Справа № 203/2620/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Богодухів Харківської

області, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину,

військовослужбовця військової служби за контрактом, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України, заявлене у рамках кримінального провадження №0000040,-

ВСТАНОВИВ:

Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000040, відомості за яким внесено до ЄРДР 14.05.2023 року за ч.5 ст.426-1 КК України, за фактом застосування військовослужбовцем ОСОБА_5 фізичного насильства до іншого військовослужбовця ОСОБА_7 , внаслідок чого останньому було заподіяно тілесні ушкодження.

14.05.2023 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України та 15.05.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України.

В наданому до суду клопотанні слідчим поставлено питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гаупвахти, без визначення застави.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Підозрюваний та його захисник посилаючись на необгрунтованість підозри, дані про особу підозрюваного, його позитивні характеристики за місцем проходження служби та подані заяви командира, заступника командира та офіцера відділення відповідної військової частини, просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистої поруки, або інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, а також поручителів, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із видів останніх є запобіжні заходи.

Мета та підстави застосування запобіжного заходу визначені ст.177 КПК України, а обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу - ст.178 КПК України.

Розглядаючи питання обгрунтованості підозри, як підстави для застосування запобіжного заходу та відповідні заперечення сторони захисту, слідчий суддя враховує, що наявність обгрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач може зробити висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. На даному етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи клопотання та заперечення сторони захисту, слідчий суддя враховує, що долучені до клопотання матеріали кримінального провадження, а саме: повідомлення про подію кримінального правопорушення, протоколи допиту свідків, медичні довідки, в достатній мірі свідчать про факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України та дають достатньо вагомі підстави для висновку про причетність до його вчинення ОСОБА_5 .

Також слідчий суддя враховує, що ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спроби протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обгрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Згідно поданого слідчим клопотання вбачається, що в обгрунтування необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недоцільності застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий посилався на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному а також на те, що в умовах воєнного стану військові формування та підрозділи здійснюють постійну зміну дислокації, а тому враховуючи, що підозрюваний є військовослужбовцем, зміна місця його дислокації може унеможливити його явку до органу досудового розслідування.

Також підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний є військовослужбовцем та може бути обізнаним про форми та методи роботи органів досудового розслідування.

Поряд з цим, виконання підозрюваним як військовослужбовцем, своїх обов`язків по захисту Держави проти збройної агресії російської федерації та можлива зміна в зв`язку з цим, місця дислокації відповідного підрозділу, не може розглядатись як вчинення підозрюваним дій та наявності обставин, що відповідно до ст.ст.177,178 КПК України мають враховуватись та бути підставою для застосування запобіжного заходу.

Також слідчий суддя вважає безпідставними доводи щодо можливого перешкоджання кримінальному провадженню, оскільки підозрюваний може бути обізнаним про форми та методи роботи органів досудового розслідування, так як останній є військовослужбовцем, а не працівником правоохоронного органу.

Поряд з цим, слідчий суддя враховує, що підозрюваному на підставі вагомих доказів повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8-ми до 12-ти років.

Таким чином, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та усвідомлення останнім можливості засудження до позбавлення волі на тривалий термін, може бути мотивом та підставою для вчинення підозрюваним дій з переховування від органів досудового розслідування та суду і є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків такого переховування.

Крім того, слідчий суддя приймає до уваги стадію досудового розслідування у кримінальному провадженні, що на теперішній час в останньому не проведено всі необхідні слідчі та процесуальні дії, спрямовані на виявлення та фіксування всіх обставин вчиненого злочину.

З огляду на це, а також враховуючи обізнаність підозрюваного про обставини вчинення кримінального правопорушення, особу потерпілого та свідків, є достатні підстави вважати, що не будучи обмеженим у спілкуванні зі свідками підозрюваний матиме можливість впливати на них для зміни змісту та обсягу показань з метою уникнути кримінальної відповідальності.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність та доведеність прокурором ризиків вчинення підозрюваним дій, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Поряд з цим, слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Враховує положення ч.1 ст.183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Згідно ч.ч.1,4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Поряд з наявними ризиками, передбаченими п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, які слідчий суддя визнає доведеними прокурором, слідчий суддя також враховує дані про особу підозрюваного, зокрема: його вік, що останній раніше не судимий, одружений, має на утримання малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проходження служби, дисциплінарних стягнень не мав, має нагороди за зразкову та бездоганну службу.

Таким чином, враховуючи наявні ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а також фактичні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено наявності підстав, які б об`єктивно свідчили про неможливість запобігання наявним ризикам, доведені підстави наявності яких зводяться до тяжкості покарання та можливого впливу на потерпілого та свідків, застосуванням до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Так, у справі «Мамедова проти Росії» (№ 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року) Європейський суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що підозрюваний переховуватиметься від правосуддя є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ходорковський проти Росії», зазначається, що обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність можливо тільки в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя - не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику. При цьому, арешт буде прийнятним в світлі положень Конвенції тільки тоді, коли «обов`язок, передбачений законом» не може бути виконано більш м`якими засобами.

Ризику ймовірного впливу на потерпілого та свідків можливо запобігти шляхом покладення на підозрюваного обов`язку утримуватися від спілкування з певними особами у кримінальному провадженні.

За викладених обставин, вбачається, що клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів сторони обвинувачення, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст.177 КПК України, а відтак застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до його застосування.

Згідно ч.ч.1,2 ст.180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід.

В наданих заявах командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_8 , заступник командира з морально-психологічного забезпечення-начальник відділення підполковник ОСОБА_9 , офіцер відділення морально-психологічного забезпечення майор ОСОБА_10 , поручились за належне виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та просили застосувати до останнього відповідний запобіжний захід у вигляді особистої поруки, зазначивши також при цьому, що ділянка бойової роботи, за яку відповідає ОСОБА_5 є вкрай важливою щодо забезпечення системи протиповітряної оборони України в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні заступник командира з морально-психологічного забезпечення-начальник відділення підполковник ОСОБА_9 , офіцер відділення морально-психологічного забезпечення майор ОСОБА_10 підтримали подані заяви та наміри взяти підозрюваного під особисту поруку.

За вказаних вище обставин, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання сторони захисту та можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, яка забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Визначаючи в якості поручителів осіб, які звернулись до суду з відповідними заявами, слідчий суддя враховує, що останні є особами, які заслуговують на особливу довіру, мають особисті зв`язки з підозрюваним та моральний і службовий вплив на нього, завдяки чому зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного. В їх заявах містяться відомості, які характеризують позитивно підозрюваного та вони обізнані у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , про передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки поручителя та наслідки їх невиконання.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає законним і обґрунтованим застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу як особиста порука.

Також, обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистої поруки, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, відповідно до п.п.1,3,4 ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.177,178,180,182,183,193,194,196,197 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором, про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Визначити поручителями підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_11 , заступника командира з морально-психологічного забезпечення-начальник відділення підполковника ОСОБА_9 , офіцера відділення морально-психологічного забезпечення майора ОСОБА_10 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 15 липня 2023 року наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, перебування;

- утримуватися від спілкуванням у будь-який позапроцесуальний спосіб щодо обставин даного кримінального провадження зі свідками та потерпілими у цьому провадженні.

Роз`яснити поручителям, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8-ми до 12-ти років; що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу; роз`яснити їх право на відмову від прийнятих на себе зобов`язань до виникнення підстав, які тягнуть за собою відповідальність, та необхідність у цьому разі забезпечення явки підозрюваного до органу досудового розслідування чи до суду з метою вирішення питання про заміну йому запобіжного заходу; а також роз`яснити, що у разі невиконання ними взятих на себе обов`язків на них може бути накладено грошове стягнення від двадцяти до п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Звільнити негайно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1