекційної програми, за відсутності поважних причин, чим умисно ухилився від її проходження.

2.4. Установлені органом досудового розслідування обставини і викладені судом, не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Окрім того, обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин.

2.5. Отже, саме з підстав викладеного суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України - умисне ухилення від проходження корекційної програми для кривдників, щодо якого такі заходи застосовані судом.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_3 установлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього є щире каяття, та відсутність обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.

3.2. Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що як свідчать матеріали досудового розслідування, ОСОБА_3 беззаперечно визнавав свою винуватість, співпрацював з органом досудового розслідування, повністю повідомив обставини події, як і інші обставин вчинення кримінального правопорушення, а також надав дозвіл на спрощений розгляд кримінального провадження. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_3 як каяття, а отже підставою для врахування їх як обставину, що пом`якшує покарання. Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора ОСОБА_4 , уважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття, та закріплена в обвинувальному акті.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд уважає, що підстави застосування положень статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

4.2. Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.3. З урахуванням викладених обставин у кримінальному провадженні, характеру вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, наявності обставини, що пом`якшує та відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого кримінального проступку, який має освіту але не працює, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 50 КК України, з метою виправлення обвинуваченого, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, слід призначити покарання у виді арешту строком на 3 місяці.

При призначенні цього покарання, суд також урахував, що ОСОБА_3 раніше вже був засудженим вироком Оболонського районного суду міста Києва від 05.12.2022, та останньому призначалось покарання з іспитовим строком.

4.4. Слід урахувати, що як вже було наведено, ОСОБА_3 раніше був засуджений вироком Оболонського районного суду міста Києва від 05.12.2022 за ст. 126-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України на 2 роки, із застосування проходження програми для кривдників строком на 3 місяці. А отже, ОСОБА_3 учинив нове кримінальне правопорушення не відбувши покарання за попереднім вироком.

У зв`язку з чим ОСОБА_3 слід призначити покарання в порядку ст. 71 КК України - за сукупністю вироків, зокрема до покарання в виді арешту строком на 3 місяців відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України слід повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 05.12.2022 у виді позбавлення волі строком на 2 роки, виходячи з вимог пункт «а» ч. 1 ст. 72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідають 1 день арешту, чим остаточно слід призначити ОСОБА_3 покарання в виді позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці.

4.5. Призначення ОСОБА_3 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду».

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення волі хоча і є винятковим, але застосовується щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

5.2. Цивільний позов у провадженні не заявлений. Процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 381, 382, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, повністю невідбуте ОСОБА_3 покарання за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 05.12.2022 у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, з урахуванням вимог пункту «а» ч. 1 ст. 72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідають 1 дню арешту, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання в виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 3 (три) місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з дня фактичного виконання - з моменту затримання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання його копії.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1