Провадження № 1-кс/734/614/23 Справа № 734/3426/23
У х в а л а

іменем України

03 серпня 2023 року смт. Козелець

Слідчий суддя Козелецького районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт. Козелець клопотання слідчого у кримінальному провадженні заступника начальника слідчого відділення відділення поліції №1 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_5 про накладення арешту по кримінальному провадженню №0000360, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділення відділення поліції №1 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області капітан поліції ОСОБА_5 звернувся до суду в рамках кримінального провадження №0000360, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Клопотання мотивоване тим, що 31.07.2023 до відділення поліції №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області надійшло повідомлення про те. що в смт. Козелець поблизу домоволодіння №87 по вулиці Соборності виявлено вантажний автомобіль "ЗИЛ" р.н. НОМЕР_1 , який розвантажував пісок походження якого не встановлено. ЄО 4748 від 31.07.2023

Відомості за вказаним фактом 01.08.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000360 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України.

У ході проведення огляду місця події ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено вантажний автомобіль марки «ЗИЛ» модель 431410р.н. НОМЕР_1 зеленого кольору з самоскидом. В ході огляду на кузові якого знаходились залишки піску. Біля заднього борту кузова автомобіля знаходиться купа піску скидана насипом розміром 4х4 метри висотою 120 см. приблизною масою 5 тон, яка була вилучена. З даної купи було взято проби піску з трьох різних місць до спеціального пакету Національної поліції WAR1562131. Крім того, власник автомобіля ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканець АДРЕСА_2 надав накладну №1655 від 31.07.2023 із зазначенням «пісок 5 тон, ціна 200 гривень, сума 1000, два підписи та печатка ФОП ЖЕБЕЛЬ ІПН НОМЕР_2 », яку була вилучена до спеціального пакету Національної поліції WAR0051034.

ОСОБА_4 надав пояснення, що придбав пісок для власних потреб, проте привіз і вивантажив його біля домоволодіння сторонньої особи по АДРЕСА_1 . Крім того, надана працівникам поліції накладна викликає сумнів у її достовірності, так як відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутній ФОП з ідентифікаційним номером .

Постановою слідчого від 01.08.2023 року вантажний автомобіль марки «ЗИЛ» модель 431410р.н. НОМЕР_1 зеленого кольору з самоскидом; пісок скиданий насипом розміром 4х4 метри висотою 1,2 метр приблизною масою 5 тон;проби піску взяті з трьох різних місць купи піску; накладна №1655 від 31.07.2023 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до інформаційних баз МВС України вантажний автомобіль марки «ЗИЛ» модель 431410 р.н. НОМЕР_1 зеленого кольору з самоскидом (номер шасі НОМЕР_3 ) належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_2 .

Вантажний автомобіль марки «ЗИЛ» модель 431410р.н. НОМЕР_1 зеленого кольору з самоскидом, належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканцю АДРЕСА_2 є засобом вчинення кримінального правопорушення, використовувався для завантаження, відвантаження та транспортування корисної копалини, може бути використані як доказ факту та обставин вчинення кримінального правопорушення. Вантажний автомобіль марки «ЗИЛ» модель 431410р.н. НОМЕР_1 зеленого кольору з самоскидом є спеціалізованими транспортними засобами для навантаження, відвантаження різного товару та продукції, а тому є ймовірність використання вказаного транспортного засобу для вчинення нових аналогічних кримінальних правопорушень.

Вивантажений пісок, вагою близько 5 т, ймовірно набутий кримінально протиправним шляхом, та є об`єктом кримінального правопорушення, повинен бути збережений в незмінному стані для встановлення обставин вчинення правопорушення, проведення необхідних експертиз, та встановлення розміру завданих збитків.

Накладна №1655, яка знаходилась у володінні і користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканця АДРЕСА_2 , та вилучена у нього можливо є засобом вчинення кримінального правопорушення, використовувалась для приховування вчинення кримінального правопорушення, може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вищевказаний транспортний засіб, накладна використовувалися для реалізації об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України, тому є знаряддями та засобами вчинення злочину, містять на собі сліди злочину та є речовими доказами і відповідають критеріям, встановленим у ст. 98 КПК України, та підлягають арешту.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно із ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Незастосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна до вказаних предметів та документів призведе до втрати речових доказів, які необхідні встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення з метою виконання вимог ст. 2 КПК України, тобто щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Підставою для накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб, пісок, накладну є те, що вони являються доказами злочину, оскільки використовувались як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та можуть містити інші відомості, які можуть у подальшому слугувати доказами.

Не накладення арешту на вищевказані речі може призвести до їх відчуження або передачі на користь третіх осіб та приховування власником, що може перешкодить проведенню слідчих дій у кримінальному провадженні.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав.

Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він поїхав в с. Рожни на власному автомобілі ЗИЛ, де купив пісок і привіз на АДРЕСА_1 , це будинок його батьків і він там постійно проживає. Потім приїхали працівники поліції, він їм надав документи на пісок, але вони нічого щодо документів не говорили, а до ранку охороняли автомобіль з піском, а вранці забрали. Його допитали, як свідка. Він проти того, щоб арештовували його майно, так-як він вчинив все законно, він надав поліції документи, що підтверджують, що пісок він купив. Він є фермером і йому автомобіль потрібен для повсякденної господарської діяльності.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

За змістом ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а заходами забезпечення кримінального провадження, в тому числі, є арешт майна.

Як було встановлено в судовому засіданні з наданих документів власником майна, а саме довідки Козелецької селищної ради від 03.08.2023 року № 920 та акту комісії від 02.08.2023 року, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 є мешканцем АДРЕСА_1 та проживає за даною адресою без реєстрації, а зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Натомість в клопотанні про накладення арешту зазначено, що ОСОБА_4 надав пояснення, що придбав пісок для власних потреб, проте привіз і вивантажив пісок біля домоволодіння сторонньої особи по АДРЕСА_1 .

Даний факт спростовано наданими власником майна вище зазначеними довідкою Козелецької селищної ради від. 03.08.2023 року № 920 та актом комісії від 02.08.2023 року, що ОСОБА_4 є мешканцем АДРЕСА_1 і тому не зрозуміло, що заважало органу досудового розслідування встановити даний факт до звернення з клопотання про арешт до суду, а не зазначати в клопотанні відверто неправдиву інформацію, яка погіршує процесуальне становище власника майна.

Також в клопотанні зазначено, що надана працівникам поліції накладна викликає сумнів у її достовірності, так-як відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутній ФОП з ідентифікаційним номером .

Слідчому судді не зрозуміло, чому органом досудового розслідування зазначається ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адже у дослідженій в судовому засіданні вилученої працівниками поліції у ОСОБА_4 оригіналі накладної № 1655 від 31.07.2023 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , але в клопотанні чомусь зазначено невірний ідентифікаційний номер накладної , що також є неправдивою інформацією, яка погіршує процесуальне становище власника майна.

Натомість ОСОБА_4 , який на відміну від працівників поліції, зміг правильно прочитати ідентифікаційний номер накладної, надав в судовому засіданні витяг з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на 02.08.2023 року, під ідентифікаційним номером значиться ФОП ОСОБА_6 , в якого як стверджував ОСОБА_4 він і придбав пісок та отримав відповідну накладну, яку надав працівникам поліції, але на час подання клопотання про арешт майна, працівниками поліції не надано доказів, що даний факт якимось чином перевірявся працівниками поліції.

За наведених вище обставин, враховуючи, що в клопотанні про арешт майна маються неправдиві відомості, які зазначені вище, слідчий суддя остаточно приходить до висновку, що з метою запобігання зникнення, втрати, пошкодження тимчасово вилученого майна, зазначеного у клопотанні слідчого, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати встановлення істини в кримінальному провадженні, клопотання підлягає частковому задоволенню і тому необхідно накласти арешт на майна, що вилучене 31.07.2023 року в ході огляду місця події ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_2 , з метою збереження речових доказів в рамках кримінального провадження № 0000360, а саме на пісок скиданий насипом розміром 4х4 метри висотою 1,2 метр приблизною масою 5 тон, проби піску взяті з трьох різних місць купи піску, які знаходяться у спеціальному пакеті Національної поліції WAR1562131, накладну №1655 від 31.07.2023, яка знаходиться у спеціальному пакеті Національної поліції WAR0051034.

Що стосується накладення арешту на вантажний автомобіль марки «ЗИЛ» модель 431410, р.н. НОМЕР_1 , зеленого кольору з самоскидом, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку норм статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Під час розгляду клопотання про арешт майна та дослідження наданих сторонами доказів, було встановлено, що в клопотанні про арешт майна маються неправдиві відомості, які погіршують процесуальне становище власника майна, а як було встановлено в судовому засіданні, власник майна займається підприємницькою діяльності і автомобіль, на які слідчий просить накласти арешт, потрібен йому для повсякденної господарської діяльності.

В клопотанні про арешт майна відсутні достатні докази, які свідчать, що автомобіль марки «ЗИЛ» модель 431410, р.н. НОМЕР_1 , зеленого кольору з самоскидом є предметом або доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона, обмеження користування або розпорядження майном може бути застосоване лише в разі доведеності існування обставин, які підтверджують, що незастосування таких заходів призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, передачі такого майна, проте, вказані обставини не підтверджені достатніми доказами, в розумінні ст. 86 КПК України.

Також є необґрунтованими посилання в клопотанні, що накладення арешту на майно є необхідним з метою збереження речових доказів, оскільки, в порушення вимог КПК України, не доведена необхідність застосування саме такої забезпечувальної цілі кримінального провадження заходу, як арешт автомобіля і не доведена наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України.

Слідчий суддя акцентує увагу на тому, що безпідставний арешт власника автомобіля не враховує розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та призводить до негативних наслідків арешту майна.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що накладення арешту на автомобіль марки «ЗИЛ» модель 431410, р.н. НОМЕР_1 , зеленого кольору з самоскидом які на праві власності належать ОСОБА_4 без достатніх правових передумов для цього є порушенням майнового права особи, в чиєму володінні перебуває вказаний транспортний засіб.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004 року).

Також необхідно звернути увагу, що ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь.

ЄСПЛ вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави, з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Наведені обставини, вважає слідчий суддя, свідчать про відсутність підстав для накладення арешту на автомобіль марки «ЗИЛ» модель 431410, р.н. НОМЕР_1 , зеленого кольору з самоскидом, оскільки слідчий не надав суду достатніх і належних доказів тих обставин, які давали б підстави для накладення арешту на дане вилучене майно, яке належить ОСОБА_4 і тому в задоволенні клопотання в частині про накладення арешту на автомобіль марки «ЗИЛ» модель 431410, р.н. НОМЕР_1 , зеленого кольору з самоскидом, необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 167, 170, 173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні заступника начальника слідчого відділення відділення поліції №1 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_5 про накладення арешту по кримінальному провадженню №0000360, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України, - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, що вилучене 31.07.2023 року в ході огляду місця події ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_2 , з метою збереження речових доказів в рамках кримінального провадження № 0000360, а саме на:

- пісок скиданий насипом розміром 4х4 метри висотою 1,2 метр приблизною масою 5 тон;

- проби піску взяті з трьох різних місць купи піску, які знаходяться у спеціальному пакеті Національної поліції WAR1562131;

- накладну №1655 від 31.07.2023, яка знаходиться у спеціальному пакеті Національної поліції WAR0051034.

В задоволенні клопотання в частині накладення арешту на майно, що вилучене 31.07.2023 року в ході огляду місця події ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_2 , а саме вантажного автомобіля марки «ЗИЛ» модель 431410, р.н. НОМЕР_1 , зеленого кольору з самоскидом, - відмовити.

Вантажний автомобіль марки «ЗИЛ» модель 431410, р.н. НОМЕР_1 , зеленого кольору з самоскидом, - негайно повернути власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 08 серпня 2023 року о 17 год. 00 хв. в приміщенні Козелецького районного суду Чернігівської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1