Дата документу 04.09.2023Справа № 554/3260/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2023 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , у матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000129 від 26.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 405, ч. 5 ст. 426-1, ч.4 ст.419 КК України, відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Степанівка Диканського району Полтавської області, громадянин України, українець, одружений, раніше не судимий, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець, який на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді головного сержанта-командира відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «старший сержант»,

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ :

Слідчий звернувся до суду з вищезазначеним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , яке мотивує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що старший сержант ОСОБА_8 , являючись військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи військову службу в п`ятому відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 , в умовах воєнного стану, діючи всупереч вищезазначених вимог законодавства та порушуючи статутні правила взаємовідносин між військовослужбовцями, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, групою осіб, 25.03.2023 заподіяв тілесні ушкодження начальникові заступнику командира роти з морально-психологічного забезпечення роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 старшому лейтенанту ОСОБА_9 , у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, за наступних обставин.

Так, 25.03.2023 начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 , у невстановленому на даний час місці та час, зустрівся із своїми підлеглими головним сержантом-командиром відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим сержантом ОСОБА_8 та гранатометником другого відділення другого взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 рядовим ОСОБА_11 .

Під час спілкування вказані особи, будучи не вдоволеними виконанням службових обов`язків заступником командира роти з морально-психологічного забезпечення роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим лейтенантом ОСОБА_9 , переслідуючи мету провчити останнього, вирішили поїхати до ОСОБА_9 за місцем мешкання та зустрітися із ним.

Того ж дня, 25.03.2023, близько 23 год. 20 хв. старший сержант ОСОБА_8 зі свого мобільного телефону зателефонував на мобільний телефон старшого лейтенанта ОСОБА_9 та попросив останнього вийти на вулиці поспілкуватися.

У вказаний час старший лейтенант ОСОБА_9 перебував вдома за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , та відпочивав. Після дзвінка старшого сержанта ОСОБА_8 , ОСОБА_9 вийшов на крильце свого під`їзду, однак нікого біля будинку не зустрів. Після цього ОСОБА_9 перетелефонував на мобільний телефон ОСОБА_8 та повідомив, що він вийшов на вулицю та чекає.

Через приблизно 5 хвилин після вказаної розмови, до під`їзду № 3 будинку

АДРЕСА_1 , під`їхало три автомобіля, з яких вийшли ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 та які відразу направились до ОСОБА_9 , який в цей час очікував на лавці біля вказаного під`їзду.

Наблизившись до ОСОБА_9 , група вказаних військовослужбовців відразу оточила ОСОБА_9 , а саме ОСОБА_10 встав навпроти, ОСОБА_11 встав ліворуч, а ОСОБА_8 встав праворуч відносно ОСОБА_9 , який продовжував сидіти на лавці.

В цей момент ОСОБА_10 , діючи в порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 29, 30, 37, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, грубо порушуючи порядок проходження військової служби, в умовах воєнного стану, маючи злочинний умисел, спрямований на застосування психологічного та фізичного насильства щодо підлеглого військовослужбовця, діючи з прямим умислом, з метою демонстрації своєї явної переваги, будучи начальником ОСОБА_9 та стоячи навпроти нього, почав словесно висловлювати підлеглому ОСОБА_9 претензії, які стосувалися можливого факту співпраці ОСОБА_9 з відповідними правоохоронними органами щодо викриття ймовірної протиправної діяльності підполковника ОСОБА_10 , невдоволення виконанням старшим лейтенантом ОСОБА_9 своїх службових обов`язків як виконуючого обов`язки командира роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , нездатністю ОСОБА_9 організувати службу підпорядкованим особовим складом у ввіреному підрозділі, систематичним зловживанням спиртних напоїв, тощо.

Присутні ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на застосування психологічного та фізичного насильства щодо свого безпосереднього начальника старшого лейтенанта ОСОБА_9 , з метою унеможливлення можливого супротиву ОСОБА_9 перебували поруч з останнім, підтримували звинувачення ОСОБА_10 на адресу ОСОБА_9 та додатково здійснювали психологічний тиск на нього, при цьому словесно ображали ОСОБА_9 та погрожували фізичною розправою.

Під час вказаної словесної сварки, ОСОБА_9 , намагаючись припинити бесіду із групою вказаних військовослужбовців, почав вставати з лавки щоб піти додому, однак підполковник ОСОБА_10 , реалізовуючи механізм застосування насильства щодо підлеглого ОСОБА_9 , знаходячись навпроти старшого лейтенанта ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом та з метою приниження особистої честі і гідності підлеглого йому військовослужбовця, в умовах воєнного стану, застосував до підлеглого йому військовослужбовця - старшого лейтенанта ОСОБА_9 , фізичне насильство, яке виразилося у штовханні ОСОБА_9 руками в корпус його тіла, внаслідок чого ОСОБА_9 втратив рівновагу та впав назад, спиною на лавку.

Побачивши момент застосування насильства з боку підполковника

ОСОБА_10 відносно ОСОБА_9 , присутні ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , умисно підтримуючи протиправний умисел начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_10 , також застосували насильство відносно свого безпосереднього начальника - старшого лейтенанта ОСОБА_9 , а саме діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді завдання ОСОБА_9 тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, вдвох почали наносити удари в ділянку голови ОСОБА_9 , зокрема ОСОБА_11 наніс удар правою рукою в ділянку голови ОСОБА_9 зліва, а ОСОБА_8 наніс удар лівою рукою в ділянку обличчя ОСОБА_9 з права. Коли ОСОБА_9 від отриманих ударів нахилився вперед та намагався закрити руками свою голову, ОСОБА_8 наніс йому ще один удар лівою ногою в ділянку голови з права, від якого ОСОБА_9 впав на землю.

Коли ОСОБА_9 знаходився на землі, присутні військовослужбовці нанесли ще не менш одного удару руками в ділянку його голови, після чого ОСОБА_9 підійнявся на ноги та намагаючись втекти від кривдників попрямував в напрямку свого під`їзду, однак ОСОБА_8 наздогнав його та прижав руками до дверей під`їзду, після чого висловив на адресу ОСОБА_9 погрози подальшої фізичної розправи в разі допущення неналежної поведінки.

Коли військовослужбовці ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 зникли з місця події, ОСОБА_9 зайшов до свого під`їзду та почав підійматися сходинами, однак в цей час його із тілесними ушкодженнями голови помітив сусід, який викликав карету швидкої медичної допомоги та наряд поліції.

Внаслідок вказаних неправомірних дій ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , старший лейтенант ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до КП «Диканська лікарня планового лікування з діагнозом: «ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забійна рвана рана (скальпована) волосистої частини голови, ділянки лобу. Рвана рана зовнішнього вуха справа.

Згідно висновку експерта за результатами проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , у останнього виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку з гематомами та забійними ранами голови та правої вушної раковини, які в подальшому ускладнились правобічною рефлекторно-пірамідною недостатністю, помірним вестибуло-мозково-атактичним та вираженим гіпертензівно-лікворним синдромами, стійким вираженим цефалічним синдромом, післятравматичною правобічною невралгією трійчастого нерву, які могли утворитись не менш ніж від 2-3х кратної дії тупих обмежених предметів, якими могли бути пальці рук, стиснуті в кулак, нога людини у взутті, або інші предмети з побідними характеристиками, які кваліфікуються у своїй сукупності як ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я.

11.08.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 405 КК України, підтверджується зібраними у провадженні доказами.

На теперішній час стороною обвинувачення вживаються заходи щодо встановлення всіх обставин кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , у тому числі допити свідків, відшукання речей та документів, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні.

Аналізуючи поведінку підозрюваного ОСОБА_8 та матеріали кримінального провадження, сторона обвинувачення приходить до наступних висновків: 1) ОСОБА_8 через тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування, у зв`язку чим у сторони обвинувачення достатньо підстав вважати, що у разі не застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду на території України та/або покинути її межі, так як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 405 КК України є тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховування від органів досудового розслідування та суду.

2) Підозрюваний ОСОБА_8 може тиснути та впливати на свідків, деякі з яких до теперішнього часу ще не допитані, у цьому ж кримінальному провадженні.

Підґрунтям такого ризику є те, що підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати як особисто, так і через третіх осіб з числа діючих військовослужбовців, на учасників кримінального провадження, з метою запобігання надання ними правдивих показань, зокрема, на вже допитаних свідків, в тому числі з мотивів помсти їм за надані в ході досудового розслідування показання, чи з метою схилити їх у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене, існує ризик здійснення реального тиску на вказаних осіб з боку ОСОБА_8 .

Вказана обставина свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1

ст. 177 КПК України, незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

3) Підозрюваний ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи його нехтування положеннями чинного законодавства, а саме порушенням вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, шляхом уникнення від явок до органу досудового розслідування та суду, а також не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Вказане також свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відтак у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_8 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. З метою забезпечення дієвості вказаного кримінального провадження доцільно застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, у зв`язку з тим, що лише повна ізоляція від суспільства може запобігти вказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також гарантувати виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Разом із цим, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор, підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Слідчий клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що він має намір продовжити службу у ЗСУ та буде з`являтися на виклики слідчого, прокурора та суду у разі завчасного направлення судової повістки до військової частини.

Захисник у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання. Зазначила, що підозра, вручена ОСОБА_8 , є не обгрунтованою. Також відсутні будь-які ризики, визначені ст.177 КПК України.

Заслухавши пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного та захисника дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що 04.08.2023 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 405 КК України, яке полягає у заподіянні тілесних ушкоджень начальникові, у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене групою осіб.

Згідно санкції ч. 4 ст. 405 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

В матеріалах провадження містяться достатні дані, які переконують суд у тому, що підозрюваний міг вчинити інкримінований йому злочин, висунута підозра є обґрунтованою. При цьому, слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не є предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Так, в судовому засіданні сторонами кримінального провадження надані докази, які на думку слідчого судді свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, що підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

При цьому, згідно ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, слідчий суддя на підставі наданих сторонами матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, що стосуються тяжкості покарання та вагомості доказів вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного.

Проаналізувавши доводи прокурора в обґрунтування обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою відносно ОСОБА_8 слідчий суддя вважає, що ризики, визначені п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а саме: через усвідомлення втрати свободи, за скоєння ним злочину підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду чи покинути межі країни; тиснути та впливати на свідків, які ще не допитані; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом уникнення явок до органу досудового розслідування та суду, а також не виконання покладених обов`язків, крім того слідчий суддя бере до уваги те, що останній, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Згідно ч.4 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Беручи до уваги дані про особу підозрюваного, його позитивні характеристики із місця служби, наявність заохочень у вигляді грамот за досягнення та високі особисті показники у бойовій підготовці, стан його здоров`я, наявність стійких соціальних зв`язків (одружений, має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання), наявність повідомлення про підозру, інші обставини справи, та з урахуванням тяжкості вчиненого, наявності ризиків, визначених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, які є доведеними прокурором, слідчий суддя дійшов до висновку про неможливість застосувати більш м`який запобіжний захід.

Визначаючи відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави, а також виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, слідчий суддя вважає, що слід визначити заставу ОСОБА_8 у співставленні з існуючими ризиками, розміром спричиненої шкоди.

Враховуючи викладене, розмір застави, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та має бути призначений у розмірі, що становить 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Такий розмір застави є справедливим, здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваного.

В разі внесення застави суд вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, визначені ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 186, 193-194, 196, 197, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с. Степанівка Диканського району Полтавської області, громадянина України, українця, одруженого, раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з триманням в Держаній установі «Полтавська установа виконання покарань №23», який обчислювати з 12 год. 05 хв. 04 вересня 2023 року.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 12 год. 05 хв. 02 листопада 2023 року.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_8 , визначених КПК України обов`язків.

Призначити заставу в розмірі 80 520,00 грн., після внесення якої підозрюваний ОСОБА_8 , звільняється з-під варти під заставу.

Застава може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок: р/р UA0015950 в ДКСУ м.Київ, МФО 820172, отримувач: ТУ ДСАУ в Полтавській області, ЗКПО 26304855.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний вище депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі в Державній установі Полтавська установа виконання покарань №23.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа в Державній установі Полтавська установа виконання покарань №23 негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_8 з-під варти та повідомити письмово прокурора, що звернувся з клопотанням та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний ОСОБА_8 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Уповноважена службова особа в Державній установі Полтавська установа виконання покарань №23 у разі внесення застави при звільненні ОСОБА_8 зобов`язана роз`ясняти його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду, не відлучатися з місця постійної дислокації військової частини, в якій проходить військову службу ОСОБА_5 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, утримуватися від спілкування зі свідками по кримінальному провадженні, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що у разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та до нього може бути застосований запобіжній захід у виді тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 05 вересня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1