Дата документу 20.07.2023 Справа№ 336/5380/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/5380/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/702/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, який має середню спеціальну освіту, до затримання офіційно не працював, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

25 серпня 2022 року Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією усього особистого майна,

обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 115, ч.4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_9 та прокурор ОСОБА_10 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09 січня 2023 року, яким визнано винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 115, ч.4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання за ч.1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років; за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 25 серпня 2022 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 11.30 години 31 липня 2022 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 31 липня 2022 року по день постановлення вироку 09 січня 2023 року.

Вирішена доля речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави витрати на проведення судових експертиз 8 306 (вісім тисяч триста шість) гривень.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_9 просить оскаржуваний вирок суду змінити в частині призначення покарання і призначити більш м`яке покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції визнано пом`якшуючими покарання обставинами - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставиною ж, яка обтяжує покарання, суд вважав - скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, що обвинувачений і не заперечував, активно сприяв встановленню істини по справі, надаючи показання на стадії досудового слідства та під час судового розгляду.

Так, ОСОБА_6 щиро розкаявся та беззаперечно визнав свою провину у інкримінованих йому злочинах, не оспорював їх кваліфікацію, активно сприяв веденню досудового розслідування, що підтверджується матеріалами кримінального провадження та ніким не оспорюється, неодноразово приносив свої щирі вибачення потерпілій як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду, надав детальні пояснення з приводу події, яка сталася 26 липня 2022 року, частково відшкодував родині потерпілої спричинену злочином шкоду.

Захисник звертає увагу на те, що до завершення судового розгляду і постановлення судом першої інстанції вироку, родиною ОСОБА_6 за його проханням, оскільки він на теперішній час перебуває у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор №10» Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області, було частково відшкодовано матеріальну шкоду родині потерпілої. Даний факт був підтверджений потерпілою в судовому засіданні.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.66 КК України, добровільне відшкодування завданого збитку (часткове відшкодування шкоди) також є пом`якшуючою покарання обставиною.

Однак, судом першої інстанції дану обставину при постановленні вироку та призначенні ОСОБА_6 покарання враховано не було.

ОСОБА_6 має офіційно зареєстроване місце проживання у місті Запоріжжі, має стійки соціальні зв`язки. До моменту вчинення даних злочинів проживав із матір`ю, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має старшого брата, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на теперішній час працює за межами міста Запоріжжя, тому тимчасово не проживає з родиною.

З лютого по квітень 2022 року працював слюсарем-ремонтником на ТОВ «Запорізький інструментальний завод». 14 липня 2022 року був взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_4 , пройшов медичну комісію та відповідно до отриманої ним повістки, згідно із Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» викликався 01 вересня 2022 року для проходження строкової військової служби.

ОСОБА_6 мав намір піти захищати свою державу від російських загарбників, але не зміг через подію 26 липня 2022 року.

За місцем проживання (характеристика від 27 вересня 2022 року) ОСОБА_6 характеризується позитивно, підтримував гарні відносини із родиною і сусідами, брав участь в зібраннях та ремонтних роботах, які проходили у домі, неконфліктний, дружелюбний, спокійний, ввічливий.

Відповідно до характеристики, наданої відповідальними співробітниками ДУ «Запорізький слідчий ізолятор № 10» Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області, ОСОБА_6 спокійний, комунікабельний, дотримується загальноприйнятих норм поведінки, грубості до представників адміністрації не проявляв, виконує їх законні вимоги.

Також захисник вважає за необхідне зазначити, про те, що ОСОБА_6 не перебуває на обліку в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР та в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР.

Усі вищенаведені обставини, на думку захисника, дають змогу зробити висновки, що ОСОБА_6 вже став на шлях виправлення і мета призначення покарання, яка має наслідком виправлена особи, вже досягнута.

Отже, на думку захисника, судом першої інстанції не в повній мірі застосовано положення ст.66 КК України і з урахуванням всіх пом`якшуючих обставин, і відомостей щодо особи обвинуваченого, щодо нього можливо застосувати більш м`яке покарання, ніж встановлено вироком суду.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість. Постановити новий вирок, призначивши ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років; за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2022 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що призначене покарання ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст.65 КК України, оскільки суд першої інстанції при ухваленні вироку не в повній мірі врахував особу винного та ступінь тяжкості вчинених злочинів.

ОСОБА_6 є особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення та була засуджена за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

Нові злочини ОСОБА_6 вчинив під час судового розгляду іншого кримінального провадження.

ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин пов`язаний з позбавленням життя особи та тяжкий корисливий злочин. Вказані злочини він вчинив в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з вироком суду, 26 липня 2022 року в період часу з 09:00 по 12:00 годину ОСОБА_6 , маючи умисел на умисне вбивство, тобто умисне заподіяння смерті іншій людині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кухні кімнати АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_13 , 1977 року народження, після спільного вживання алкогольних напоїв, наніс ОСОБА_13 ножем множинні удари (не менше 14) в область обличчя зліва і шиї, чим спричинив останній, згідно з висновком експерта Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради №4006 від 30 липня 2022 року, такі тілесні ушкодження:

- множинні (14) колото-різані поранення обличчя зліва та шиї, з ушкодженням внутрішніх органів та кровоносних судин: проникаюче, сліпе поранення з локалізацією шкірної рани в щічній ділянці зліва, з ушкодженням шкіри, підшкірно - жирової клітковини, щічного м`язу, бічної поверхні тіла язика зліва, з крововиливом у м`яких тканинах; проникаюче, сліпе поранення з локалізацією шкірної рани на передньо-бічній поверхні шиї справа, у нижній третині, з ушкодженням шкіри, підшкірного м`язу шиї, підшкірно-жирової клітковини, фасції м`язів, правого груднинно-ключично-соскоподібного м`язу, верхньої стінки внутрішньої сонної артерії, з крововиливом у м`яких тканинах; проникаюче, сліпе поранення з вокалізацією шкірної рани на передній поверхні шиї у середній третині на рівні щитоподібного хряща, з ушкодженням шкіри, підшкірного м`язу шиї, підшкірно- вирової клітковини, фасції м`язів, правого груднинно-під`язикового м`язу, щито- під`язикового м`язу, м`язів глотки; проникаюче, сліпе поранення з локалізацією шкірної рани на передній поверхні шиї більше зліва, у нижній третині, з ушкодженням шкіри, підшкірного м`язу шиї, підшкірно-жирової клітковини, фасції м`язів, лівого груднинно-щитоподібного м`язу, лівої частки щитоподібної залози, прібних гілок судин лівої частки щитоподібної залози, м`язів глотки, з крововиливом і м`яких тканинах; проникаюче, сліпе поранення з локалізацією шкірної рани на передній поверхні шиї, більше справа, у нижній третині, з ушкодженням шкіри, підшкірного м`язу шиї, підшкірно-жирової клітковини, фасції м`язів, ключичної голівки правого груднинно-ключично-соскоподібного м`язу, ділянки плечо- головного стовбура справа, правого підключичного міжреберного м`язу 1-го правого ребра, пристінкової плеври, легеневої плеври правої легені, верхівкового сегменту верхньої частки легені, з крововиливом у м`яких тканинах; не проникаючі, сліпі поранення, з локалізацією шкірної рани на передньо-бічній поверхні шиї більше зліва у верхній, середній та нижній третинах з ушкодженням шкіри, підшкірного м`язу шиї, підшкірно-жирової клітковини, фасції м`язів, та передньої групи м`язів шиї, з крововиливами в м`яких тканинах;

- синці, садна, ділянки зсаднення, забійна рана на обличчі, різана рана на долонній поверхні лівої кисті, в проекції між основами 4-м та 5-м пальцями.

Ушкодження у ОСОБА_13 мають ознаки:

- множинні проникаючі та не проникаючі сліпі колото-різані поранення обличчя зліва та шиї з ушкодженням кровоносних судин та внутрішніх органів, що ускладнилося розвитком небезпечного для життя стану - масивної крововтрати, мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя (п.№ 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» - наказ №6 МОЗ України від 16 січня 1995 року), і перебувають в прямому шинному зв`язку з настанням смерті;

- синці, садна, ділянки зсаднення, забійна рана на обличчі, різана рана на долонній поверхні лівої кисті, в проекції між основами 4-м та 5-м пальцями - в чинному зв`язку з настанням смерті не перебувають, у живих осіб оцінюються, як окремо, так і в сукупності, як легкі тілесні ушкодження.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_13 померла на місці.

Смерть ОСОБА_13 настала від множинних колото-різаних поранень обличчя зліва та шиї, з ушкодженням внутрішніх органів та кровоносних судин, що ускладнилося розвитком масивної крововтрати.

Крім того, 26 липня 2022 року в період часу з 09:00 по 12:00 години, у період дії воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 Е:Д 24 лютого 2022 року, продовженого Указом Президента України №259/2022 від 18 квітня 2022 року, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, безпосередньо після вчиненого ним вбивства ОСОБА_13 , знаходячись у приміщенні кімнати гуртожитку АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_13 , а саме:

- ноутбук марки «Lenovo» модель G560 в корпусі чорного кольору, вартістю 5166 гривень 33 копійки;

- мобільний телефон марки "Xiaomi Redmi 9 А" в корпусі синього кольору, ІМЕН: : НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 3966 гривень 67 копійок;

- DVD-плеєр в корпусі чорного кольору, вартістю 500 гривень;

- Ipad марки "Apple" в корпусі чорного кольору, вартістю 1866 гривень 67 копійок.

В подальшому ОСОБА_6 з викраденим майном покинув місце вчиненого злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 11 499 гривень 67 копійок.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; прокурора та потерпілу, які підтримали апеляційну скаргу прокурора та заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону в цілому дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.115, ч.4 ст.185 КК України, ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Разом із цим, колегія суддів приходить до переконання, що при призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст.65 КК України та положення п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, де зазначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як зазначено у вироку, суд взяв до уваги матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, мешкав у сім`ї, працював, з 01 вересня 2022 року мав стати до військової служби, позитивно характеризується, однак раніше був судимий і наразі відбуває покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 25 серпня 2022 року.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Також судом враховано те, що обвинувачений протягом досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження послідовно визнавав винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вказав місце збуту викраденого майна та за його вказівкою були виявлені і вилучені речові докази по справі. Обвинувачений засуджує свої дії та надає їм критичну оцінку, приніс вибачення потерпілій та його родичі відшкодували певну грошову суму як компенсацію майнових втрат. Потерпіла висловила свою позицію щодо покарання обвинуваченого, не наполягаючи на тому, що таке покарання має бути максимально суворим.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей обвинувачення.

Проте, визначаючи строк покарання за ч.1 ст.115 КК України - 9 дев`ять років, та відповідно строк остаточного покарання за сукупністю злочинів, суд не навів для цього достатнього обґрунтування та хоча і послався у вироку, проте не в повній мірі врахував ступінь тяжкості та фактичні обставини кримінального провадження, обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, той факт, що обвинувачений вчинив вищевказані злочини під час, коли щодо нього здійснювалось кримінальне провадження про вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за який він був засуджений попереднім вироком суду, який набрав законної сили.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що призначене ОСОБА_6 покарання, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за ч.1 ст.115 КК України, фактичні обставини кримінального провадження, та з урахуванням відомостей про його особу, є надто м`яким.

Відповідно, доводи захисника в апеляційній скарзі про суворість призначеного ОСОБА_6 покарання не є слушними.

Обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі та при апеляційному розгляді ( в т.ч. смерть близьких родичів обвинуваченого) не є підставою для пом`якшення призначеного судом покарання, яке, як вже вказано вище, на думку колегії суддів є надто м`яким, призначеним без дотримання вимог ст.65 КК України.

Враховуючи викладене, оскаржуваний вирок суду в частині призначеного покарання підлягає скасуванню за апеляційною скаргою прокурора на підставі ст.ст.413, 420 КПК України, з ухваленням в цій частині нового вироку.

Колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання: за ч.1 ст.115 КК України - у виді позбавлення волі на строк 10 років, за ч.4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_6 - у виді позбавлення волі на строк 10 років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання вказаного покарання с покаранням, призначеним ОСОБА_6 за вироком щодо нього Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 25 серпня 2022 року, остаточно призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 413, 420 КПК України, колегія суддів

ЗАСУДИЛА:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09 січня 2023 року, яким визнано винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.4 ст.185 КК України, скасувати в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.

Призначити ОСОБА_6 покарання:

за ч.1 ст.115 КК України - у виді позбавлення волі на строк 10 років;

за ч.4 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання ОСОБА_6 - у виді позбавлення волі на строк 10 років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання вказаного покарання с покаранням, призначеним ОСОБА_6 за вироком щодо нього Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2022 року, остаточно призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії даного вироку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4