Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000189 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Сотниківка Яготинського району Київської області,

громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

згідно з ст.89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.1 ст.263, ч.4 ст.296, ст.348 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2022 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2022 ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.263, ч.4 ст.296, ст.348 КК України і йому призначено покарання:

- за ч.1 ст.263 КК України - 4 роки позбавлення волі;

- за ч.4 ст.296 КК України - 5 років позбавлення волі;

- за ст.348 КК України - 9 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Цим же вироком ОСОБА_7 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.146 КК України та виправданий, оскільки не доведено, що в його діянні є склад кримінального правопорушення.

Судом прийнято рішення щодо речових доказів та про відшкодування процесуальних витрат.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ст.348 КК України, призначення йому в цій частині покарання та остаточного покарання на підставі ст.70 КК України скасувати та закрити кримінальне провадження: на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України; на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України в частині обвинувачення за ст.348 КК України у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Також захисник просить на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного за ч.1 ст.263 КК України покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки і на підставі ст.76 КК України покласти на нього такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про незаконність вироку, в якому суд виклав показання потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які вони не давали. Так, після запитань прокурора і захисника ОСОБА_8 не повідомляв суду, що постріл відбувся, коли стволи рушниці обвинуваченого були направлені в його сторону. Дійсно, потерпілий показав, що ОСОБА_7 направляв стволи рушниці в його напрямку, але про те, що постріл відбувся, коли стволи рушниці перебували в згаданому положенні, не повідомляв, оскільки постріл відбувся, коли він повернув голову. Також ОСОБА_8 не давав показання, що дріб пролетів на рівні, де розташовані життєво важливі органи. У свою чергу, потерпілий ОСОБА_9 не давав показання, що ОСОБА_7 цілився в поліцейського ОСОБА_8 , направив рушницю прямо на ОСОБА_8 на рівні, де розташовані життєво важливі органи, та здійснив один постріл у бік останнього, а повідомив, що постріл відбувся, коли ОСОБА_8 розвертався назад, і не зміг пояснити, в якому напрямку був постріл і чи можна було зрозуміти, на нього чи напарника був він направлений. Отже, викладені у вироку показання потерпілих не відповідають запису на технічному носії інформації.

Також вважає, що неможливо встановити, що обвинувачений здійснив прицільний постріл у ОСОБА_8 , і висновки суду, який не взяв до уваги показання ОСОБА_7 про те, що він стріляв саме вгору, не підтверджуються показаннями цих потерпілих та потерпілої ОСОБА_10 , даними у протоколах проведення слідчих експериментів за їх та свідка ОСОБА_11 участю, які суд поклав в обґрунтування вироку в цій частині. Захисник наголошує, що здійснення пострілів у світлу пору доби по автомобілю працівників поліції з не тонованим склом, ні всередині, ні поряд з яким нікого не було, а потім одного пострілу після того, як працівники поліції почали наближатися до автомобіля, не доводить, що його підзахисний мав умисел на вбивство поліцейського та, відповідно, наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України. На користь цього свідчить і те, що після здійснення останнього пострілу, від якого ніхто не постраждав, ОСОБА_7 утримався від подальших протиправних дій, хоча мав таку можливість. До того ж, визнавши ОСОБА_7 винуватим у вчиненні замаху на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, суд не встановив і не вказав у вироку причини, які не залежали від волі обвинуваченого, з яких злочин не було доведено до кінця, і послався на постанови Верховного Суду у справах, обставини в яких не є подібними.

Крім того, на переконання захисника, в діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, оскільки мотив явної неповаги до суспільства відсутній, а натомість мають місце неприязні стосунки між ОСОБА_7 і ОСОБА_10 , про що свідчать показання потерпілої, яка повідомляла про виникнення і раніше конфліктних ситуацій та сварок між нею та обвинуваченим, а коли побачила ОСОБА_7 того дня, останній перед вчиненням щодо неї неправомірних дій запитав, кого вона викликала. Сам по собі факт вчинення протиправних дій у громадському місці за умов, коли не встановлено присутність інших осіб, не дає підстав кваліфікувати дії як хуліганство.

Захисник посилається на низку рішень Верховного Суду в контексті критерію доказування "поза розумним сумнівом", необхідності дослідження доказів у випадку неузгодженості між показаннями засудженого та потерпілого, і що замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом за наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Зокрема, про наявність прямого умислу можуть свідчити конкретні діяння винної особи, які завідомо для неї мали потягти за собою смерть потерпілого і не призвели до бажаного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від її волі. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. При цьому, якщо особа визнається винною у замаху на вчинення злочину, необхідно зазначити причини, з яких злочин не доведено до кінця.

Оскільки вирок у частині визнання ОСОБА_7 винуватим за ч.1 ст.263 КК України не оспорюється, вказане кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, обвинувачений не судимий, страждає на розлад особистості по емоційному нестійкому типу (психопатія), проживає однією сім`єю з ОСОБА_12 , з якою разом виховує неповнолітню дитину, захисник вважає, що виправлення його підзахисного можливе без відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_7 вчинив незаконне поводження зі зброєю та бойовими припасами, хуліганство із застосуванням вогнепальної зброї та замах на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, за наступних обставин.

У 2007 році у невстановлені час та місці ОСОБА_7 придбав за грошові кошти у невстановлених осіб вогнепальну нарізну зброю та боєприпаси (набої) до неї, а саме: магазинну гвинтівку 7,62 мм зразка 1891/30 р.р. конструкції Мосіна промислового виробництва СРСР, конструкція якої змінена в результаті корозійних пошкоджень та частково змінена саморобним способом шляхом зміни конструкції дульної частини ствола, видалення мушки, зміни конструкції стебла затвору, встановлення саморобної ложі з прикладом, яка являється нарізною вогнепальною зброєю і придатна для здійснення пострілів; карабін, який є 5,6 мм однозарядним мисливським карабіном моделі "ТОЗ-16" промислового виробництва Тульського збройного заводу (м. Тула, СРСР), промислові № НОМЕР_1 (ствольна коробка), № НОМЕР_2 (затвор), виготовлення 1958 року, в конструкцію якого внесені зміни саморобним способом шляхом укріплення мушки, видалення прицільної планки та укріплення напрямної, заміни кріпильних виробів та подовження прикладу, який являється нарізною вогнепальною зброєю і придатний для стрільби 5,6 мм патронами кільцевого запалювання; 15 патронів калібру 9 мм, які є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 9 мм патронами до пістолету Макарова (ПМ) промислового виробництва (м. Луганськ, Україна); 11 патронів калібру 7,62 мм зразка 1943 року, які є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 7,62 мм мисливськими патронами зразка 1943 року, споряджені кулями зі свинцевим осердям промислового виробництва (м. Луганськ, Україна), - які по 16 березня 2017 року (до їх виявлення та вилучення в ході санкціонованого обшуку працівниками поліції) зберігав у приміщеннях господарських будівель на території власного домоволодіння АДРЕСА_1 .

Крім того, у невстановлені час та місці ОСОБА_7 без передбаченого законом дозволу придбав у невстановленої особи револьвер, що належить до короткоствольної нарізної вогнепальної зброї, виготовлений шляхом зібрання в одну конструктивну одиницю саморобним способом частин револьверу "Наган" зразка 1895 року, калібру 7,62х39R, промислового виробництва та відновлених саморобним способом частин макету масо-габаритного револьвера "Наган" зразка 1895 року, придатний для стрільби, який по 11 грудня 2019 року (до його виявлення та вилучення в ході невідкладного обшуку працівниками поліції) зберігав за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 .

Крім того, у невстановлені час та місці ОСОБА_7 без передбаченого законом дозволу придбав у невстановленої особи бойові припаси, які зберігав у салоні належного йому автомобіля "Opel Vivaro" д/н НОМЕР_3 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . 11 грудня 2019 року під час невідкладного обшуку автомобіля "Opel Vivaro" д/н НОМЕР_3 , розташованого біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , працівники поліції у кишені водійських дверей виявили та в подальшому вилучили коробчастий магазин, призначений для використання з автоматами системи Калашникова калібру 5,45х39 мм, споряджений 30 проміжними патронами 5,45х39 мм, які придатні до стрільби і являються бойовими припасами.

Крім того, у невстановлені час та місці ОСОБА_7 без передбаченого законом дозволу повторно придбав у невстановленої особи пістолет-кулемет (номер ствольної коробки НОМЕР_4 , номер коробки спускового механізму 1406, номер затвору НОМЕР_5 ), зібраний саморобним способом під патрон 7,62x25 мм шляхом зібрання в одну конструктивну одиницю частин та механізмів, який відноситься до нарізної вогнепальної зброї та придатний до проведення пострілів, і 3 патрони, які є пістолетними патронами калібру 7,62х25 мм до пістолету зразка 1930/33 р.р. конструкції Токарєва (ТТ), споряджені кулями зі свинцевим осердям, виготовлені промисловим способом, які відносяться до бойових припасів, які по 12 грудня 2019 року (до їх виявлення та вилучення в ході невідкладного обшуку працівниками поліції) зберігав на території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, 11 грудня 2019 року близько 13 години 59 хвилин ОСОБА_10 підійшла до двору ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , щоб попросити його звільнити проїзд, перекритий автомобілем "Ssang Yong Rexton" д/н НОМЕР_6 . Проте ОСОБА_7 , який вибіг з власного подвір`я на вулицю, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, виразилось у зневажливому ставленні до громадської моралі, ігноруванні існуючих у суспільстві елементарних правил поведінки, діючи умисно в присутності інших осіб, почав безпричинно ображати сусідку ОСОБА_10 , висловлюючись нецензурною лайкою, при цьому здійснив постріл у повітря з гладкоствольної мисливської рушниці "ТОЗ-63" " НОМЕР_7 ". Після цього ОСОБА_7 прикладом рушниці завдав ОСОБА_10 два удари в потилицю та ліву скроню, чим спричинив їй тілесні ушкодження у виді синців та саден лівої скроні, синця тім`яно-потиличної ділянки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, відповідно до ст.2 Закону України "Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів" до правоохоронних органів відносяться органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Згідно зі ст.2 Закону України "Про Національну поліцію" основними завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від № 826 о/с від 08.12.2016 старший лейтенант поліції ОСОБА_8 призначений на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4. Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області № 166 о/с від 15.04.2016 старший сержант поліції ОСОБА_9 призначений на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 4.

11 грудня 2019 року о 8 годині ОСОБА_8 і ОСОБА_9 заступили на добове чергування у складі наряду СРПП № 4 та приступили до здійснення своїх функціональних обов`язків. В ході патрулювання на території обслуговування на службовому автомобілі "Renault Duster" з реєстраційним номером НОМЕР_8 на синьому фоні, розпізнавальними знаками Національної поліції та проблисковими маячками, працівники поліції ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які перебували у форменому одязі та відповідно до ст.2 Закону України "Про Національну поліцію" здійснювали свої функціональні обов`язки, о 13 годині 48 хвилин отримали по лінії "102" повідомлення ОСОБА_10 про порушення правил дорожнього руху на вул. Лесі Українки в м. Яготині Київської області, а саме, що неправильно припаркований автомобіль заважає проїзду. Прибувши на місце о 14 годині 02 хвилини, працівники поліції встановили, що по центру вулиці навпроти будинку № 33 стоїть автомобіль "Ssang Yong Rexton" д/н НОМЕР_6 чорного кольору, який перегороджує рух. З метою встановлення обставин правопорушення ОСОБА_8 і ОСОБА_9 вийшли з службового автомобіля і направилися до місця проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 . У цей час ОСОБА_7 вийшов на вулицю та, діючи умисно, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний характер, на ґрунті неприязного відношення та зневажливого ставлення до працівників правоохоронних органів, з метою позбавлення життя, здійснив близько семи пострілів з гладкоствольної мисливської рушниці в салон та кузов службового автомобіля "Renault Duster". Почувши постріли, ОСОБА_8 вийшов з двору заявниці та направився в сторону службового автомобіля. У цей час ОСОБА_7 , який перебував на території належного йому домоволодіння, діючи умисно, на ґрунті неприязного відношення та зневажливого ставлення до працівників правоохоронних органів, з метою позбавлення життя, здійснив один прицільний постріл з гладкоствольної мисливської рушниці в сторону ОСОБА_8 , який перебував у форменому одязі та здійснював свої функціональні обов`язки, чим вчинив замах на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Крім того, ОСОБА_7 було висунуто обвинувачення у незаконному позбавленні волі людини, вчиненому за наступних обставин.

15 листопада 2019 року близько 11 години ОСОБА_7 прибув до місця проживання ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_4 , де на ґрунті неприязних відносин до останньої спричинив їй тілесні ушкодження. В подальшому близько 11 години 10 хвилин ОСОБА_7 на території двору за вказаною адресою, реалізовуючи умисел на незаконне позбавлення волі ОСОБА_13 , перебуваючи біля відкритих дверей погребу, силоміць заштовхав ОСОБА_13 у погреб проти її волі, де в подальшому спричинив потерпілій тілесні ушкодження, та закрив до нього вхід. Внаслідок цього ОСОБА_13 змушена була перебувати в погребі близько 10 хвилин, поки ОСОБА_7 не відкрив двері.

Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ч.2 ст.146 КК України - незаконне позбавлення волі людини, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань.

Суд, оцінивши показання потерпілої ОСОБА_13 , що у погреб вона потрапила за власною волею, ховаючись від сварки з обвинуваченим, показання обвинуваченого, який підтвердив, що під час сварки ОСОБА_13 злякалась та за своєю ініціативою побігла у погреб, а коли приїхали працівники поліції самостійно з погребу вийшла, а також показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які очевидцями протиправних дій обвинуваченого не були, і на очах у ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . ОСОБА_13 самостійно відкрила двері погребу та вийшла з нього на вулицю, дійшов висновку, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_7 ознак об`єктивної сторони кримінального правопорушення - незаконного позбавлення волі.

А тому суд виправдав ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні в цій частині, оскільки не доведено, що в його діянні є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.

Висновки суду першої інстанції в частині виправдання ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.146 КК України, а також про його винуватість у незаконному поводженні зі зброєю та боєприпасами за викладених у вироку обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються сукупністю наявних у ньому доказів, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України - придбання та зберігання вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської) та бойових припасів без передбаченого законом дозволу - є вірною.

Крім того, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні хуліганства із застосуванням вогнепальної зброї підтверджується сукупністю наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, потерпіла ОСОБА_10 суду показала, що проживає в АДРЕСА_5 і є сусідкою ОСОБА_7 . Вона не змогла виїхати з вулиці на власному автомобілі через те, що біля домоволодіння ОСОБА_7 на дорозі стояв автомобіль, який неможливо було об`їхати. У зв`язку з цим викликала поліцію та залишилась очікувати їх приїзду біля домоволодіння обвинуваченого. В цей час, тобто ще до приїзду поліцейських, із свого двору вибіг п`яний ОСОБА_7 з рушницею в руках. Спочатку він здійснив постріл вгору, а потім підійшов до неї та наніс декілька ударів прикладом по голові. ОСОБА_7 весь час нецензурно виражався в її бік та голосно ображав її. Після побиття вона, злякавшись, втекла до себе додому. Через деякий час прибули працівники поліції. Також, потерпіла зазначила, що, будучи вдома, чула декілька пострілів зі сторони будинку обвинуваченого. Після цих подій її возили в лікарню і у неї були виявлені легкі тілесні ушкодження.

Під час слідчого експерименту 14.02.2020 потерпіла на місці відтворила обставини вчинення обвинуваченим хуліганських дій, а саме, показала місце перебування ОСОБА_7 з рушницею, положення зброї під час пострілу, механізм спричинення їй тілесних ушкодженьприкладом рушниці (т.3 а.с.69-74).

Ці показання суд першої інстанції правильно поклав в основу обвинувального вироку, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами, якими суд мотивував свої висновки, а саме, даними в:

- електронному рапорті інспектора чергової частини, згідно з яким 11 грудня 2019 року о 13 годині 47 хвилин на лінію "102" надійшло повідомлення ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_5 , стоїть автомобіль у забороненому місці, який заблокував проїзд (т.2 а.с.49);

- електронному рапорті інспектора чергової частини, згідно з яким 11 грудня 2019 року о 13 годині 59 хвилин на лінію "102" надійшло повідомлення ОСОБА_11 , що за вказаною раніше адресою сусід ОСОБА_7 припаркував свій автомобіль у неналежному місці і на зауваження сусідів взяв рушницю, вистрілив у повітря та побив заявницю, потрібна медична допомога (т.2 а.с.50);

- протоколі прийняття заяви ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення від 11.12.2019 (т.2 а.с.51-53);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 28.02.2020 за участю свідка ОСОБА_11 , який відтворив події, які сталися 11 грудня 2019 року, та повідомив про обставини виявлення у потерпілої тілесних ушкоджень (т.3 а.с.81-83);

- протоколі обшуку від 12.12.2019, у відповідності з яким у домоволодінні, що належить ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено, поміж іншого, предмет, схожий на гладкоствольну рушницю "ТОЗ-63" " НОМЕР_7 ", яка в подальшому визнана речовим доказом (т.3 а.с.99-101, 102-103);

- висновку експерта № 8-2/147 від 14.05.2020, у відповідності з яким вилучена 12.12.2019 під час обшуку за вказаною раніше адресою рушниця є мисливською гладкоствольною довгоствольною вогнепальною зброєю - двоствольною гладкоствольною мисливською рушницею із зовнішнім розташуванням курків моделі "ТОЗ-63", 16 калібру, серія номер " НОМЕР_7 ", 1970 року виготовлення, придатною до стрільби з двох стволів (т.2 а.с.131-135);

- висновку експерта № 21/д від 16.03.2020, згідно з яким у ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження у виді синця та садна лівої скроні, синця тім`яно-потиличної ділянки, характерні для дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий. Вказані тілесні ушкодження утворилися не менше як від 2-ох ударів або контактів, могли утворитися від дії прикладу рушниці 11.12.2019 за обставини, на які вказала ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту, і не могли утворитися при однократному падінні з положення стоячи. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень (т.2 а.с.113-114).

ОСОБА_7 вину у вчиненні хуліганства визнав частково та показав, що зустрів біля свого домоволодіння сусідку ОСОБА_10 , яка просила звільнити проїзд на вулиці, перекритий автомобілем "Ssang Yong Rexton". Між ними зав`язалась сварка, в ході якої він нецензурно лаявся в її бік та здійснив постріл у повітря з мисливської рушниці. Прикладом рушниці потерпілу не бив, лише дав їй ногою стусана, після чого вона побігла додому.

Показанням обвинуваченого суд дав оцінку і правильно не взяв їх до уваги в тій частині, що прикладом рушниці він ОСОБА_10 не бив, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілої, даними в протоколі проведення слідчого експерименту за її участю, висновку судово-медичної експертизи.

Доводи в апеляційній скарзі захисника про відсутність у ОСОБА_7 мотиву явної неповаги до суспільства, що його дії були вчинені з мотивів помсти за виклик ОСОБА_10 працівників поліції, а також про наявність між ОСОБА_7 і ОСОБА_10 неприязних стосунків, що вказує на відсутність складу злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, необґрунтовані.

Дійсно, на запитання захисника в суді першої інстанції потерпіла відповідала, що раніше між нею та ОСОБА_7 були конфлікти, пов`язані з проїздом і тим, що худоба обвинуваченого заходила до неї на подвір`я. При цьому ОСОБА_10 показала, що раніше, коли обвинувачений перекривав своїм автомобілем дорогу, вона просила його прибрати автомобіль, він виходив і від`їжджав, що з усіма сусідами вона живе мирно, проте з обвинуваченим було таке, що лаялися. Разом з тим, ОСОБА_10 категорично відповіла, що у неї до ОСОБА_7 неприязних стосунків немає.

Для юридичної оцінки діяння за ст.296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

Під громадським порядком слід розуміти суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також морально-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників, які полягають у дотриманні усталених правил співжиття. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне проводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тощо.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи. Хоча хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу.

Судом першої інстанції не було встановлено обставин, які б вказували на наявність між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 особистої неприязні, з підстав якої він міг спричинити потерпілій тілесні ушкодження.

Оцінюючи дії ОСОБА_7 , колегія суддів зауважує, що він вдень вийшов на вулицю з мисливською рушницею, усвідомлюючи, що у нього на подвір`ї знаходяться інші люди, зокрема, його ж працівники та ОСОБА_17 , а на вулиці знаходиться ОСОБА_10 , яка до цього стукала до нього у ворота та просила його працівників передати йому, щоб прибрав автомобіль. Надалі обвинувачений використав нікчемний привід - абсолютно справедливе зауваження ОСОБА_10 , яка просила прибрати автомобіль, що знаходився посеред дороги і перешкоджав проїзду, і, нехтуючи елементарними правилами моралі та добропристойності, голосно висловлювався на адресу потерпілої нецензурною лайкою, зробив постріл у повітря, після чого прикладом рушниці завдав ОСОБА_10 два удари в ділянку голови, чим спричинив їй тілесні ушкодження,

У даному випадку обстановка та характер дій ОСОБА_7 свідчать про грубе порушення ним громадського порядку і спокою людей, тобто безпричинна голосна лайка та стрілянина в населеному пункті зі зброї, на яку він не має дозволу, завдання ударів жінці, яка є набагато слабкішою. І такі дії обумовлені саме бажанням протиставити себе оточуючим, показати свою виключність, зверхність та явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, а не вчинити кримінальне правопорушення проти особи з особистих мотивів.

Отже, дії ОСОБА_7 суд правильно кваліфікував за ч.4 ст.296 КК України -грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене із застосуванням вогнепальної зброї.

Висновки про винуватість ОСОБА_7 у замаху на вбивство працівника поліції, який виконував свої службові обов`язки, які суд мотивував даними у показаннях потерпілих, свідка, документах та висновку експерта, також обґрунтовані.

Потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що працює поліцейським, і 11 грудня 2019 року виконував свої службові обов`язки в екіпажі з поліцейським ОСОБА_9 . За викликом ОСОБА_10 вони приїхали на службовому автомобілі "Renault Duster" за адресою: м. Яготин, вул. Лесі Українки, 30 та виявили автомобіль "Ssang Yong", який перешкоджав проїзду. Залишивши свій автомобіль біля домоволодіння обвинуваченого, пішли до місця проживання ОСОБА_10 . Під час відібрання від неї пояснень він почув декілька пострілів зі сторони, де залишився службовий автомобіль. Про вказані обставини повідомили чергову частину та направились разом з ОСОБА_9 до будинку ОСОБА_7 . Він йшов попереду, а ОСОБА_9 трохи позаду. Раптом їм назустріч виїхав автомобіль "Ssang Yong", який стояв біля будинку обвинуваченого, з нього вийшов ОСОБА_17 , який повідомив, що їх службовий автомобіль розстріляв ОСОБА_7 . Після цього він та ОСОБА_9 продовжили рух до домоволодіння обвинуваченого та десь за метрів 40 помітили ОСОБА_7 з мисливською рушницею, який стояв на території свого домоволодіння біля паркану. ОСОБА_7 направив рушницю на нього та здійснив один постріл в його бік. Він дуже злякався, крикнув іншим "назад!", після чого викликали наряд на допомогу. ОСОБА_8 категорично заперечив, що ОСОБА_7 здійснив постріл вгору, оскільки чітко пам`ятає положення рушниці, та додав, що після пострілу чув цокіт прольоту дробі близько одного метра від себе на рівні, де розташовані життєво важливі органи.

Потерпілий ОСОБА_9 дав аналогічні показання і, крім того, повідомив, що під час відібрання пояснень у ОСОБА_10 він почув 4-6 пострілів зі сторони, де залишили службовий автомобіль, у зв`язку з чим прийняли рішення повідомити про дані обставини чергову частину та з`ясувати, що сталося. Десь метрів за 40 до домоволодіння обвинуваченого він побачив ОСОБА_7 з мисливською рушницею, який стояв на території свого домоволодіння біля паркану та цілився в ОСОБА_18 на рівні, де розташовані життєво важливі органи, та здійснив один постріл в його бік. Останній щось крикнув, після чого вони викликали допомогу.

В ході слідчих експериментів 28.02.2020 ОСОБА_8 і ОСОБА_9 на місці відтворили події, які відбувалися 11 грудня 2019 року, показали місцезнаходження ОСОБА_7 з рушницею, положення та направлення зброї під час прицільного пострілу в їх сторону (т.3 а.с.75-77, 78-80).

Потерпіла ОСОБА_10 , крім показань, які викладені раніше, також повідомила, що, перебуваючи біля свого домоволодіння, чула стук дробі по металу після пострілу ОСОБА_7 . А під час слідчого експерименту 14.02.2020 на місці показала місцезнаходження ОСОБА_7 , який перебував з оголеним торсом на власному подвір`ї ближче до шиферного забору з рушницею в руках, напрямок рушниці під час здійснення пострілу в сторону працівників поліції та місце, де відскочив дріб після пострілу ОСОБА_7 у поліцейських (т.3 а.с.69-74).

Відповідно до показань свідка ОСОБА_17 11 грудня 2019 року він на автомобілі "Ssang Yong" приїхав до ОСОБА_7 в гості з метою придбання у нього ковбаси домашнього виробництва. Свій автомобіль залишив біля будинку обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_5 та зайшов до обвинуваченого через задню частину двору. У ОСОБА_7 знаходився близько двох годин. Весь цей час обвинувачений був знервований, вибігав, з кимось розмовляв по телефону. Потім на деякий час взагалі зник з поля зору. У цей момент він почув декілька пострілів з вулиці. Згодом побачив ОСОБА_7 з рушницею в руках, останній з невідомих причин почав виганяти його з будинку. Коли він вибіг на вулицю до свого автомобіля, то побачив розстріляний поліцейський автомобіль. Злякавшись, швидко сів за кермо свого автомобіля та поїхав далі по вулиці, де зустрів поліцейських.

Також суд взяв до уваги дані, які містяться в:

- електронному рапорті інспектора чергової частини, згідно з яким 11 грудня 2019 року о 14 годині 32 хвилини на лінію "102" надійшло повідомлення диспетчера лінії "103" про те, що о 14 годині 30 хвилин бригада, яка виїхала за повідомленням про тілесні ушкодження за адресою: м. Яготин, вул. Лесі Українки, 30, виявила на місці події понівечений автомобіль поліції, але, що саме відбулося, невідомо. Раніше було повідомлення, що ОСОБА_7 з мисливської рушниці зробив постріл в повітря та побив прикладом ОСОБА_11 (т.3 а.с.1);

- журналі виїзду та повернення транспортних засобів, журналі обліку інструктажів водіїв, журналі реєстрації інструктажів про заходи безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю, книзі видачі й приймання озброєння та спеціальних засобів, дорожньому листі № 12/1139-5173 на грудень 2019 року, журналі служби нарядів, витягах з наказів № 826 о/с від 08.12.2016, № 166 о/с від 15.04.2016, функціональних обов`язках інспектора та поліцейського, наказі № 53 від 10.09.2019 про закріплення транспортних засобів за особовим складом Яготинського ВП, свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, полісі № НОМЕР_9 від 30.01.2019, довідці від 28.04.2020, якими підтверджується, що 11 грудня 2019 року інспектори сектору реагування патрульної поліції № 4 Яготинського відділення поліції Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 і ОСОБА_9 на добовому чергуванні у складі наряду приступили до здійснення своїх функціональних обов`язків і здійснювали патрулювання на службовому автомобілі "Renault Duster" з реєстраційним номером НОМЕР_8 на синьому фоні, який перебуває на балансі ГУ НП в Київській області (т.3 а.с.6-9, 10-12, 13-15,16-19, 20-21, 22-26, 27, 28, 29, 30, 31-33, 34, 35, 37);

- протоколі обшуку від 11.12.2019 з відеозаписом слідчої дії, в ході якого біля домоволодіння АДРЕСА_1 було виявлено автомобіль "Renault Duster" з реєстраційним номером НОМЕР_8 на синьому фоні з наклейками " Поліція " та сигнальними маячками, який мав характерні пошкодження від пострілів, а саме: пошкоджене облицювання салону у виді кульових отворів та деформацій, пошкоджені решітка радіатора та емблема виробника в центральній частині з відсутнім фрагментом, розбите скло та пробитий корпус лівої фари, пошкоджений капот в передній лівій частині з розривом поверхні металу, деформоване переднє ліве крило в передній частині, на передньому вітровому склі наявні чотири кульові отвори, деформована панель даху в передній частині з розривом металу, розбите скло задніх правих дверей, відсутній лівий рефлектор заднього бампера, пошкоджене внутрішнє дзеркало, пошкоджені оббивка стелі та лівий сонцезахисний козирок з розривом матеріалу, пошкоджені панель приладів, щиток приладів, верхнє облицювання рульової колонки та кермо з розривами матеріалу, пробиті покришки переднього і заднього лівих коліс. В салоні автомобіля виявлено уламки скла, три кулі від набоїв для гладкоствольної зброї. При вході на територію домоволодіння на вхідних воротах виявлено пошкодження, схожі від пострілів мисливської зброї. На подвір`ї виявлено дві стріляні гільзи 12 калібру (т.2 а.с.55-109);

- висновку експерта № 13-3/62 від 06.03.2020 року з додатками - протоколом огляду колісного транспортного засобу від 19.02.2020 та фототаблицею, у відповідності з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля "Renault Duster" з реєстраційним номером НОМЕР_8 на синьому фоні станом на 11.12.2019 складала 90 909 грн 72 коп; матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля, складає 74 582 грн 88 коп (т.3 а.с.46-62);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 28.02.2020, в ході якого свідок ОСОБА_11 відтворив точне місцезнаходження ОСОБА_7 , який перебував з оголеним торсом на власному подвір`ї, якого було видно по пояс, та який тримав у руках рушницю, місцезнаходження працівників поліції під час пострілу, положення та направлення зброї під час одного прицільного пострілу в сторону працівника поліції. Також показав місце відскоку дробі після пострілу ОСОБА_7 в поліцейських (т.3 а.с.81-83).

Обвинувачений не заперечував, що, побачивши біля свого будинку на дорозі поліцейський автомобіль "Renault Duster", у зв`язку з давнім неприязним відношенням у цілому до працівників правоохоронних органів, будучи "на нервах", здійснив близько шести пострілів з гладкоствольної мисливської рушниці по салону та кузову цього автомобіля. Через деякий час, перебуваючи на території власного домоволодіння та побачивши поліцейських, які наближалися до його будинку, здійснив один постріл з рушниці вгору.

ОСОБА_7 заперечив здійснення прицільного пострілу в бік поліцейського та наявність у нього умислу на позбавлення його життя. Вважає, що відстань до поліцейського була дуже великою і дріб не міг би до нього долетіти. Також, з огляду на те, що він досвідчений мисливець, то з відстані 30 м легко влучив би безпосередньо у поліцейського. На запитання суду про психічне ставлення до вчинених дій обвинувачений пояснив, що "трохи похуліганив".

Суд правильно поставив під сумнів показання ОСОБА_7 в тій частині, що прицільний постріл у бік поліцейського він не здійснював, а здійснив один постріл вгору, і умислу на його вбивство не мав, зазначивши у вироку, що вони спростовуються показаннями потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , даними у протоколах проведення слідчих експериментів за їх участю, а також за участю потерпілої ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 .

При цьому захисник слушно вказує, що ні ОСОБА_8 , ні ОСОБА_9 , даючи показання суду, дослівно не повідомляли, щоб бачили, що під час пострілу рушниця була направлена на ОСОБА_8 , а після здійснення пострілу дріб пролетів на рівні, де розташовані їх життєво важливі органи. Колегія суддів погоджується з тим, що суд дещо інтерпретував показання потерпілих у цій частині.

Водночас, із запису на технічному носії інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_8 показав, що, не доходячи приблизно 40 метрів до паркану, він побачив ОСОБА_7 - його голову, груди і підняті руки з рушницею, стволи якої були розміщені в його напрямку, в цей час він повернувся до ОСОБА_20 , який йшов позаду, крикнув йому "назад", одразу ж пролунав постріл і він чув звук дробу, який процокотів по паркану і гілкам. На запитання захисника ОСОБА_8 відповів, що шрот чи не шрот пролетів від нього на відстані близько одного метра.

Потерпілий ОСОБА_9 показав, що побачив ОСОБА_7 за парканом, обвинувачений підняв рушницю і цілився в його та ОСОБА_8 , який йшов попереду, бік. Після пострілу чув характерний для дробу звук по паркану та гілках.

Під час слідчих експериментів потерпілі, відтворюючи на місці події, показали розташування ОСОБА_7 в той момент, коли вони побачили його з рушницею, направленою в бік ОСОБА_8 , і повідомляли, що як тільки побігли назад, одразу пролунав постріл, і дріб пролетів повз них.

Про характерний стук дробу по залізу в судовому засіданні також повідомляла потерпіла ОСОБА_10 , а під час слідчого експерименту потерпіла і свідок ОСОБА_11 вказали на те, що ОСОБА_7 цілився в їх сторону, тому що пуля відлетіла.

Отже вказаними доказами в сукупності повністю спростовуються показання обвинуваченого, що він здійснив постріл вгору, у той же час доведено, що постріл було здійснено в напрямку працівника поліції.

З приводу тверджень захисника про незаконність вироку у зв`язку з тим, що суд, обґрунтовуючи наявність суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, послався на постанови Верховного Суду, який переглядав у касаційному порядку судові рішення у справах, фактичні обставини в яких не є подібними, колегія суддів зауважує наступне. Позиція Верховного Суду у певних справах не є висновком про застосування норми права і посилання, як зазначив суду у вироку, на думку Верховного Суду не можуть слугувати підставою для його зміни або скасування.

Про умисел ОСОБА_7 на позбавлення працівника поліції життя свідчать його поведінка до вчинення злочину, а також його дії, спосіб та знаряддя злочину.

Суд вказав у вироку, що ОСОБА_7 здійснив близько семи пострілів з рушниці (вогнепальної зброї) в салон та кузов поліцейського автомобіля, а після цього, побачивши поліцейського, направив зброю в його сторону, попередньо привівши її в бойову готовність, та здійснив постріл. Вказані обставини дозволяють зробити висновок про наявність прямого умислу саме на заподіяння смерті поліцейському, і що обвинувачений усвідомлював, що посягає на життя працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків.

За приписами ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Враховуючи те, що в обвинувальному акті орган досудового розслідування не вказав причини, з яких замах на вбивство працівника поліції не було доведено до кінця, суд, відповідно, керувався формулюванням висунутого обвинувачення. У той же час, з матеріалів кримінального провадження беззаперечно вбачається, у свій умисел ОСОБА_7 до кінця не довів, оскільки не влучив у ОСОБА_8 , який після пострілу відступив назад за поворот і тому вже не знаходився на лінії ураження.

Таким чином суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, і навів у вироку сукупність доказів на підтвердження встановлених обставин, якими повністю доведено винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України, і які з точки зору достатності та взаємозв`язку правильно покладено в обґрунтування висновків, у тому числі щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого як замах на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли потягти зміну або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд врахував, що він вчинив тяжкі та особливо тяжкий злочини, обставини їх вчинення, Що стосується особи винного, то він страждає та страждав під час вчинення кримінальних правопорушень на розлад особистості по емоційно нестійкому типу (психопатію), однак за своїм психічним станом міг та може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За місцем проживання обвинувачений характеризується негативно, на його поведінку до відділення поліції та сільської ради постійно скаржаться сусіди та мешканці міста, однак на профілактичні бесіди ОСОБА_7 не реагує, схильний до конфліктів. Також суд взяв до уваги пояснення обвинуваченого про те, що він займається фермерством, проживає однією сім`єю з ОСОБА_12 , з якою разом виховують неповнолітню дитину.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України, за певними епізодами, обставиною, яка обтяжує покарання, - вчинення цього ж кримінального правопорушення повторно, зважаючи на кількість епізодів злочинної діяльності.

Додатково суд зауважив, що внаслідок замаху на вбивство поліцейського останній не отримав будь-яких тілесних ушкоджень, і що обвинувачений не здійснив жодних спроб для відшкодування завданих його злочинними діями збитків.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що після вилучення у ОСОБА_7 під час обшуку його домоволодіння 16.03.2017 вогнепальної зброї та боєприпасів і прийняття слідчим СВ Яготинського ВП Переяслав-Хмельницького ВП в Київській області незаконної постанови про закриття кримінального провадження від 10.08.2018, обвинувачений належних висновків для себе не зробив і, відчувши почуття безкарності, продовжив вчинювати дії, пов`язані з незаконним поводженням з вогнепальною зброєю та бойовими припасами, які були вилучені у належних йому домоволодіннях та в салоні транспортного засобу.

Оскільки суд призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, встановлений у санкції більш тяжкого з вчинених ним кримінальних правопорушень, а, визначаючи остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, обрав найбільш сприятливий для обвинуваченого спосіб - поглинення менш суворих покарань більш суворим, доводи захисника, що призначене покарання є надто суворим, безпідставні.

Отже, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги захисника відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3