Справа № 595/792/23
Провадження № 1-кс/595/412/2023
У Х В А Л А

30 червня 2023 року м. Бучач

Слідчий суддя Бучацького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

заступника начальника СВ ВП №2 (м.Бучач) ОСОБА_3

підозрюваної ОСОБА_4

розглянувши клопотання заступника начальника СВ Відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Бучацької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_5 , подане в межах кримінального провадження № 0000139, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 травня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2023 року до Бучацького районного суду надійшло клопотання заступника начальника СВ Відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , в якому вона просить накласти арешт на земельні ділянки, а саме, з кадастровими номерами :01:001:0499, площею 0,8615 га; :01:001:0664, площею 0,7493 га; :01:001:0075, площею 0,9312 га, які належать на праві власності ОСОБА_4 , шляхом заборони їх відчуження.

Заступник начальника СВ ВП №2 (м.Бучач) ЧРВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , у судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 , будучи присутньою у судовому засіданні, заперечень щодо клопотання не висловила.

Як убачається з клопотання, слідчим відділенням ВП №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000139 від 11.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька с.Горішня Слобідка Чортківського району Тернопільської області, маючи умисел на привласнення чужого майна, а саме грошових коштів, які належали до виплати в якості пенсій, у грошовій готівковій формі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителям АДРЕСА_1 , в період часу з 14 листопада 2021 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) по 14 квітня 2023 року, ОСОБА_4 , працюючи листоношею 1 класу відділення поштового зв`язку м. Монастириська Тернопільської дирекції АТ «Укрпошта», діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою привласнення коштів ввірених їй відділенням поштового зв`язку м. Монастириська Тернопільської дирекції АТ «Укрпошта», які ввірені останнім Пенсійним Фондом України ГУ в Тернопільській області та належали до виплати в якості пенсій у грошовій готівковій формі, перебуваючи в м. Монастириська Чортківського району Тернопільської області (точне місце під час досудового розслідування не встановлено), здійснила підробку відомостей на виплату пенсій, грошової допомоги форми В1-М за період часу з 14 листопада 2021 року по 14 квітня 2023 року, шляхом написання прізвищ « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 » у вищевказаних відомостях про отримання останніми коштів, а саме, пенсій у грошовій готівковій формі та умисно привласнила грошові кошти, які належали до виплати в якості пенсії у грошовій готівковій формі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , були ввірені їй відділенням поштового зв`язку м. Монастириська Тернопільської дирекції АТ «Укрпошта», та ввірялись останнім Пенсійним фондом України ГУ в Тернопільській області на загальну суму 113 270 грн, чим спричинила ОСОБА_6 та ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.

Також встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька с.Горішня Слобідка Чортківського району Тернопільської області, працюючи на посаді листоноші 1 класу відділення поштового зв`язку м. Монастириська Тернопільської дирекції АТ «Укрпошта», перебуваючи на своєму робочому місці, що за адресою м. Монастириська, вул. Шевченка, 23, маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, з метою привласнення ввірених їй коштів відділення поштового зв`язку м. Монастириська Тернопільської дирекції АТ «Укрпошта», які ввірені Пенсійним Фондом України ГУ в Тернопільській області та належали до виплати в якості пенсій у грошовій готівковій формі, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч вимогам п. 5.7 Інструкції про виплату та доставку пенсій, соціальних допомог національним оператором поштового зв`язку, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства праці та соціальної політики України №464/156 від 28.04.2009, якою передбачено обов`язок працівника зв`язку, який здійснює виплату пенсій, соціальних допомог, після закінчення кожної доставки, повернути контролюючій особі виплатного об`єкта поштового зв`язку відомості, а в разі не виплати пенсій, соціальних допомог залишок готівки, прозвітувала керівництву, що всі кошти нею доставлені, починаючи з 14.11.2021 по 14.04.2023, подавала завідомо підроблені нею документи, а саме: відомості на виплату пенсій, грошової допомоги форми В1-М за період часу з 14.11.2021 по 14.04.2023, у грошовій готівковій формі, з підписами від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 грошових коштів, чим вчинила використання завідомо підробленого документу.

30 червня 2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191 КК України, а саме, привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, шляхом зловживання службовим становищем, вчинене в умовах воєнного стану; за ч.1 ст.358 КК України підробці іншого офіційного документу, який видається установою і який надає права, з метою використання його підроблювачем; за ч.4 ст.358 КК України використання завідомо підробленого документа.

Слідчий звертає увагу, що на даний час збитки в розмірі 113 270 грн у кримінальному провадженні, завдані Головному управлінню Пенсійного фонду України в Тернопільській області не відшкодовано.

Слідчий вказує, що водночас досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 має у власності земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:001:0499, площею 0,8615 га; :01:001:0664, площею 0,7493 га; :01:001:0075, площею 0,9312 га. Так, згідно наявних відомостей у Державному земельному кадастрі про право власності та речові права на земельні ділянки із кадастровими номерами: :01:001:0499, площею 0,8615 га; :01:001:0664, площею 0,7493 га; :01:001:0075, площею 0,9312 га, встановлено, що дані земельні ділянки належать на праві власності ОСОБА_4 , яка передала їх в оренду ТзОВ «Любава-Агро».

Слідчий зазначає, що вищевказані земельні ділянки мають важливе значення для встановлення всіх важливих та необхідних обставин, з метою схоронності речового доказу та унеможливлення вчинення дій, пов`язаних із їхнім відчуженням, враховуючи наявність значної шкоди, завданої державному бюджету України в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яка на даний час жодним чином не відшкодована, виникла беззаперечна необхідність у накладенні арешту.

Заслухавши учасників справи, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, дослідивши та оцінивши докази, слідчий суддя вважає клопотання таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до частини третьої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 29.06.2023, земельні ділянки із кадастровими номерами: :01:001:0499, площею 0,8615 га; :01:001:0664, площею 0,7493 га; :01:001:0075, площею 0,9312 га, належать на праві власності ОСОБА_4 .

За правилами ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, згідно якого завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не доведено мету та завдання цього арешту, для виконання (досягнення) якого він просить суд накласти арешт, в клопотанні відсутнє посилання на докази, що свідчать про наміри власника щодо намагання відчужити зазначене майно.

До матеріалів клопотання долучено протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 16 травня 2023 року, з якого слідує, що 29 квітня 2023 року така, перебуваючи у приміщенні центрального відділення поштового зв`язку №2 м. Монастириська, отримала, з дозволу ОСОБА_6 , від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 113270 грн, які остання передала їй, як пенсійні кошти ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про що написала розписку.

Відтак, слідчий суддя вважає, що слідчим не доведено, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на земельні ділянки може призвести до виникнення перешкод щодо відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням і що наявні ризики, передбачені абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України, зокрема, не обґрунтовано вірогідність їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Із положень ст.1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вбачається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу в права осіб повинне забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (п.69, 73 рішення ЄСПЛ від 23.09.1982 у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції»). Тобто повинне існувати обґрунтоване співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що підстави для накладення арешту на земельні ділянки відсутні, оскільки в клопотанні та долучених до нього доказах не наведені обґрунтовані правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для накладення арешту; не доведено, зокрема: які завдання кримінального провадження можуть бути досягнуті із застосуванням такого заходу забезпечення кримінального провадження; що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 98, 132, 170, 171, 172, 173 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання заступника начальника СВ Відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Бучацької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_5 , подане в межах кримінального провадження № 0000139, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 травня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1