Номер провадження: 11-сс/813/1199/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30 червня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000201 від 07.06.2023 року,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 , та застосовано до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою

в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» на 60 днів, строком до 26.08.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначено розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, у розмірі 200 (двохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536 800 (п`ятсот тридцять шість тисяч вісімсот) гривень.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , кожна окремо подали апеляційні скарги, в якій вказували на те, що оскаржена ухвала є незаконною та необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з наступним:

- слідчий суддя не перевірив обґрунтованість підозри;

- сторона обвинувачення не довела існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що, в свою чергу, є обов`язковим критерієм при вирішенні питання при застосуванні запобіжного заходу;

- слідчий суддя залишив поза увагою обставини, які характеризують особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, має на утримані непрацездатну мати, тобто має міцні соціальні зв`язки. Крім того, має ряд тяжких захворювань та є інвалідом ІІ групи;

- розмір застави, визначений для підозрюваного, є непомірним для останнього.

Посилаючись на викладене, просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити розмір застави у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні захисник підтримали доводи та вимоги поданих апеляційних скарг, просила ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити розмір застави у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі аналізу мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на наступні обставини.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно із частиною 1 статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 9 частини 2 статті 131 України визначено зокрема, що заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Частиною 1 статті 176 КПК України визначено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно із частиною 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Також згідно із статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Частинами 1, 3 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, набуття особою статусу підозрюваного та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні такою особою певного кримінального правопорушення.

КПК України не визначає змісту поняття «обґрунтована підозра», а тому відповідно до частини 5 статті 9 КПК, належить керуватись усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), за якою «існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин (наприклад, пункт 32 рішення ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, пункт 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011). Такий стандарт є найнижчим за рівнем переконання у кримінальному провадженні, тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого приходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування» (наприклад, пункт 55 рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994).

Відповідно до клопотання у провадженні СУ ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000201 від 07.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Як вбачається з клопотання, 02.03.2023 року на підставі наказу заступника начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області № 01-ВО від 02.02.2023 на громадянина ОСОБА_9 , як на головного спеціаліста відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Одеського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області покладено виконання обов`язків начальника Подільського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, вказана посада відноситься до посад категорії «Б».

ОСОБА_9 інкримінується те, що він, виконуючи обов`язки начальника Подільського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив корупційний злочин за наступних обставин.

На території Одеської області з 28.11.2006 здійснює свою діяльність ФОП « ОСОБА_11 » код НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до основного виду діяльності якого входить роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

В той же час, з урахування повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України ОСОБА_11 вирішив приймати участь як учасник під час публічних закупівель, що проводяться за бюджетні кошти у сфері постачання продуктів харчування до установ, закладів та військових частин, у тому числі яєць куриних.

В той же час, обов`язковою умовою для участі у публічних закупівлях є наявність у постачальника експлуатаційного дозволу на діяльність з зберігання харчових продуктів тваринного походження, який видається уповноваженими особами Держпродспоживслужби.

З метою реалізації законного права на отримання експлуатаційного дозволу на діяльність з зберігання харчових продуктів тваринного походження 06.06.2023 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_11 прийшов дізнатися порядок його отримання до Подільського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області за адресою: Одеська область, м. Подільськ, вул. Мельниченка 112а.

Так, 06.06.2023 року об 11 год. 30 хв. у ОСОБА_9 , до якого на прийом як до виконуючого обов`язки Подільського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області прийшов ОСОБА_11 , щоб дізнатися порядок отримання дозволу на діяльність з зберігання харчових продуктів тваринного походження, виник злочинний протиправний умисел на особисте протиправне збагачення за рахунок використання наданого йому відповідного службового становища, шляхом прохання надання особисто для нього ОСОБА_11 , як фізичною особою підприємцем неправомірної вигоду у сумі 1000 доларів США, розуміючи, що уразі відмови ОСОБА_11 зможе вичинити дії, які унеможливлять отримання останнім дозволу на діяльність з зберігання харчових продуктів тваринного походження, шляхом надання вказівки підлеглим працівника на внесення негативних відомостей до акту за проведеного планового (позапланового) заходу державного контролю (інспектування) стосовно дотримання операторами ринку вимог законодавства про харчові продукті, таким чином у ОСОБА_12 виник умисел окрім іншого і на вимагання неправомірної вигоди від ОСОБА_11 .

Того ж дня, 06.06.2023 близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи в службовому кабінеті Подільського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області за адресою: Одеська область, м. Подільськ, вул. Мельниченка 112а, реалізуючи свій умисел на незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, поєднуючи свої дії з вимаганням, виказав громадянину ОСОБА_11 , як фізичній особі підприємцю прохання надати неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 1000 доларів США, за організацію складення складання акту за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного контролю (інспектування) стосовно дотримання операторами ринку вимог законодавства про харчові продуктів та подальше безперешкодне отримання ФОП « ОСОБА_11 » експлуатаційного дозволу на діяльність з зберігання харчових продуктів тваринного походження, погрожуючи уразі ненадання визначного ним розміру неправомірної вигоди внесення негативних відомостей до акту за проведеного планового (позапланового) заходу державного контролю (інспектування) стосовно дотримання операторами ринку вимог законодавства про харчові продуктів, що не дозволять в подальшому отримати останнім експлуатаційного дозволу.

В подальшому, 15.06.2023 року близько 11 год. 40 хв., діючи ОСОБА_9 , перебуваючи в службовому кабінеті Подільського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області за адресою: Одеська область, м. Подільськ, вул. Мельниченка 112а, діючи з єдиним злочинним наміром, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи довести їх до кінця, підтвердив ОСОБА_11 механізм вчинення та не вчинення в його інтересах дій, використовуючи надане йому службове становище, яке полягало в невнесенні недостовірних відомостей до акту за результатами проведеного планового (позапланового) заходу державного контролю (інспектування) стосовно дотримання операторами ринку вимог законодавства про харчові продуктів та підтвердив готовність отримання неправомірної вигоди та пообіцяв у разі надання такої вигоди безперешкодну діяльність на території Подільского району Одеської області, в сфері відповідальності Держпродспоживслужби, за яку відповідає ОСОБА_9 .

В подальшому, 27.06.2023 близько 16 год. 00 хв. засобами мобільного зв`язку використовуючи належний йому номер мобільного телефону НОМЕР_2 зателефонував громадянину ОСОБА_11 на його мобільний номер телефону НОМЕР_3 та повідомив, що йому формально треба підписати акт проведеного планового (позапланового) заходу державного контролю (інспектування) стосовно дотримання операторами ринку вимог законодавства про харчові продуктів та повідомив, що очікує його 28.06.2023 у післяобідній час на роботі.

На виконання вказівки ОСОБА_9 , 28.06.2023 близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_11 прибув за адресою: Одеська область, м. Подільськ, вул. Мельниченка 112а та на прохання ОСОБА_9 присів до салону його службового автомобіля на пасажирське сидіння, де ОСОБА_9 перебуваючи в салоні службового автомобіля марки «Renault» моделі «Duster» білого кольору, з державним номерним знаком « НОМЕР_4 », що перебуває в його користуванні, за адресою: Одеська область, м. Подільськ, вул. Мельниченка, 112а особисто одержав неправомірну вигоду у сумі 1000 доларів США від ОСОБА_11 , за вчинення в його інтересах дій з використанням наданого ОСОБА_9 службового становища, а саме: за організацію складення акту за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного контролю (інспектування) стосовно дотримання операторами ринку вимог законодавства про харчові продуктів та подальше безперешкодне отримання ФОП « ОСОБА_11 » експлуатаційного дозволу на діяльність з зберігання харчових продуктів тваринного походження.

Після цього, 28.06.2023 року о 16:27 ОСОБА_9 було затримано працівниками правоохоронних органів в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України за кваліфікуючими ознаками: прохання та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення та невчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбачено ч. 3 ст. 368 КК України, на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: заявою про вчинення злочину; протоколом допит ОСОБА_11 ; протоколом обшуку службового автомобіля марки «Renault» моделі «Duster» білого кольору, з державним номерним знаком « НОМЕР_4 », який перебуває у власності Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, за адресою: Одеська область, м. Подільськ, вул. Мельниченка, 112а, в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти, що надавалися в якості неправомірної вигоди; протоколом освідування ОСОБА_9 , на руках якого виявлено ознаки характерного світіння речовини, що викоритсовується для помітки грошових коштів; протоколом затримання ОСОБА_9 в порядку ст. 208 КПК України; посадової інструкцією виконуючого обов`язки начальника Подільського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області ОСОБА_9 , та іншими матеріалами у їх сукупності.

Апеляційний суд вважає, що наведені у клопотанні обставини в сукупності з доданими матеріалами та факт вручення ОСОБА_9 повідомлення про підозру, дають підстави визнати набуття ним статусу підозрюваного та вважати обґрунтованою його підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України, а саме прохання та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення та невчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Разом із цим належить зазначити, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за сутністю.

Підставою застосування запобіжного заходу, серед іншого, є наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації нею таких дій. При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак належить з`ясувати реальну можливість здійснити їх в майбутньому.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики, передбачені пунктами 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та незаконного впливати на свідка, обумовлені наступним:

- ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. Окрім цього, відповідно до статей 45, 69 та 75 КК України у випадку засудження ОСОБА_9 за вчинення тяжкого корупційного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, до нього може бути застосовано лише реальне покарання, а тому усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення вказаного корупційного злочину, останній може планувати втечу на території, які тимчасово не контролюються українською владою чи за кордон з метою уникнення кримінальної відповідальності.

- враховуючи, що обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у значній мірі підтверджується показаннями свідків, анкетні данні якого відомі підозрюваному, тому з урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК), апеляційний суд дійшов висновку, що вказані обставини зумовлюють можливість поза процесуального впливу підозрюваним на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності;

- оцінюючи фактичні обставини справи, зокрема характер інкримінованого кримінального правопорушення, апеляційний суд зазначає, що у сучасних умовах корупція стала чинником, який реально загрожує національній безпеці, демократичному розвитку держави та суспільству, конституційному ладу, а саме підриває авторитет країни, обмежує конституційні права і свободи людини та громадянина, порушує принципи верховенства права, встановлений порядок здійснення повноважень посадовими і службовими особами органів державної влади, управлінських структур приватного сектору, руйнує моральні та суспільні цінності, дискредитує державу на міжнародному рівні, та заважає подоланню збройної агресії зовнішнього ворога. При цьому складність подолання корупції полягає у тому, що її наслідки зумовлені такими факторами мотивації особи як бажання багатства і влади, та тим, що це явище викликає у певних верств суспільства «звикання», тобто ставлення до нього не як до аномалії, а як до «норми життя»

У даному випадку ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого корупційного кримінального правопорушення, суспільна небезпечність якого полягає в посяганні на суспільні відносини, тому апеляційний суд констатує, про наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Апеляційний суд приймає до уваги доводи сторони захисту про те, що підозрюваний має ряд захворювань та є інвалідом ІІ групи, однак надані стороною захисту медичні документи відносно підозрюваного ОСОБА_9 не доводять критичний стан здоров`я підозрюваного.

На переконання апеляційного суду, досліджені під час судового засідання та встановлені слідчим суддею ризики свідчать, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою із визначенням певного розміру застави, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За встановлених слідчим суддею обставин, необхідним є саме тримання під вартою, оскільки з урахуванням індивідуальних обставин підозрюваної, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і створить можливості для вчинення нею позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

На переконання апеляційного суду, з урахуванням встановленого майнового стану підозрюваної, характеру ймовірного вчиненого злочину та суми неправомірної вигоди, такий розмір застави з достатньою мірою зможе забезпечити належну поведінку підозрюваної, запобігти ризикам кримінального провадження та не буде непомірним для неї. Визначений розмір застави є співмірним з наявними відомостями про доходи підозрюваної, встановленими відомостями про її можливість забезпечувати своє перебування закордоном та буде розумним з огляду на обставини справи.

Натомість, стороною захисту вищезазначені обставини не спростовані, а тому апеляційний суд не знаходить законних підстав для зміни розміру застави у бік зменшення.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись статями 24, 176, 177, 178, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 409,419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30 червня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000201 від 07.06.2023 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3