Дата документу 30.05.2023Справа № 554/854/23
Провадження № 1-кп/554/1021/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«30» травня 2023 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження №0000031 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 194, ч.2 ст.146, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 28, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 185, ч. 1 ст.309 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 28, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження №0000031 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 194, ч.2 ст.146, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 28, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 185, ч. 1 ст.309 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 28, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття провадження по справі та повернення обвинувального акту немає, вказане кримінальне провадження підсудне цьому суду, а тому можливо призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Також прокурор заявив клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з забороною покидати місце проживання у період часу з 22 годин 00 хвилин до 06 годин 00 хвилин, без застосування електронних засобів контролю, на строк 2 /два/ місяці, поклавши відповідні обов?язки, визначені ч.5 ст. 194 КПК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що на даний час ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 194, ч.2 ст.146, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 28, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 185, ч. 1 ст.309 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років. Підставою для застосування саме такого запобіжного заходу є наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_3 може переховуватись від суду, оскільки, перебуваючи на волі, через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк, може ухилятись від суду. Окрім цього, обвинувачений за місцем реєстрації не проживає, офіційного місця роботи не має. Також, може знищити, сховати або створити будь-яку із речей чи документи, які маються істотне значення для встановлення обставини кримінальних правопорушень, оскільки на даний час не встановлено місця зберігання викрадених речей, які матимуть доказове значення. Крім того, ОСОБА_3 може незаконно вливати на потерпілих та свідків по кримінальному провадженню та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 .

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали думку прокурора.

Потерпіли ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та представник потерпілого ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_14 в підготовче судове засідання не з?явились з невідомих суду причин, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином.

Потерпілий ОСОБА_15 в підготовче судове засідання не з?явився, від нього надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду за його відсутності, цивільний позов заявляти не бажає.

Вирішуючи питання про можливість проведення підготовчого судового засідання за відсутності потерпілих, суд виходить з того, що, з аналізу вимог ст.ст. 314, 315 КПК України вбачається, що завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду, ефективність якого залежить від повноти, всебічності та ретельності його підготовки.

Враховуючи практику застосування судами законодавства України, яким передбачено захист прав потерпілих від скоєних злочинів, викладену в постанові Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02 липня 2004 року, суди зобов?язані вживати всіх можливих заходів до забезпечення участі потерпілого в судовому засіданні з метою з`ясування всіх обставин справи та захисту його прав і законних інтересів.

Судом такі заходи були вжиті належним чином, підготовче судове засідання було призначено на 11.04.2023 року на 11.00 годин, а потім на 30.05.2023 року на 11.30 годин, про що потерпілі повідомлялись належним чином, проте в жодне судове засідання не з?явились, ніяких заяв чи клопотань від них не надходило, а тому подальше відкладення підготовчого судового засідання через неявку потерпілих, на чому наполягали обвинувачені та їх захисники, безумовно вплине на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, що є одним з основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження, який закріплений у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних проваджень неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Юртаєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).

Таким чином, порушення вимог ст. 28 КПК України вплине на права інших учасників кримінального провадження, в тому числі самих обвинувачених, які мають право на те, щоб обвинувачення щодо них в найкоротший строк стало предметом судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання вимог ст. 28 КПК України, суд прийшов до висновку про можливість проведення підготовчого судового засідання за відсутності потерпілих, які не з?явились.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_10 не заперечували проти призначання кримінального провадження до судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_9 не заперечували проти призначання кримінального провадження до судового розгляду. Заперечували проти клопотання прокурора про застосування домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , зазначивши, що тривалий час обвинувачений перебуває без жодного запобіжного заходу і його процесуальна поведінка є належною, зазначені прокурором ризики не підтверджені жодним чином.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків:

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування угоди у кримінальному провадженні не укладались, тому підстави дляповернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування, в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України, відсутні.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 4-8 ч. 1 ст. 284 КПК України або ч. 2 ст. 284 КПК України, немає.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстави для його повернення, відсутні.

Кримінальне провадження підсудне Октябрському районному суду м. Полтави, відповідно до вимог ст. 32 КПК України.

Підстав для проведення судового розгляду в закритому судовому засіданні немає.

Визначено питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Таким чином, всі питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Таким чином, враховуючи, що під час підготовчого судового засідання судом встановлено достатньо підстав для призначення кримінального провадження до судового розгляду, суд, визначивши дату та місце проведення судового розгляду, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні, з`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчинивши всі інші необхідні дії, завершує підготовку до судового розгляду та вважає за необхідне призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.

Клопотань про складення досудової доповіді від учасників кримінального провадження не надходило, а оскільки її складення передбачається лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини, суд не вважає за необхідне з власної ініціативи вирішувати питання щодо складення досудової доповіді.

Вирішуючи клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд виходить з наступного:

Частиною 3 ст. 315 КПК України визначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

З вимог ч. 2 ст. 177 КПК України вбачається, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі інші обставини.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, визначених ч.5 ст. 194 КПК України. Обов?язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються (ч. ч. 1, 5, 7 ст. 194 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що 17.11.2022 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави відмовлено у задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосовано до останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту, з забороною покидати місце проживання у період часу з 22 годин 00 хвилин до 05 годин 00 хвилин, без застосування електронних засобів контролю, строком на 09.12.2022 року, з покладенням відповідних обов?язків.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 12.12.2022 року вказану ухвалу залишено без змін.

Вирішуючи питання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 194, ч.2 ст.146, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 28, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 185, ч. 1 ст.309 КК України, за які законом передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Разом з тим, відповідно до п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув?язнення.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що хоча суворість покарання є визначальним елементом під час оцінки ризику переховуватись від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість кримінального правопорушення (рішення у справі «Мамедова проти Росії»).

Суд не погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризиків передбачених п. п. 1-5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, хоча не має зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, проти фактично проживає в АДРЕСА_1 , одружений, що свідчить про наявність у останнього міцних соціальних зв?язків.

Крім того, до обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту до 09.12.2022 року. Після 09.12.2022 року по теперішній час до обвинуваченого ОСОБА_3 не було застосовано жодного запобіжного засобу і за цей час обвинувачений не порушував процесуальні обв`язки, вчасно з?являвся до суду, даних щодо спроби ухилення від явки до суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, спроби впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні, знищенні, схованні або створенні викрадених речей чи документів, які мають істотне значення, місце знаходження чи зберігання яких взагалі не було встановлено, прокурором на час розгляду клопотання надано не було.

З поданого клопотання взагалі вбачається, що існування ризиків, зазначені прокурором формально, без наведення жодного доказу чи аргументу.

Таким чином, оцінюючи ризики, на які посилаються прокурор, як на одну з підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд враховує те, що Європейський суд з прав людини вбачає порушення права на особисту недоторканність та свободу у випадках, коли суди у своїх рішеннях про застосування запобіжного заходу обмежуються «схематичними» мотивами, як «неналежна поведінка обвинуваченого», «тяжкість покарання, що загрожує» тощо (рішення у справі «І.А. проти Франції»). В ухвалі суду мають бути зазначені обставини, що дають підставу очікувати, що цей ризик (ризики) справдяться і для цього слідчий, прокурор мають надати суду докази цього (рішення у справі «Александр Макаров проти Росії»). Суд не повинен керуватись припущеннями про наявність ризику (ризиків) обґрунтовуючи застосування запобіжного заходу, інакше це б свідчило про явну зневагу до презумпції невинуватості.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

З урахуванням вимог ч.3 ст. 315 КПК України, виходячи з положень ст.ст. 176-178, 181, 194 КПК України, суд вважає, що прокурором доведено обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведено обставини, передбачених пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті, а тому клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задоволенню не підлягає, проте, суд вважає можливим для забезпечення розумних строків розгляду кримінального провадження зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 прибувати за кожною вимогою до суду.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 194, 314 - 316, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 194, ч.2 ст.146, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 28, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 185, ч. 1 ст.309 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 28, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 185 КК України на «01» червня 2023 року о 13 годині 00 хвилин в приміщенні Октябрського районного суду м. Полтави за адресою м. Полтава, вул. Навроцького, 5.

Судовий розгляд проводити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання викликати прокурора, потерпілих, обвинувачених, захисників обвинувачених.

У задоволенні клопотання процесуального прокурора ОСОБА_5 про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, у період часу з 22.00 годин до 06.00 годин, без застосування електронних засобів контролю, терміном на два місяці відмовити.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 прибувати за кожною вимогою до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя Октябрського районного

суду м. Полтави: ОСОБА_1