Справа№ 693/1043/23
1-кс/693/214/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про обрання міри запобіжного заходу

23.08.2023 року м. Жашків

Слідчий суддя Жашківського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жашків винесене у кримінальному провадженні № 0000168 від 01.08.2023 року слідчим СВ ВП №1 УРУП ГУНП в Черкаській області рядовим поліції ОСОБА_3 і погоджене прокурором Жашківського відділу Уманської окружної прокуратури ОСОБА_4 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зарайськ Московської області росія, росіянина, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 03 лютого 2022 року Жашківським районним судом Черкаської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового терміну 1 рік 6 місяців,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України;

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Жашківського відділу

Уманської окружної прокуратури - ОСОБА_4 ,

підозрюваний - ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділу поліції № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області рядовий поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання вказав, що 29.07.2023 р. близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись в приміщенні житлового будинку за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де в ході раптово-виниклого конфлікту зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинив їй тілесні ушкодження.

За вказаним фактом сектором дізнання відділу поліції № 1 Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області розпочато кримінальне провадження № 0000168, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 серпня 2023 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

09 серпня 2023 року до матеріалів кримінального провадження долучено висновок експерта від 09.08.2023 року № 05-7-01/392 відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото різаного поранення черевної стінки без ушкодження внутрішніх органів, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, тобто тілесних ушкоджень, небезпечних для життя потерпілої, в момент їх заподіяння.

11 серпня 2023 року у кримінальному проваджені змінено кваліфікацію кримінального діяння із ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України.

11 серпня 2023 року прокурором Жашківського відділу Уманської окружної прокуратури визначено підслідність кримінального провадження № 0000168, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 серпня 2023 року за слідчим відділенням відділу поліції № 1 Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області.

З урахуванням зібраних доказів 17 серпня 2023 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено та вручено повідомлення про підозру за ч. 1 ст. 121 КК України.

Суть повідомленої підозри ОСОБА_5 .

Згідно з матеріалами досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється в тому, що він 29 липня 2023 року близько о 17 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кімнаті будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклого конфлікту, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно і цілеспрямовано, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , взявши ніж та утримуючи його у лівій руці, наніс ним один удар в ділянку живота ОСОБА_6 , спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото різаного поранення черевної стінки без ушкодження внутрішніх органів, які, згідно висновку експерта № 05-7-01/392 від 09.08.2023 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, тобто тілесних ушкоджень, небезпечних для життя потерпілої ОСОБА_6 в момент їх заподіяння.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Анкетні відомості підозрюваного: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Зарайськ Московської області Росія, росіянин, громадянин України, із середньою освітою, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 03 лютого 2022 року Жашківським районним судом Черкаської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі , на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового терміну 1 рік 6 місяців.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

1) даними протоколу огляду місця події від 29 липня 2023 року, проведеного на території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31 липня 2023 року;

3) даними висновку експерта № 05-7-01/392 від 09 серпня 2023 року;

4) даними протоколу допиту свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від 07 серпня 2023 року;

5) даними протоколу допиту свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від 07 серпня 2023 року;

6) даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 11 серпня 2023 року;

7) даними протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від 14 серпня 2023 року;

8) даними протоколу проведення слідчого експерименту із потерпілою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 15 серпня 2023 року;

9) даними протоколу проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від 15 серпня 2023 року.

Таким чином, з моменту повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що є злочином, який відноситься до категорії тяжких, останній набув статусу підозрюваного та на нього покладено ряд обов`язків, передбачених ст. 42 та іншими положеннями КПК України.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків здійснення підозрюваним дій, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки він усвідомлює, що за вчинене кримінальне правопорушення йому загрожує покарання на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі, не має стійких соціальних зв`язків про, що свідчить факт нанесення тілесних ушкоджень своїй співмешканці з якою він проживає разом досить тривалий час, не має постійного місця роботи, а тому може залишити місце свого фактичного проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того відповідно до вироку Жашківського районного суду Черкаської області від 03 лютого 2022 року ОСОБА_5 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового терміну на 1 рік 6 місяців, тому у разі визнання підозрюваного винним за результатами судового розгляду до нього не можуть бути застосовані норми пільгового інституту кримінального права щодо повторного звільнення від покарання з випробуванням, що обумовлює можливість застосування в даному випадку виключної реальної міри покарання. Усвідомлення даної обставини підозрюваним обґрунтовано посилює ризик виникнення в нього бажання уникнення кримінальної відповідальності та переховування у зв`язку з цим від органів досудового розслідування та/або суду, що, як наслідок, унеможливить виконання завдань кримінального провадження;

2) може незаконно впливати на свідків, потерпілого, понятих у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки підозрюваному із матеріалів кримінального провадження відомі їх анкетні дані, при тому, що він усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує та пов`язані з цим наслідки для себе, так як і усвідомлює можливість та реальну здатність різними шляхами впливати на бажання та ставлення вказаних свідків, потерпілого до прийняття ними рішень щодо повноти, доцільності (виходячи з конкретної життєвої ситуації, в якій опинився свідок, потерпілий під впливом можливої поведінки підозрюваного) для них давання правдивих показань під час досудового розслідування та судового розгляду, тому наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може впливати на них шляхом умовлянь, погроз, примусу для того, щоб останні змінили свої показання на його користь або взагалі відмовились надавати об`єктивні показання чи сприяти досудовому розслідуванню та суду у встановленні всіх обставин, що мають значення у даному провадженні. Таким чином він матиме можливість уникнення або пом`якшення відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення;

3) може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності при цьому його остання судимість не погашена та має кримінально-правове значення, тобто може враховуватись при здійсненні кримінально-правової кваліфікації його діянь та при призначенні за нею покарань, крім того факти неодноразового вчинення ОСОБА_5 в минулому умисних кримінальних правопорушень характеризують його як особу, оскільки свідчать про антисоціальну спрямованість його особистості крім того, оскільки ОСОБА_5 в межах даного кримінального провадження обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного злочину проти життя та здоров`я особи, тому з урахуванням фактів вчинення ним раніше умисних кримінальних правопорушень, наявні підстави вважати, що він і надалі вчинятиме кримінальні правопорушення, оскільки шляхом погашення судимостей не перевиховався та не переусвідомив суспільної небезпеки своїх вчинків.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, згідно зі сформованою практикою Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для застосування підозрюваному, обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (рішення Європейського суду з прав людини від 26.02.2015 «Баришевський проти України», 12.03.2013 у справі «Волосюк проти України», 25.03.1999 «Пелісьє і Сассі проти Франції»), справа має суспільний інтерес та повинна бути розглянута всебічно, повно та неупереджено, у розумні строки. Вказані суспільні інтереси мають більшу перевагу ніж правила про повагу до свободи особи (справа Європейського суду з прав людини «Калашніков проти Росії», «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти Російської Федерації).

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Враховуючи викладене, встановлені обставини кримінального провадження, а також тяжкість наслідків, спричинених даним злочином, особи підозрюваного, все це свідчить про недостатність застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, а саме особистого зобов`язання, оскільки такий запобіжний захід не забезпечить гарантій його належної процесуальної поведінки.

Особиста порука також не може бути застосована до підозрюваного, оскільки до органу досудового розслідування не надійшло звернень від осіб, які б заслуговували на довіру, про те, що вони можуть поручитись за підозрюваного.

Домашній арешт також, на думку слідства, не може бути застосований до підозрюваного, оскільки останній не має офіційного місця роботи, міцних соціальних зв`язків, тому може залишити місце свого проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності, що обґрунтовано підсилює ризик того, що він буде переховуватись від слідства та суду.

Оскільки обставини, що свідчать про наявність вищевказаних ризиків мають об`єктивний характер та продовжують існувати, наявні достатні підстави вважати, що заявлені ризики не зменшились, а тому єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного є тримання під вартою.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, він може уникати кримінального провадження та покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тому обрання відносно нього будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки, а без його участі, закінчити досудове розслідування у встановлені строки не вдасться за можливе.

У судовому засіданні прокурор Жашківського відділу Уманської окружної прокуратури ОСОБА_4 клопотання підтримала та просила його задовольнити.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 просив не позбавляти його волі, оскільки вони з потерпілою примирилися і продовжують спільно проживати.

Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, вивчивши матеріали кримінального провадження та матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання про обрання стосовно ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, суд разом з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п.48), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, суд позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, враховує також тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, яке відноситься до категорії тяжких і за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а також приймає до уваги те, що підозрюваний неповнолітніх дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього соціальних зв?язків, а також те, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, ухилятися від органу досудового розслідування і суду та вчинити інший аналогічний злочин.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених даним Кодексом. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п?яти до восьми років, вчинив кримінальне правопорушення із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, в результаті чого людина отримала тяжкі тілесні ушкодження, ризики передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави у даному конкретному випадку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 УРУП ГУНП в Черкаській області рядового поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів.

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 рахувати з 23 серпня 2023 року до 21 жовтня 2023 року включно.

Не визначати розмір застави для ОСОБА_5 у кримінальному провадженні згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Копію ухвали негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляції безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 28 серпня 2023 року о 17 год. 00 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_10