1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/3753/21 1-кп/335/479/2023
04 липня 2023 року м. Запоріжжя
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Балабине Запорізького району Запорізької області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, неодруженого, на утриманні будь-яких осіб не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
Відповідно до ухвали судді від 10.02.2023 у даному кримінальному провадженні було призначено підготовче судове засідання на 07.03.2023, яке було відкладено через неявку потерпілої, щодо якої у суду не було підтвердження про належне повідомлення.
В кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 відповідно до ухвали суду від 28.03.2023 було призначено судовий розгляд та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 26.05.2023 включно.
Надалі відповідно до ухвали суду від 11.05.2023 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 09.07.2023 включно.
Прокурор перед судовим засіданням надав клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовженого відносно обвинуваченого, на строк 60 діб.
В обґрунтування клопотання зазначено, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду у зв`язку з вчиненням тяжкого кримінального правопорушення. Також обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Крім того, останній обвинувачується у вчиненні умисного злочину проти життя та здоров`я особи, що є найбільшою цінністю людини і свідчить про його підвищену суспільну небезпеку. Загалом сторона обвинувачення вважає, що на цей час існують ризики, які визначені пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи наведене, до обвинуваченого не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та викладені в ньому доводи. Додатково зазначив, що кримінальне провадження знаходиться саме на стадії дослідження обставин та перевірки їх доказами, не були допитані свідки та потерпіла, тому не можна виключати вплив на них з боку ОСОБА_4 .. Вказав на те, що хоча на теперішній час ОСОБА_4 є таким, який не має судимостей в порядку ст. 89 КК України, але не можна відкидати того факту, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти здоров`я людини і зараз обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину. Тому, ризики, які визначені пп. 1 та 5 ст. 177 КПК України існують в тепер. Вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема і у вигляді цілодобового арешту, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, так як останній не має засобі до існування та міцних соціальних зв`язків.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення була повідомлена, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Захисник ОСОБА_5 щодо клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу заперечувала, вказала на те, що ОСОБА_4 повністю не визнає свою вину в скоєнні зазначеного злочину, але вже тривалий час тримається під вартою. Має зареєстроване місце проживання, де він може перебувати як зареєстрована особа та знаходитися під домашнім арештом.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання під вартою та вказав, що тримання під вартою можливо змінити на домашній арешт в нічний час щоб він мав можливість працювати для забезпечення свого існування, він не є пенсіонером та будь-яких виплат не отримує. Право власності на будинок за місцем реєстрації він не оформив та хто зараз там проживає він не знає. Будь-яких відомостей про своїх рідних, які б могли ним опікуватися та з яким у нього є хоч якісь зв`язки не надав.
Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали надані сторонами кримінального провадження в межах розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, приходить до наступних висновків.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження відповідно до ухвали суду від 11.05.2023 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було продовжено строк дії застосованого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується, однак судове слідство по даному провадженню не закінчено і потребує значного часу для його розгляду.
Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст. ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
При вирішенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приймає до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.
Частиною 5 ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 115 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 років до 15 років.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 не одружений, малолітні та неповнолітні діти, або інші особи на його утриманні не перебувають, не працевлаштований, не пенсіонер, будь-яких доходів не отримує, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України. Також, судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше неодноразово був судимий, зокрема, і за злочини проти власності, життя і здоров`я людини, відбував покарання у виді позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став, та знову обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя і здоров`я людини.
У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, внаслідок якого настала смерть потерпілого.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.
Додатково, стороною обвинувачення звернута увага на те, що обвинуваченому достеменно відоме місце перебування потерпілої за даним кримінальним провадженням.
Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , на думку суду, дають підстави дійти висновку, що існують з боку останнього ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні.
При цьому, суд враховує те, що прокурор відмовився від допиту свідків обвинувачення, а тому будь-який вплив на них з боку обвинуваченого втратив свій сенс.
Окрім іншого, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_4 , а саме те, що потерпілій завдано численні тілесні ушкодження, які призвели до її смерті.
З позиції сторони захисту вбачається, що ОСОБА_4 не визнав свою вину у вчиненому, що може підштовхнути його в подальшому переховуватися від суду.
Також, з пояснень ОСОБА_4 встановлено, що у випадку застосування до нього запобіжного заходу у випадку цілодобового домашнього арешту він буде позбавлений можливості забезпечити себе засобами для існування, зокрема йому необхідно буде шукати роботу. Це також може спонукати його залишити своє місце проживання та перешкодити його явкам до суду.
Під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу, судом вирішувалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема і у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою зареєстрованого місця перебування, про який зазначала сторона захисту, однак, на переконання суду, такий запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки уповноважений орган не зможе контролювати місце перебування останнього, осіб з якими він спілкується, що може мати негативні наслідки для судового розгляду кримінального провадження.
Також, суду не надано будь-яких відомостей про фактичну можливість обвинуваченого проживати у зазначеному будинку, оскільки він не володіє інформацією про осіб, які можуть в цьому будинку проживати, у нього немає ключів від будинку, тому забезпечення законного проникнення до нього з боку обвинуваченого не знайшло свого підтвердження. Будь-які особи, які б мали можливість забезпечити доступ обвинуваченого до будинку при його супроводі до нього працівниками поліції не встановлені.
Таким чином, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; працездатний вік та задовільний стан здоров`я обвинуваченого; недоведеність наявності в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини за зареєстрованим місцем проживання; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи; репутацію обвинуваченого; нестабільний майновий стан останнього, недоведеність наявності постійних доходів; обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, результатом якого стала смерть потерпілого.
Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Частиною 4 ст. 183 КПК України передбачений вичерпний перелік, коли суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.
За вимогами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який вчинений із застосуванням насильства, що призвело до смерті потерпілого, суд не визначає розмір застави у даному випадку.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинуваченого під вартою, та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти, а отже підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відсутні.
Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, здійснення впливу на потерпілу та вчинення інших кримінальних правопорушень, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , на строк до 01 вересня 2023 року включно.
Згідно ст. 205 КПК України, ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Керуючись ст. ст. 199, 205, 322, 331, 369-372 КПК України,
У судове засідання викликати сторони кримінального провадження.
Клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк до 01 вересня 2023 року включно.
Ухвала в частині продовження тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Для ОСОБА_4 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії даної ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 07.07.2023 та проголошено о 10.00 год.

Суддя: ОСОБА_1