Справа № 953/4600/22
н/п 1-кс/953/2440/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 по кримінальному провадженню №0000174 від 22.02.2022, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, з неповною вищою освітою, одруженому, який на утриманні малолітніх, неповнолітніх, непрацездатних осіб не має, не є інвалідом, офіційно ніде не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2023 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000174 від 22.02.2022, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 .

Клопотання про обрання запобіжного заходу надійшло до суду разом з клопотанням слідчого про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, у серпні 2016 року, більш точну дату під час досудового розслідування встановити не довелося можливим, ОСОБА_5 , вступив у злочинну змову з ОСОБА_9 , направлену на заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Надалі, реалізуючи свої злочинні наміри, 29.08.2016 близько о 23.45 ОСОБА_5 , разом із ОСОБА_9 , знаходячись поблизу пивного ресторану «FAT GOOSE PUB», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Космічна, 21, побачили раніше незнайомих їм ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та громадянку ОСОБА_12 , які знаходились поруч із входом до вказаного пивного ресторану.

ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи узгоджено з ОСОБА_9 , під надуманим мізерним приводом, а саме підкурити цигарку, підійшов до ОСОБА_12 , звернувшись до останньої із зазначеним проханням. Отримавши відмову від ОСОБА_12 , яка не курить, ОСОБА_5 з аналогічним питанням звернувся до ОСОБА_11 . В свою чергу ОСОБА_9 , побачивши на шиї ОСОБА_11 золотий ланцюжок, діючи за попередньою змовою і узгоджено з ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння майном ОСОБА_11 , достав із кишені ніж, тобто застосовуючи насильство, що е небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу і з особливою зухвалістю та нахабністю зажадав від ОСОБА_11 зняти золотий ланцюжок з шиї та передати йому. У відповідь на незаконну вимогу ОСОБА_9 , ОСОБА_11 зажадав припинити противоправні дії, але незважаючи на це, ОСОБА_9 , бажаючи заволодіти золотим ланцюжком ОСОБА_11 , тобто довести свій злочинний умисел до кінця, умисно наніс ОСОБА_11 один удар лівою рукою в ділянку правого ока та носу, чим завдав фізичного болю потерпілому. ОСОБА_11 , побоюючись за своє життя та здоров`я, а також за життя і здоров`я ОСОБА_12 та свого брата ОСОБА_10 , рукою вибив ніж з руки ОСОБА_9 , але останній у цей час завдав ОСОБА_11 удар рукою в область голови, від якого ОСОБА_11 присів на коліно. Скориставшись цією тимчасовою перевагою, ОСОБА_9 спробував зірвати золотий ланцюжок з шиї ОСОБА_11 , але зрозумівши, що ланцюжок є кріпкий і не рветься, умисно почав наносити ОСОБА_11 удари ногами по тулубу, завдавши таким чином не менш 3-х ударів. В цей же час ОСОБА_5 , підійшовши до ОСОБА_11 , також став умисно наносити останньому удари ногами по тулубу, завдавши таким чином близько 7-8 ударів.

Сторона обвинувачення вказує, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи №09-3505/2020 від 23.12.2020 в результаті застосованого насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді синців на голові та тулубі, садна на руках, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Переконавшись в тому, що ОСОБА_11 не в змозі чинити будь-який опір. ОСОБА_9 в групі з ОСОБА_13 обшукали його і відкрито заволоділи майном, що належить ОСОБА_11 , а саме: - каблучкою виготовленою із золота 585 проби, вагою 15 грам, з діамантом вагою 1 карат, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 6208 від 12.12.2016 становить 9254 грн. 10 коп.; шкіряним гаманцем чорного кольору, в якому знаходилися гроші в сумі 900 доларів США та 2700 грн., розпорядившись у подальшому викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, в той час, коли ОСОБА_5 разом із ОСОБА_9 , звернулись спочатку до ОСОБА_12 , а потім до ОСОБА_11 з надуманим мізерним приводом, а саме, прикурити, ОСОБА_10 наблизився до них з метою з`ясувати та зрозуміти причину назріваючого конфлікту. Однак, в цей час ОСОБА_5 , дістав з карману кастет, надів його на пальці правої руки та умисно наніс близько 3-х ударів ОСОБА_10 в область голови від яких ОСОБА_10 втратив свідомість. Не обмежуючись скоєним, ОСОБА_5 , додатково умисно наніс ОСОБА_10 близько 2-х ударів ногами по тулубу, в результаті чого, згідно висновку судово-медичної експертизи № 09-3103/2018 від 08.10.2018 ОСОБА_10 отримав наступні тілесні ушкодження: забиту рану (після первинної хірургічної обробки) в лобній ділянці, садно на тлі синця в правій виличній ділянці, садна на спинці носу, в ділянці правого кута рота, синці в ділянці проекції правої ключиці, з переходом на 1-е праве ребро по середньо ключичній лінії та на задній поверхні лівого плечового суглобу, крововилив на слизовій оболонці нижньої губи у правого кута рота.

За ступенем тяжкості забита рана (після первинної хірургічної обробки) в лобній ділянці відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я; садно на тлі синця в правій виличній ділянці, садна на спинці носу, в ділянці правого кута рота, синці в ділянці проекції правої ключиці, з переходом на 1-е праве ребро по середньо ключичній лінії та на задній поверхні лівого плечового суглобу, крововилив на слизовій оболонці нижньої губи у правого кута рот належать до легких тілесних ушкоджень.

В подальшому, переконавшись в тому, що ОСОБА_10 не в змозі чинити будь-який опір, ОСОБА_5 в групі з ОСОБА_9 заволоділи майном, що належить ОСОБА_10 , а саме: годинником марки «MakTime» виготовленим із золота 585 проби, вагою 11,43 грам, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 6208 від 12.12.2016 становить 9396,0 грн., розпорядившись у подальшому викраденим майном на власний розсуд.

09.08.2022. повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, було вручено рідному брату ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає та зареєстрований за тією ж адресою, що і ОСОБА_5 . Однак останній в присутності двох понятих від підписання та отримання повідомлення про підозру ОСОБА_5 відмовився.

На думку сторони обвинувачення, під час досудового розслідування зібрано достатні докази, які вказують на факт вчинення ОСОБА_5 вищезазначеного кримінального правопорушення, та його вина підтверджується забраними в ході досудового розслідування доказами.

Сторона обвинувачення вказує, що проведеними розшуковими заходами встановити місцезнаходження ОСОБА_5 до цього часу не представилось можливим, за місцем мешкання він не проживає, до органу досудового розслідування не з`являється

Також зазначає, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років. На теперішній час підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, місцезнаходження його невідоме, у зв"язку з чим, 10.08.2022 слідчим винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_5 у розшук.

Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 за місцем реєстрації не проживає, від органу досудового розслідування переховується, тому у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що існують ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вірогідність спроб ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знаходячись на волі впливати на потерпілих та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, одержавши відомості про звернення слідчого до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу, підозрюваний до початку розгляду клопотання може вчинити дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені в статі 177 КПК України, а саме: продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала. Прокурор зазначив, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваним, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Сторона захисту у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючи на необґрунтованість повідомленої підозри та на недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у зв"язку з чим, прохала слідчу суддю застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Підозрюваний пояснив, що про повідомлення підозри йому у даному кримінальному провадженні він дізнався лише під час його затримання працівниками поліції , оскільки з братом він не спілкується давно. Зазначив, що у даному кримінальному провадженні ще в 2017 році його було допитано двічі у якості свідка, із зазначеного періоду його орган досудового розслідування жодного разу не викликав. До початку війни він разом із сім"єю проживав у місті Харкові, разом з цим, 28.02.2022, в результаті ракетних обстрілів міста Харкова, його квартира була пошкоджена, що змусило його та членів родини виїхати на проживання до його батька за адресою: АДРЕСА_2 , де він весь час проживав до його затримання. Наголошував, що він не переховувався від органів досудового розслідування та суду.

Слідча суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши надані матеріали та документи у їх сукупності, прийшла до наступного висновку.

З наданих матеріалів встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000174 від 22.02.2022.

Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 187 КК України внесені до ЄРДР 22.02.2022 за фактом того, що 29.08.2016 до Шевченківського ВП Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що 28.08.2016 о 23 годині 45 хвилин, перебуваючи на вул. Космічній м. Харків, було здійснено напад з метою заволодіння чужим майном поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу вчинений групою осіб заволоділи грошовими коштами та золотою обручкою, чим завдали останньому матеріальну шкоду.

В межах розгляду даного клопотання встановлено, що 09.08.2022 щодо ОСОБА_5 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України. 09.08.2022 письмове повідомлення про підозру було вручено у встановленому законом порядку, відповідно до ч.2 ст.135 КПК України.

З огляду на зазначене, слідча суддя приходить до висновку, що відповідно до вимог ст.42 КПК України, ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

03 квітня 2023 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , в якому слідчий просив суд надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 ,, ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання надійшло одночасно з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчої судді Київського районного суду м.Харкова від 03.04.2023 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали про дозвіл на затримання встановлено шість місяців, тобто до 03 жовтня 2023 року.

17.08.2023 о 13 год.00 хв. ОСОБА_5 затримано за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі ухвали Київського районного суду м.Харкова від 03.04.2023 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст.178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідча суддя зобов`язана встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 України, а саме в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 підозрюється, останній є осудною особою, яка досягла 16-річного віку.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення документів та висновку експерта, а саме: даних, які містяться в протоколі огляду місця події від 29.08.2016; показань потерпілого ОСОБА_11 , які містяться в протоколі допиту від 01.09.2016; показань свідка ОСОБА_12 , які містяться в протоколі допиту від 01.09.2016; показань потерпілого ОСОБА_10 , які містяться в протоколі допиту від 01.09.2016; висновку експерта від 12.12.2016 №6208 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи; висновку експерта №7270-Ая/16 від 08.12.2016 за результатами проведення судово-медичної експертизи; показань потерпілого ОСОБА_10 , які містяться в протоколі допиту від 06.03.2017; показань потерпілого ОСОБА_11 , які містяться в протоколі допиту від 06.03.2017; висновку експерта №09-3505/2020 від 23.12.2020 за результатами проведення судово-медичної експертизи; показань свідка ОСОБА_12 , які містяться в протоколі допиту від 10.12.2020.

Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя переконана, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_5 дій, що кваліфікуються за ч.2 ст.187 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідча суддя зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідча суддя враховує наявність ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваною переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідча суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.

Разом з цим, слідча суддя враховує, що підозрюваний був оголошений 10.08.2022 у розшук, оскільки місце знаходження останнього органу досудового розслідування було не відомо.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих та свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими, свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом.

Слідча суддя вважає не доведеним ризик вчинити інше кримінальне правопорушення та продовження злочинної діяльності, оскільки в обґрунтування даного ризику стороною обвинувачення не надано документів, які б підтверджували, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому. А тому, будь-які обґрунтовані підстави вважати, що наявний ризик можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, без надання вагомого і достатнього підтвердження цього є неприпустимим і суперечить презумпції невинуватості.

Пунктами 3, 4, 5, 8 ч. 1 ст. 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини. Сама по собі наявність ризиків та обґрунтованої підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення не свідчить про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування інших запобіжних заходів.

Слідча суддя враховує у сукупності наступні обставини:

- ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, а саме злочином проти власності, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна ;

- дані щодо особи ОСОБА_5 , який одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, наразі проживає з батьком похилого віку, який потребує сторонньої допомоги, має зареєстроване місце проживання за яким не проживає з огляду на його пошкодження в результаті ракетного обстрілу, на даний час прорживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше, в силу ст.89 КК України не судимий.

Дослідивши в сукупності матеріали клопотання наданні стороною обвинувачення, слідча суддя вважає, що прокурор не довів шляхом доказування в судовому засіданні, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, у порівнянні з триманням під вартою, стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , буде недостатнім застосування домашнього арешту, як заходу забезпечення кримінального провадження, призначення якого обумовлює необхідність контролю за дотриманням підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а також унеможливить запобігти ризику, передбаченому пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України..

Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що чинне законодавство надає можливість покладення додаткових обов`язків при обранні такого запобіжного заходу, як домашній арешт, слідча суддя вважає за необхідне покладення на підозрюваного додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Наявність контролю з боку уповноважених осіб стане надійною запорукою щодо унеможливлення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, в тому числі на які посилалася сторона обвинувачення при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту в певний час доби, оскільки сторона обвинувачення не позбавлена процесуальної можливості, в будь-який момент звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, а саме заборонити підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в межах строку досудового розслідування, тобто на 30 днів - до 16.09.2023 включно.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , наступні обов`язки: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Ухвалу направити для виконання органу поліції за місцем проживання підозрюваного через слідчого ХРУП №1 ГУ Національної поліції в Харківській області ОСОБА_6 .

Встановити строк дії ухвали до 16.09.2023.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваною в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідча суддя - ОСОБА_1