Провадження № 1-кс/947/7998/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.06.2023 року cлідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю користувача майна ОСОБА_3 , представника власниці майна ОСОБА_4 та користувача майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000524 від 24.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 363 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000524 відомості про яке 24.03.2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що з 2017 року ОСОБА_8 зареєстрований як фізична особа підприємець та здійснює продаж будівельними матеріалами у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 15.03.2023 року до приміщення магазину зайшли працівники відділу благоустрою Приморської районної адміністрації серед яких був чоловік, який представився старшим групи та повідомив, що обіймає посаду начальника відділу контролю та моніторингу за станом території району Приморської адміністрації Одеської міської ради ОСОБА_3 та запитав про наявність документів на оренду твердого покриття біля магазину. На що ОСОБА_8 повідомив, що звертався до Приморської районної адміністрації із заявою щодо надання дозволу, однак отримав відмову, у зв`язку з чим не має можливості надати дозвільні документи. Після чого, ОСОБА_3 зазначив про необхідність звільнення території біля магазину та виписав припис щодо демонтажу елементів оптової та роздрібної торгівлі на прилеглій до магазину території.

22.03.2023 року ОСОБА_8 з метою з`ясування причин відмови щодо виділення в оренду твердого покриття направився до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 134, де зустрівся з ОСОБА_3 . В ході бесіди останній повідомив, що з`ясує причини відмови виділення твердого покриття та повідомить. У той же день, до магазину в якому ОСОБА_8 здійснює підприємницьку діяльність прийшов ОСОБА_9 , який повідомив, що є довіреною особою керівництва Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та може вирішити всі питання пов`язані проведенням перевірок Приморською районною адміністрацією, однак за це йому щомісячно необхідно надавати грошові кошти у сумі 5000 гривень.

Однак, ОСОБА_8 усвідомлюючи протиправність вимог та те, що без передачі неправомірної вигоди у визначеній сумі, здійснювати подальшу підприємницьку діяльність не можливо буде, вимушено погодився із протиправною вимогою та звернувся до правоохоронних органів, у зв`язку з чим у подальшому діяв під контролем правоохоронних органів.

Так, 18.04.2023 року знаходячись біля магазину «Майстер» розташований за адресою: м. Одеса, вул. Кінна, 26 ОСОБА_9 виказав ОСОБА_8 вимогу надати неправомірну вигоду у виді грошових коштів у сумі 6 000 гривень за подальше безперешкодне здійснення підприємницькою діяльністю та не проведення перевірок співробітниками Приморської районної адміністрації Одеської міської ради. Однак в ході бесіди дійшли згоди щодо надання одноразової знижки у розмірі 1000 гривень та наданні грошових коштів у сумі 5000 гривень, зазначивши, що наступного місяця знижок не буде.

Продовжуючи подальшу реалізацію свого корисливого наміру спрямованого на отримання неправомірної вигоди, 19.04.2023 року ОСОБА_9 знаходячись біля магазину «Майстер» за адресою: м. Одеса, вул. Кінна, 26 одержав від ОСОБА_8 раніше обумовлену суму неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 5 000 гривень. Крім того, продовжуючи реалізацію злочинного плану спрямованого на отримання неправомірної вигоди, 19.05.2023 року біля 14 годин ОСОБА_8 , який користується номером НОМЕР_1 з номеру телефону НОМЕР_2 зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що прийде найближчим часом. У подальшому, в той же день, продовжуючи реалізацію злочинного плану, направленого на незаконне збагачення, біля 14 годин 20 хвилин ОСОБА_9 знаходячись біля магазину «Майстер» розташований за адресою: м. Одеса, вул. Кінна, 26 виказав ОСОБА_8 вимогу надати неправомірну вигоду у виді грошових коштів у сумі 6 000 гривень. Так, не бажаючи настання негативних наслідків, ОСОБА_8 виконуючи вказівку ОСОБА_9 , знаходячись біля магазину «Майстер» за адресою: м. Одеса, вул. Кінна, 26 надав останньому раніше обумовлену суму неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 6 000 гривень.

Разом з тим, в ході досудового розслідування встановлено, що у користуванні ОСОБА_3 перебуває автомобіль марки «Джип Гранд Чероккі», державний номерний знак НОМЕР_3 , власницею якого згідно реєстраційної картки є ОСОБА_4

19.06.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук автомобіля марки Джип Гранд Чероккі», державний номерний знак НОМЕР_3 в ході якого слідчим було прийнято рішення щодо його вилучення.

Разом з тим, на теперішній час є припущення, що вищезазначений автомобіль був придбаний ОСОБА_3 на грошові кошти одержані злочинним шляхом. Крім того не встановлено на якій підставі у ОСОБА_3 у користуванні перебуває автомобіль марки Джип Гранд Чероккі», державний номерний знак НОМЕР_3 .

Таким чином, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, недопущення незаконного відчуження, використання, розпорядження, виникає необхідність в накладенні арешту на автомобіль марки «Джип Гранд Чероккі», державний номерний знак НОМЕР_3 , а тому сторона обвинувачення звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

Прокурор в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання належним чином.

Представник власниці майна ОСОБА_4 та користувача майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання з огляду на те, що ні власниця майна, ані користувач майна не мають до кримінального провадження жодного відношення, відповідно до чого клопотання є необґрунтованим.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання з долученими в його обґрунтування додатками, приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Так, в клопотанні сторони обвинувачення зазначено, що автомобіль марки «Джип Гранд Чероккі», державний номерний знак НОМЕР_3 , на який сторона обвинувачення просить накласти арешт, є речовим доказом у кримінальному провадженні, адже міг бути придбаний за кошти одержанні злочинним шляхом, у зв`язку із чим може бути реалізовано іншим особам, втрачено або передано.

Слідчий суддя вважає, що за своїм змістом клопотання про арешт майна сторони обвинувачення є необґрунтованим, з огляду на наступне.

До клопотання долучено протокол обшуку та ухвалу слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку автомобіля марки ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_4 , проте у клопотанні сторона обвинувачення посилається на проведення обшуку у автомобілі марки «Джип Гранд Чероккі», державний номерний знак НОМЕР_3 .

З клопотання, а також долучених в обґрунтування матеріалів, не вбачається, яке відношення автомобіль марки «Джип Гранд Чероккі», державний номерний знак НОМЕР_3 має до кримінального провадження, в рамках якого сторона обвинувачення звертається з клопотанням про арешт майна.

Відповідно до вимог ст. 171 КПК України слідчий належним чином не мотивував своє клопотання стосовно того, який зв`язок є між кримінальним правопорушенням, яке розслідується в рамках кримінального провадження та автомобілем, який належать третій особі.

Також, з клопотання, а також долучених в його обґрунтування матеріалів, не вбачається, яке відношення власниця майна або користувач майна має до кримінального провадження, в рамках якого сторона обвинувачення звертається з клопотанням про арешт майна.

Клопотання про арешт майна не містить конкретної підстави і мети арешту вилученого майна, а також відповідного обґрунтування необхідності арешту майна. Цитування в тексті клопотання положень ст. 170 КПК України не підтверджує такої підстави і мети арешту вилученого майна, що зазначені в загальних рисах і не конкретно.

Тобто, в порушення вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, долучені до клопотання документи не підтверджують підстави, мету та відповідного обґрунтування необхідності арешту майна, а також значення вилученого майна для даного кримінального провадження.

Сторона обвинувачення в клопотанні просить заборонити ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відчужувати, користуватись, розпоряджатись автомобілем марки «Джип Гранд Чероккі», державний номерний знак НОМЕР_3 , проте слідчому судді незрозуміло яке відношення вказані особи мають до тимчасово вилученого транспортного засобу, адже власником його є ОСОБА_4 , а користувачем - ОСОБА_3 .

Отже, у клопотанні відсутнє належне обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, а стороною обвинувачення не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні.

Згідно положень ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

На підставі викладеного, враховуючи необґрунтованість та вищевказані недоліки клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000524 від 24.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 363 КК України - відмовити.

Тимчасово вилучений транспортний засіб марки «Джип Гранд Чероккі», державний номерний знак НОМЕР_3 повернути власниці ОСОБА_4 або її представнику.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1