Житомирський апеляційний суд
Справа №286/3120/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

захисника ОСОБА_7 (дистанційно),

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі матеріали контрольного провадження № 286/3120/20 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 01 травня 2023 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 30 червня 2023 року, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду змінити, обравши обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави. Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням вимог кримінального процесуального закону та міжнародних стандартів кримінального судочинства. Зазначає, що суд не розглянув можливості застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, а саме заставу. Вказує, що ОСОБА_8 тривалий час з жовтня 2021 року перебуває під вартою. Крім того, вважає, що при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд повинен був визначити розмір застави, яку обвинувачений має можливість внести.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати, як незаконну, та постановити нову, якою застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді застави.

В ухвалі суду зазначено, що у провадженні Овруцького районного суду Житомирської області перебуває об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. ч. 2,3 ст. 185 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на 60 днів, оскільки строк дії запобіжного заходу спливає, а ризики, передбачені п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не зникли і існують на даний час, тому до нього не може бути застосовано іншого більш м`якого виду запобіжного заходу.

Враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні не тяжкого злочину та тяжкого злочину, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, офіційних джерел доходів не має, дані про стан його здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, за місцем проживання характеризується виключно негативно, а також наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися, що свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого, ніж тримання під вартою, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та продовжив обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 в підтримання апеляційних скарг, думку прокурора в заперечення апеляційних скарг, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали провадження в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

У відповідності до виділених матеріалів судового провадження №286/3120/20, в провадженні Овруцького районного суду Житомирської області перебувають кримінальні провадження №0000398 від 01.09.2020, №0000506 від 17.12.2020. №0000141 від 13.06.2021, №0000186 від 21.07.2021 про обвинувачення ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.ч.2, 3 ст.185 КК України, які об`єднанні в одне провадження.

01 травня 2023 року в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки строк вказаного запобіжного заходу спливає, ще не всі свідки та потерпілі допитані, а ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати, а інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

У відповідності до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ч.2 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кодексу. Зокрема, у ст. 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції повністю дотримано вимоги ст.ст. 176-178 183, 196, 199, 331 КПК України.

Так, відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується зокрема тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди.

Так, судом першої інстанції було враховано, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.ч.2, 3 ст.185 КК України, тобто, у вчиненні тяжких корисливих кримінальних правопорушень (ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України), за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, ще не допитані всі потерпілі та свідки, обвинувачений раніше судимий, негативно характеризується, через невеликий проміжок часу після звільнення з місця позбавлення волі вчинив ряд умисних злочинів, що свідчить про доведеність прокурорром ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вказані ризики прокурор підтвердив і при апеляційному розгляді.

Враховуючи доведеність прокурором зазначених ризиків та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зокрема, ризик можливого переховування має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

При цьому, апеляційний суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, апеляційний суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Ризик можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків обгрунтований тим, що вказані особи ще не допитані і у випадку зміни запобіжного заходу на більш м`який обвинувачений з метою уникнення відповідальності може впливати на потерпілих та свідків.

Ризик можливого перешкодження кримінальному провадженню обгрунтований тим, що обвинувачений може не з`являтися за викликом суду, враховуючи відсутність міцних соціальних зв`язків та його особу.

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення обгрунтований тим, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий та протягом назначного строку після звільнення з місця позбавлення волі знову обвинувачується у вчиненні ряду умисних кримінальних правопорушень.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки судом не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку обвинуваченого своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Тому доводи апелянтів про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді застави є необгрунтованими.

Крім того, в апеляційних скаргах та в судовому засіданні апеляційного суду стороною захисту не наведено доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку обвинуваченого в разі обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Також, апеляційний суд враховує, що жодних розумних гарантій добросовісної поведінки ОСОБА_8 на вказаній стадії кримінального процесу, а ні суду першої інстанції, а ні апеляційному суду надано не було.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд не визначив розмір застави, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, тобто грабежі, вчиненому повторно, поєднаному з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, суд першої інстанції обгрунтовано не визначив розмір застави.

Посилання захисника на те, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою з жовтня 2021 року, колегія суддів також вважає непереконливим доводом для зміни запобіжного заходу на більш м`який, враховуючи особу обвинуваченого та доведенність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, а тому підстав для її скасування чи зміни не має.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 01 травня 2023 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 30 червня 2023 року включно без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :