Провадження № 1-кс/344/5523/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконферензвязку скаргу адвоката ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_4 , на постанову про закриття кримінального провадження №0001703 від 23.03.2023р.,-

В С Т А Н О В И В:

Представник скаржника звернувся 08.08.2023р. з вказаною скаргою, в обґрунтування якої покликалася на зазначені у ній обставини.

Зокрема зазначив, що слідство здійснювалось на неналежному рівні, зокрема не допитані свідки, нікому не повідомлено про підозру хоча такі особи встановлені, постанова не вмотивована, посилання на цивільну справу є не зрозумілим, невірно кваліфіковано як самоуправство, а не крадіжка групою осіб.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав з підстав зазначених в ній.

Дізнавач ОСОБА_5 заперечила 21.08.2023р. доводи скарги письмово, надавши матеріали кримінального провадження на вимогу слідчого судді.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження (2 томи) вважаю, що скарга не підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Як вбачається з витягу з ЄРДР, 20.04.2016р. було внесено відомості за заявою ОСОБА_4 про те, що 11.07.2013р. в АДРЕСА_1 колишня дружина ОСОБА_6 самовільно вивезла майно, що знаходилось у спільній сумісній власності, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.356 КК України (чинна до 01.07.2020р.).

20.10.2016р. постановою слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області кримінальне провадження закрито.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду ОСОБА_7 від 07.12.2016 дану постанову було скасовано, підставою зазначено як невиконання вимоги про допит свідків та не розгляд клопотання ОСОБА_4

29.07.2017р. постановою слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області кримінальне провадження закрито.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду ОСОБА_8 дану постанову було скасовано, підставою зазначено невиконання слідчим вказівок прокурора.

09.07.2019р. постановою слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області кримінальне провадження закрито.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду ОСОБА_9 від 26.07.2019р. у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_10 , який діяв в інтересах ОСОБА_4 , на постанову про закриття кримінального провадження №0001703 відмовлено. Підставою відмови зазначено, що висновок про те, що не встановлено ознак злочину передбаченого ч.1 ст.356 КК України є вірним, оскільки вивезені речі дружиною (на той час) ОСОБА_6 здійснені в липні 2013р., отже вчинено в зареєстрованому шлюбі (розірваний 05.11.2013р. за рішенням суду). Розподіл спільного майна подружжя було предметом розгляду в цивільній справі та ухвалені судові рішення, наявні в матеріалах кримінального провадження. Слідчим на виконання попередніх ухвал та доручень, виконано вимоги процесуального керівника: направлено запити й отримано інформацію, допитано трьох свідків, зафіксовано неможливість допиту двох свідків через невстановлення місця перебування таких, інших клопотань потерпілого не заявлялось.

Не зважаючи на те, що дана постанова слідчого судді Івано-Франківського міського суду ОСОБА_9 від 26.07.2019р. набрала законної сили та оцінка діям органу досудового розслідування при винесенні постанови про закриття даного кримінального провадження надана слідчим суддею в повному обсязі по суті розгляду скарги, адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 вдруге подав скаргу 25.03.2021р. на цю ж саме постанову слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 09.07.2019р. про закриття кримінального провадження №0001703, не надавши до скарги жодної інформації суду про те, що така постанова вже була предметом оскарження і обґрунтовано відмовлено у її скасуванні, і така не оскаржувалась і набрала законної сили. При цьому, адвокат не був позбавлений права на отримання повної інформації від самого потерпілого ОСОБА_4 , якому достеменно було відомо про чинну та не скасовану ухвалу слідчого судді від 26.07.2019р. чи самостійно використати право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження (закритого майже 2 роки вже тому) під час якого було би ним встановлено наявність судового рішення на оскарження цієї ж постанови про закриття кримінального провадження №0001703.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду ОСОБА_7 скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діяв в інтересах ОСОБА_4 , від 25.03.2021р. було повернуто за пропущенням строків, однак ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 11.06.2021р. дану ухвалу слідчого судді було скасовано як передчасну (необхідність перевірки дотримання строку звернення до суду щодо оскарження такої постанови за 2019 рік безпосередньо в судовому засіданні при розгляді скарги від 25.03.2021р.), а скаргу передано на розгляд слідчого судді ОСОБА_1 за автоматичним розподілом справ.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1 від 29.06.2021р. скасовано постанову слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області 09.07.2019р., якою кримінальне провадження було закрито. Водночас слід зазначити, що оскільки слідчий на виклики слідчого судді при розгляді даної скарги від 25.03.2021р. повторно в судові засідання не з`являвся, матеріали кримінального провадження №0001703 не надав, скаржник подав заяву про розгляд скарги за його відсутності, а отже слідчий суддя був позбавлений огляду даних матеріалів кримінального провадження, в якому було вже наявне судове рішення по аналогічній скарзі на одну й ту ж постанову від 09.07.2019р. Звідси, така ухвала слідчого судді була постановлена виключно з доводів самої скарги та приховування скаржником даних про наявність оцінки такої оскаржуваної постанови слідчим суддею Івано-Франківського міського суду ще у 2019 році.

16.11.2021р. було визначено підслідність кримінального проступку, передбаченого ст.356 КК України за органом дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області. Визначено групу дізнавачів та надано відповідні доручення, які виконані.

23.03.2023р. постановою дізнавача СД Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 кримінальне провадження №0001703 від 20.04.2016р. було закрите, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Частина 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Обґрунтовуючи скаргу адвокат доводив те, що слідство здійснювалось на неналежному рівні, зокрема не допитані свідки, однак які саме свідки мали б бути допитані в скарзі не зазначається, нікому не повідомлено про підозру хоча такі особи встановлені, проте підозра не повідомлена так як дізнавач прийшов до висновку, що відсутній в діянні ОСОБА_6 (колишня дружина), ОСОБА_11 (її дочка), ОСОБА_12 (її сина) та ОСОБА_13 (її матері) склад кримінального правопорушення передбаченого ст.356 КК України. Як свідчать матеріали кримінального провадження, допитана свідком ОСОБА_6 зазначила, що дійсно в квітні 2013 року вона виносила з квартири по АДРЕСА_1 свої особисті речі, аналогічно свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 підтвердили, що допомагали ОСОБА_6 винести свої речі після прийняття рішення ОСОБА_6 про необхідність розірвання шлюбних відносин з ОСОБА_4 . При цьому, що на одночасному допиті ОСОБА_4 з кожним свідком зокрема вони відмовились надавати показання проти себе та членів своєї родини в порядку ст.63 КУ.

Щодо доводів скаржника про те, що посилання дізнавача на цивільну справу є не зрозумілим, то з такими доводами слідчий суддя не погоджується, оскільки такого посилання в оскаржуваній постанові не значиться, а є тільки застосування норм ст.60 СК України.

Разом з тим, саме у ухвалі слідчого судді від 26.07.2019р. є вірне посилання на цивільну справу №344/7401/14-ц і з даних відкритого реєстру судових рішень вбачається, що подружжя використало право вирішення спору судом щодо поділу спільного майна подружжя.

Щодо неповноти слідства, то такі доводи спростовані матеріалами кримінального провадження (в 2-х томах), так як допитано потерпілого ОСОБА_4 (ним окрім того підтверджено про допуск до спільного місця проживання подружжя всіх її членів родини (тобто дочки, сина, матері), оглянуто відеозапис з камери у дворі будинку від 11.07.2013р., на яких підтверджено виніс пакунків та речей дружиною з допомогою родичів (однак підтвердити перелік вказаних саме потерпілим речей не вбачається можливим, потерпілим і не надано докази придбання та їх вартість), призначено та проведено судову товарознавчу експертизу (тільки по тих речах, по яких вказано назву, вартість і дату придбання).

Щодо доводів скарги про те, що невірно кваліфіковано як самоуправство, а не крадіжка групою осіб, то досудове слідство велося з 2016 року і клопотання сторона потерпілого про перекваліфікацію правопорушення чи інші клопотання не подавала.

Отже, доводи скаржника про неповноту слідства, не встановлення всіх обставин та неповноти, про передчасність постанови є недоведеними перед судом.

Щодо того, що в резолютивній частині постанови відсутній перелік осіб, в діянні яких відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ст.356 КК України, то такий перелік і висновок дізнавача про осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 зазначено перед «постановив» (абзац 2,4 останнього аркушу постанови), тому таке технічне не зазначення осіб у рішенні дізнавача, при цьому що перед «постановив» чітко зазначено перелік осіб у діях яких відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ст.356 КК України, на переконання слідчого судді не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, яка належно обґрунтована та містить дані проведення всіх слідчих необхідних дій для повного і об`єктивного встановлення всіх обставин розслідування, а тому постанова про закриття кримінального провадження до скасування не підлягає.

Ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Керуючись ст. ст.303-309, ст.376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову про закриття кримінального провадження №0001703 від 23.03.2023р - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 28.08.2023р. о 9.50год..

Слідчий суддя Мирослава Польська