Провадження №: 1-кс/755/982/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , сторін провадження: представника особи, яка подала клопотання ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 серпня 2018 року за № 0007564, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, установив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

ОСОБА_3 , у порядку ст. 174 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, звернувся до слідчої судді з клопотанням про скасування арешту з майна накладеного ухвалою слідчої судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_6 від 19 листопада 2018 року у справі № 755/17548/18, а саме гаражів № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ГБК «Лівобережний», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, буд. 29-б.

Вказане клопотання мотивоване тим, що він є членом ГБК «Лівобережний», що підтверджується довідкою № 67 від 13 червня 2013 року за підписом голови правління ГБК «Лівобережний» ОСОБА_7 .

Виходячи з списку членів ГБК «Лівобережний» станом на 31 березня 2015 року, затвердженого Загальними зборами кооперативу, ОСОБА_8 належить 1/3 частка від гаражів НОМЕР_4 ; ОСОБА_3 належить 1/3 частка від гаражів НОМЕР_4 ; ОСОБА_9 належить 1/3 частка від гаражів НОМЕР_4 .

26 вересня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до державного реєстратора з метою зареєструвати право власності на належний йому гараж № НОМЕР_3 у вказаному кооперативі, однак, подавши всі необхідні документи, отримав рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, позаяк за адресою АДРЕСА_1 гараж № НОМЕР_5 право власності на об`єкт незавершеного будівництва (гараж) готовністю 93% зареєстрований за ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу від 27 листопада 2016 року.

Згідно інформації з Державного реєстру речових нрав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_10 вказаний гараж № НОМЕР_5 був відчужений ОСОБА_11 .

У подальшому, йому стало відомо, що відповідно до довідки №66-67 від 07 травня 2012 року за підписом голови правління ГБК «Лівобережний» ОСОБА_7 , виданої ОСОБА_11 , члену ГБК «Лівобережний», за останньою закріплений гараж № НОМЕР_5 , який знаходиться за адресою : м, Київ, вул. Березняківська, 29-Б. Також у вказаній довідці зазначено, що гараж № НОМЕР_5 будується господарчим способом: згідно Декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві №В.К 0 від 30 листопада 2011 року. Тобто, вказана у довідці декларація неможлива у зв`язку з наявністю в номері неіснуючої серії ІЖ, а дата декларації випереджає дату видачі зазначених Державних актів на землю (13 лютого 2012 року), що також неможливо згідно вимог чинного законодавства. Крім того, у наведеному вище списку членів ГБК «Лівобережний» станом на 31 березня 2015 року відсутня особа на ім`я ОСОБА_11 , яка 07 травня 2012 року за зазначеною довідкою являється членом кооперативу.

Враховуючи, що 2 192 252,60 гривень грошових коштів ОСОБА_3 було витрачено на будівництво гаражів № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , право власності на два з яких (66-67) неправомірно і безпідставно внаслідок неправомірних дій ГБК «Лівобережний» було зареєстровано за ОСОБА_11 та відчужено нею на користь ОСОБА_10 , в 2018 році, він звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину.

На підставі зазначеного, 11 серпня 2018 року Дніпровським УП ГУНП в м. Києві в результаті розгляду заяви було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0007564 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК за фактом протиправних дій невстановлених осіб, які шахрайським шляхом заволоділи моїм майном, а саме гаражем № НОМЕР_5 ГБК «Лівобережний», який розташований за адресою : м. Київ, вул. Березняківська, 29-Б.

15 серпня 2018 року ОСОБА_3 було визнано потерпілим в межах кримінального провадження № 0007564 з усіма правами, передбаченими ст. 56 КПК України.

19 листопада 2018 року у межах досудового розслідування цього кримінального провадження слідчим суддею Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_6 на підставі клопотання слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві накладено арешт шляхом заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: гаражі № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ГБК «Лівобережний», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У той же час, станом на момент подання цього клопотання дане кримінальне провадження закрито постановою слідчого від 29 червня 2021 року.

Зважаючи на те, що кінцеве рішення у кримінальному провадженні прийняте, досудове розслідування не проводиться, і в подальшому застосуванні арешту майна немає необхідності та правових підстав, вважає за необхідне скасувати арешт майна.

Позиція сторін

Представник особи, яка подала клопотання ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судовому засіданя клопотання підтримав з передумов наведених в ньому.

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 підтвердив, що ухвалою слідчого судді було накладено арешт, а саме заборонено відчуження об`єктів нерухомого майна. На цей час кримінальне провадження закрито і постанова набрала законної сили, однак, необхідно відмовити у задоволенні клопотання, оскільки ОСОБА_3 не є особою, яка у розумінні ст. 174 КПК має право на звернення з відповідними клопотаннями до суду.

Кримінальне процесуальне законодавство

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 174. Скасування арешту майна

1. […] інший власник або володілець майна […] мають право заявити клопотання про скасування арешту майна […].

2. […], якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба […].

Мотиви, з яких виходила слідча суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким вона керувалася у ракурсі встановлених обставин із даного питання

Слідча суддя, дослідивши матеріали провадження, заслухавши думку заявника, приходить до наступного.

(і) Щодо права звернення

У ході розгляду провадження встановлено, що ОСОБА_3 на ряду із зверненням до правоохоронних органів, у лютому 2019 року звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом, у якому просив (1) визнати незаконним та скасувати, рішення загальних зборів (зборів уповноважених) членів ГБК «Лівобережний» про включення ОСОБА_11 до членів ГБК «Лівобережний», яке оформлено протоколом зборів ГБК «Лівобережний» від 08.07.2011 № 4; (2) визнати незаконним набуття ОСОБА_11 права власності на об`єкт незавершеного будівництва, готовність 93% » гараж № НОМЕР_5 , загальною площею 691,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 ; (3) визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.05.2016 року, індексний номер 29776940, на об`єкт нерухомого майна - гараж НОМЕР_5 (незавершене будівництво, готовність 93%), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 66, відповідно до якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності за ОСОБА_11 . Скасувати у Державному реєстрі речових прав па нерухоме майно запис про право власності, дата та час державної реєстрації: 26.05.2016 (22:38:12), на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26 травня 2016 року, індексний номер 29776940, на об`єкт нерухомого майна - гараж НОМЕР_5 (незавершене будівництво, готовність 93%), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 66, відповідно до якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності за ОСОБА_11 . Визнати недійсним договір купівлі-продажу об`єкту незавершеного будівництва від 27 листопада 2016 року укладений між ОСОБА_11 (Продавець) та ОСОБА_10 , що посвідчений приватним нотаріусом: Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 та зареєстровано в реєстрі за № 1415; (4) визнати незаконним набуття ОСОБА_10 права власності на об`єкт незавершеного будівництва, готовність 93% - гараж № НОМЕР_5 , загальною площею 691,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 . Визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27 листопада 2016 року, індексний номер 32576420, на об`єкт нерухомого майна - гараж НОМЕР_5 (незавершене будівництво, готовність 93%), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 66, відповідно до якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності за ОСОБА_10 ; (5) скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності, дата та час державної реєстрації: 27.11.2016 (15:11:34), на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27 листопада 2016 року, індексний номер 32576470, на об`єкт нерухомого майна - гараж НОМЕР_5 (незавершене будівництво, готовність 93%), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 66, відповідно до якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності за ОСОБА_10 . Скасувати реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 66 - гаража НОМЕР_5 (незавершене будівництво, готовність 93%), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

За результатами розгляду зазначеного позову рішенням Дніпровського районного суду від 20 липня 2022 року у справі № 755/2619/19 з урахуванням постанови Київського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року у справі № 755/2619/19 вимоги позову ОСОБА_3 задоволено частково:

(1) визнано незаконним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26 травня 2016 року, індексний номер 29776940, на об`єкт нерухомого майна - гараж НОМЕР_5 (незавершене будівництво, готовність 93%), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 66, відповідно до якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності за ОСОБА_11 ;

(2) визнано недійсним договір купівлі-продажу об`єкту незавершеного будівництва від 27 листопада 2016 року укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 та зареєстровано в реєстрі за № 1415.

Враховуючи зазначене, на переконання суду, у розрізі ст. 174 КПК, ОСОБА_3 є особою, котра має право порушувати питання про скасування арешту з гаражного боксу № НОМЕР_3 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позаяк, положеннями ст. 6 Закону України «Про кооперацію» визначено, що кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану.

Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

В порядку ст. 10 цього Закону членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу.

Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності.

Кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство.

Згідно зі ст. 11 цього Закону вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом.

Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.

В силу ст.19-1 цього Закону член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно.

У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Положення цієї статті не застосовуються до об`єктів права власності кооперативів, діяльність яких регулюється спеціальними законами.

В постанові КАС від 08 грудня 2022 року у справі № 755/2619/19, котра (постанова) набирає законної сили з моменту її прийняття, серед іншого зазначено (встановлено), що ОСОБА_3 є членом ГБК «Лівобережний» та входить до його правління з 14 квітня 2005 року по теперішній час, тобто факт його членства у ГБК «Лівобережний», на переконання слідчої судді, доведений.

Водночас, виходячи з положень ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» ОСОБА_3 , як член гаражно-будівельного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання гаражем. Він не набув права власності на гараж, право на користування якого за ним було закріплено внаслідок обставин незалежних від його волі.

Таким чином, останній мав охоронюваний законом інтерес або легітимне очікування, яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним благом, що є самостійним об`єктом судового захисту, а отже, як член кооперативу, за яким був закріплений спірний гараж, вже є таким, що має право на звернення до суду з вимогами що стосуються майна, на яке він має право легітимного очікування в порядку ст. 174 КПК.

Позаяк, в рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року у справі № 1-10/2004 визначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес» у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, який зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Понад це, слід зауважити, що ст. 1 Першого протоколу КЗПЛ не гарантує права на надбання майна. Особа може заявляти про порушення цієї статті тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. «Майном» може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права. «Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт.

З огляду на зазначене в своїй сукупності Суд відхиляє доводи прокурора про відсутність у ОСОБА_3 права звернення до суду з даним клопотанням у порядку ст. 174 КПК щодо гаражного боксу № НОМЕР_3 , однак сприймає його аргументи, як слушні у відношенні боксів № 65, 66, та на цій підставі у їх відношенні відмовляє у задоволенні клопотання.

Більш того, що у клопотанні сам його автор на аркуші 5 вказує, що є належним суб`єктом звернення з клопотанням у відношенні «гаражного боксу № 67), однак у зверненні не наведеного ґрунтовних відомостей щодо його відношенні до боксів № 65, 66, як і даних, котрі вказували на його право «легітимного сподівання» по відношенню до них.

Вказані у зверненні відомості з цього питання (щодо боксів № 65, 66) за своїм характером не є більш конкретними, а ніж просто надія, позаяк на противагу даним про бокс № 67, які ґрунтуватися на законодавчому положенні та юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі № 755/2619/19), ці обумовлюються загальним описом історії ГБК «Лівобережний».

(іі) Щодо клопотання по суті відносно боксу № 67

Суд зауважує, що такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є триваючим втручанням у право власності, - а іноді і в право на особисте та сімейне життя, - тому рішення, навіть правильне, яке встановлює арешт майна, може з часом втратити свою обґрунтованість в результаті зміни обставин, які правомірність такого арешту обґрунтовували.

Це може потребувати зміни в режимі арешту майна і навіть його скасування.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження є неможливим, якщо потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні (п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України).

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КК України).

Разом з тим,в цій справі Суд встановив, що кримінальне провадження у котрому накладався арешт, в цей час, закрите, у порядку ст. 284 КПК.

Отже, слід констатувати, що саме судове рішення від 19 листопада 2018 року, як правильне, яким встановлювався арешт майна, у цій ситуації, з часом, а саме з дня закриття кримінального провадження, тобто з 29 червня 2021 року, втратило свою обґрунтованість в результаті зміни обставин, які правомірність такого арешту обґрунтовували.

Таким чином, клопотання заявника підлягає задоволенню, а арешт з боксу № 67 скасуванню, як такий у подальшому застосуванні, якого відпала потреба.

З цих підстав та керуючись ст. 174, 369-372, 376 КПК України, Суд постановив:

клопотання - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчої судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 19 листопада 2018 року у справі № 755/17548/18, на об`єкт нерухомого майна - гараж № НОМЕР_3 ГБК «Лівобережний», який розташований за адресою м. Київ, вул. Березняківська, буд. 29б, шляхом заборони його відчуження.

В іншій частині клопотання відмовити в його задоволенні.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою для безумовного виконання на всій території України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 15:30 год. 19 травня 2023 року.

Слідча суддя Оксана БІРСА