ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2023 року слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , його захисника - адвоката ОСОБА_4 та секретаря судових засідань ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002119 від 19.07.2023 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Клопотання надійшло до суду 11.08.2023 та відповідає вимогам ст. 192-194 КПК України. Дане клопотання вручено підозрюваному ОСОБА_3 та його захиснику - адвокату ОСОБА_4 - 11.08.2023 в 13-30 годин.

Слідчим відділом Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002119 від 19.07.2023 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у відповідності до п. 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 зі змінами (надалі - Положення), дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Згідно з п. 2 Положення до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини, сильнодіючі отруйні речовини I - II класу безпечності, збудники інфекційних захворювань I - II групи патогенності і токсини, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, організації, що займаються збутом сильнодіючих отруйних речовин, і лабораторії, що проводять аналізи цих засобів і речовин, працюють із збудниками інфекційних захворювань I - II групи патогенності і токсинами).

Відповідно до п. 3 Положення міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські об`єднання, а також громадяни мають право у встановленому порядку використовувати, зберігати, перевозити предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система.

У відповідності до вимог п.п. 2, 3 п. 9 Положення видача дозволів на вибухові матеріали і речовини, їх перевезення, а також сховища та склади, де вони зберігаються, здійснюється у порядку, визначеному Держнаглядохоронпраці разом з МВС.

Згідно з п. 15 Положення посадові особи та громадяни, які порушили порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття і функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Крім цього, у відповідності до п. 2.1. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622.

Відповідно до п. 8.1. Інструкції дозвільна система, що здійснюється органами поліції, поширюється на бойову нарізну військових зразків зброю або виготовлену за спеціальним замовленням, охолощену, нейтралізовану, несучасну, спортивну, мисливську вогнепальну зброю, бойові припаси до зброї, основні частини зброї, пневматичну, холодну зброю, пристрої та патрони до них, що належать підприємствам, установам, організаціям, суб`єктам господарювання та громадянам.

Вибухові пристрої згідно п. 1, 2 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затверджених Постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-XII.

Так, у порушення п.п. 1, 2, 3, 9, 15 Положення та п.п. 2.1., 8.1., Інструкції, у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 26.07.2023, у невстановленому місці, ОСОБА_3 , без передбаченого законом дозволу, придбав два запала «УЗРГН» та почав їх зберігати в квартирі за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Далі, 10.07.2023 з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на збут вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_3 перебуваючи в приміщені гаражу № НОМЕР_1 , який розміщено за адресою: Київська область, Фастівський район, смт. Глеваха, гаражний кооператив «Таврія», домовився із ОСОБА_7 про незаконний збут останньому двох запалів УЗРГН, без передбаченого на те законом дозволу, за ціною по 200 грн. (двісті гривень 00 коп.) за кожен, за загальну суму 400 гривень (чотириста гривень 00 коп.)

10.08.2023 ОСОБА_8 реалізуючи вказаний злочинний умисел, близько 19 год. 30 хв. з метою збуту вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, зустрівся із ОСОБА_7 у заздалегідь обумовленому місці, за адресою: АДРЕСА_1 . У ході зустрічі ОСОБА_7 , діючи під контролем правоохоронних органів, згідно із попередньою домовленістю передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 400 гривен (чотириста гривень 00 коп.), за два запали УЗРГН, на що ОСОБА_3 без передбаченого на те законом дозволу, передав ОСОБА_7 два запали УЗРГН.

Того ж дня, в період часу з 19 год 40 хв. 00 год 25 хв. у ході огляду ОСОБА_7 було виявлено та вилучено два запала УЗРГН.

Таким чином, ОСОБА_3 підозрюється у збуті вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення до слідчого судді з даним клопотанням з метою обрання запобіжного заходу підозрювану.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та висловив позицію аналогічну змісту поданого клопотання.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 просили суд застосувати більш м`який запобіжний захід - особисте зобов`язання.

Суд, вислухавши позиції сторін кримінального провадження, вивчивши письмові матеріали клопотання, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора , враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 10.08.2023 ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

11.08.2023 ОСОБА_3 слідчим за погодженням з прокурором повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, обґрунтовується наступними матеріалами: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 27.07.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24.07.2023; протоколами огляду та видачі грошових купюр від 10.08.2023; протоколом огляду особи ОСОБА_7 від 10.08.2023 до закупки; протоколом огляду особи ОСОБА_7 від 10.08.2023 після закупки; іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України судом встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), вказує те, що підозрюваному ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, тобто йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк. При цьому, слід взяти до уваги, що підозрюваний ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв?язків за місцем постійного проживання, в тому числі на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, тобто не має жодних стримуючих факторів щодо вчинення дій, пов?язаних з переховуванням від органів досудового розслідування та/або суду.

Таким чином підозрюваний ОСОБА_3 не має міцних соціальних зв`язків, не має постійного місця роботи, проживає за вказаною адресою без реєстрації, існують підстави вважати, що останній буде переховуватись від правоохоронних органів.

Зважаючи на викладене, є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_3 має фактичну можливість та може переховуватися від органу досудового розслідування та (або) суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні), вказує те, що одним із найбільш суттєвих та переконливим доказів, які підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_3 , є показання свідка ОСОБА_7 . Беручи до уваги викладені обставини, а також той факт, що підозрюваний ОСОБА_3 знайомий із свідком ОСОБА_10 , у разі перебування на волі він може незаконно впливати на вказаного свідка з метою зміни наданих ним показань.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні злочину в умовах воєнного стану, а тому це прямо вказує на відсутність будь-яких стримуючих факторів, щодо вчинення протиправної поведінки, в тому числі кримінальних правопорушень. Тому, наявні передумови для вчинення ОСОБА_3 інших кримінальних правопорушень.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що прокурором в ході судового розгляду клопотання доведено наявність ризиків передбачених п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого підозрюваним злочину, існує реальний ризик переховуватись від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, суд звертає увагу на Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кембл і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1999, в якому зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та висунення звинувачення.

Тому, на переконання суду, прокурором, в даному випадку, дотримано вимогу розумної підозри, що фактично не заперечувалось стороною захисту.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При обранні запобіжного заходу, судом враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_3 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_3 .

Дослідивши усі встановлені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що інші заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ч. 2 ст. 131 КПК України, а також більш м`які запобіжні заходи, передбачені ч. 1 ст. 176 КПК України, є недостатніми для забезпечення досягнення дієвості цього провадження, а також забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_3 та для запобігання ризикам ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 судом не встановлено.

З метою запобігання спробам підозрюваного ОСОБА_3 переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки на даний час в органу досудового розслідування є необхідність у проведенні ряду слідчих дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, на застосуванні якого наполягав підозрюваний та його захисник.

Суд, також, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає за неможливе визначати розмір застави.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст. ст. 176 - 178, 183, 184 КПК України, -

П о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002119 від 19.07.2023 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України - задовольнити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Олександрія Кіровоградської області, українцю, громадянину України, який має середньо-технічну освіту, офіційно не працює, фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів - до 08.10.2023.

Строк дії ухвали до 08.10 2023 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1