УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року

м. Київ

справа № 153/562/22

провадження № 51-2842 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2022 року та вирок Вінницького апеляційного суду від 16 березня 2023 року,

встановив:

Як убачається із касаційної скарги та доданих копій судових рішень, вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 71 КК України призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_5 , рішення щодо якого у касаційному порядку не оскаржуються.

Вироком Вінницького апеляційного суду від 16 березня 2023 року відмовлено в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_6 . Апеляційну скаргу потерпілої задоволено частково. Апеляційну скаргу прокурора задоволено.

Вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2022 року скасовано в частині призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалено новий вирок, яким призначено ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.В решті вирок залишено без зміни.

Засуджений звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд вищевказаних судових рішень щодо нього.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.

При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.

Наведене обґрунтування вимог засудженим викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений, оспорюючи свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, окрім іншого, вказує на однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку, ніж її дали суди, що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду.

Таким чином, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі засуджений не зазначає, яких саме порушень допустилися суди першої та апеляційної інстанцій та не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами судових рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироків районного та апеляційного судів згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 420 цього Кодексу.

При цьому у поданій скарзі засуджений не зазначає, в чому незаконність вироку апеляційного суду, які конкретно порушення закону, на його думку, було допущено цим судом, які саме доводи апеляційної скарги сторони захисту суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Крім того, у вступній частині касаційної скарги засуджений зазначає, що його касаційна скарга подана на вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 16 березня 2023 року та просить їх скасувати, хоча додає, зокрема, копію вироку Вінницького апеляційного суду від 16 березня 2023 року, чим допускає протиріччя.

До того ж всупереч вимог ч. 3 ст. 427 КПК України засудженим не зазначено в касаційній скарзі, чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3