УХВАЛА

16 травня 2023 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника заявника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Рівне клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду з клопотання про скасування арешту майна звернувся ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 05.12.2022 р. накладено арешт на майно, зокрема, на земельну ділянку з кадастровим номером :01:039:0196, та на усі об?єкти нерухомого майна, а також незавершеного будівництва, що розташовані на вищевказаній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 та позбавити можливості користувача, власника, будь-яку іншу особу відчужувати, розпоряджатися, а також заборонити добудовувати, перебудовувати, змінювати планування чи проводити будь-які будівельні роботи на вищевказаній земельній ділянці до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні, за клопотанням дізнавача СД Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_6 .

Земельна ділянка з кадастровим номером :01:039:0196 та на усі об?єкти нерухомого майна, а також незавершеного будівництва, що розташовані на вищевказаній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 належить йому на праві власності. Він не був присутнім при розгляді клопотання про накладення арешту судом.

Вважає, що арешт на належні йому на праві власності земельну ділянку та об?єкти нерухомого майна, розташовані на ній, накладено необгрунтовано.

Земельна ділянка з кадастровим номером :01:039:0196 АДРЕСА_1 площею 0,0740 га належить мені на підставі державного акту серії ЯЗ № 235749 на право власності на земельну ділянку від 23 березня 2009 року.

Квартира АДРЕСА_2 належить мені згідно договору купівлі-продажу, укладеного мііж мною та ЦеселскіАлександрром 16.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , р№3826.

Квартира АДРЕСА_3 належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.07.2013 року, виданого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , р№1060.

Він безпідставно позбавлений права розпорядження майном. Він не є підозрюваним, обвинуваченим у кримінальному провадженні. Має статус свідка.

Будь-яких порушень, зазначених, вказаною нормою матеріального права не допущено. Клопотання дізнавача не містить обгрнтування та підстав арешту належного мені майна.

Будівельні роботи щодо реконструкцій кварти АДРЕСА_4 , АДРЕСА_3 здійснені ним згідно вимог законодавства в сфері архітектурно-будівельної діяльності, на котрі покликається у клопотанні дізнавач.

10.09.2014 року ним отримано зареєстровану Декларацію про готовність об?єкта до експлуатації.

Вказана обставина стверджує факт правомірності здійснення ним реконструкції належних мені об?єктів нерухомого майна та наявності погодженя органу архітектурно-будівельного контролю.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації майна для забезпечення цивільного позову, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, відсутні.

В зв?язку з накладенням арешту, зокрема, розпоряджатися, належним нерухомим майном, він позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію змін (реконструкції) квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_3 відповідно до декларації про готовність до експлуатації.

Представник заявника ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 своє клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задоволити.

Прокурор в судовому засіданні заперечив з приводу задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 05.12.2022 р. накладено арешт на майно, зокрема, на земельну ділянку з кадастровим номером :01:039:0196, та на усі об?єкти нерухомого майна, а також незавершеного будівництва, що розташовані на вищевказаній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 та позбавити можливості користувача, власника, будь-яку іншу особувідчужувати, розпоряджатися, а також заборонити добудовувати, перебудовувати, змінювати планування чи проводити будь-які будівельні роботи на вищевказаній земельній ділянці до прийняття процесуального рішення у крримінальному провадженні, за клопотанням дізнавача СД Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_6 .

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено в судовому засіданні, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:039:0196 та на усі об?єкти нерухомого майна, а також незавершеного будівництва, що розташовані на вищевказаній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 на праві власності.

У кримінальному провадженні підозра ОСОБА_4 не оголошувалась, а отже застосування арешту майна до даного майна є безпідставним та нічим не обґрунтованим.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінально-процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява 31107/96, п. 58). Вимога, щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994рр.; справа «Кушог проти Болгарії» від 10 травня 2007р.).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982р. у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986р. у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі" Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому (41 L1 постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09,82, «новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Відповідно до положень статті 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

У свою чергу, право власності в Україні охороняється законом, держава забезпечує стабільність правовідносин власності.

Згідно вимог статті 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, необхідність скасування накладеного арешту майна обумовлені такими обставинами як невідповідність майна, на яке накладено арешт, критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, та (або) накладення арешту на майно особи, яка у кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого, не належить до осіб, які в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, слідчий суддя приходить до переконання, що необхідності в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не має, а тому клопотання підлягає до задоволення частково.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна задоволити.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 22 жовтня 2022 року, згідно якої накладено арешт на майно, зокрема, на земельну ділянку з кадастровим номером :01:039:0196, та на усі об`єкти нерухомого майна, а також незавершеного будівництва, що розташовані на вищевказаній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 та позбавити можливості користувача, власника, будь-яку іншу особу відчужувати, розпоряджатися, а також заборонити добудовувати, перебудовувати, змінювати планування чи проводити будь-які будівельні роботи на вищевказаній земельній ділянці.

Ухвала , відповідно до ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1