В И Р О К

іменем України

02 травня 2023 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участі:

секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000067 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області, є громадянином України, має середню освіту, одружений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , вважається таким, що не має судимості відповідно до статті 89 Кримінального кодексу України,

у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в :

19 січня 2020 року, протягом дня, в смт Слобожанське Зміївського (нині Чугуївського) району Харківської області за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_7 разом з іншими особами, серед яких був і ОСОБА_6 , вживав спиртні напої.

У процесі вживання спиртних напоїв того ж числа близько 18:00 години на ґрунті особистих неприязних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виникла сварка, під час якої у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Реалізуючи зазначений умисел, перебуваючи у квартирі за вказаною адресою, будучи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, ОСОБА_7 взяв молоток, який знаходився в квартирі, та наніс його металевою частиною не менше як три удари в область голови ОСОБА_6 , чим спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя у виді гострої відкритої черепно-мозкової травми у формі вдавленого перелому тім`яної кістки праворуч, забою головного мозку, що призвели до розвитку травматичного субарахноїдального крововиливу, та легке тілесне ушкодження у виді забійної рани в тім`яній ділянці праворуч.

Зазначеними діями ОСОБА_7 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, однак і не заперечував, що саме від його дій потерпілий отримав тілесні ушкодження. При цьому стверджував, що діяв у стані необхідної оборони, необхідної для захисту свого життя.

Водночас, щодо обставин кримінального провадження ОСОБА_7 показав, що дійсно у вказані число та час, ОСОБА_6 був у нього вдома та вони разом вживали алкогольні напої. Також, з ними була ОСОБА_9 , до якої ОСОБА_6 почав чіплятися, а він за неї заступився. На цьому ґрунті у них с ОСОБА_6 виникла сварка, під час якої ОСОБА_6 накинувся на нього, наніс удари у його травмоване стегно. Він відчув сильний біль, схопив що було під рукою, а саме молоток, та наніс удари, потім пропонував викликати швидку, але ОСОБА_6 отямився, сів у кресло та почав питати, за що він його вдарив. Далі, прийшла ОСОБА_10 з ОСОБА_11 , які вивели з квартири ОСОБА_6 , а останній, при цьому, схопив ніж та погрожував йому, але ОСОБА_12 вибив ніж з його рук, та вони пішли. Потім, він зачинив вхідні двері та викликав поліцію, а наступного дня працівники поліції вилучили молоток.

Наполягав на тому, що діяв у стані необхідної оборони, не мав наміру спричинити будь-які тілесні ушкодження, захищався від агресивних дій ОСОБА_6 та мав лише бажання, щоб той покинув його квартиру.

Зазначеними показаннями обвинуваченого в цілому підтверджуються час і місце вчинення кримінального правопорушення, факт перебування обвинуваченого та потерпілого у стані алкогольного сп`яніння, факт сварки між обвинуваченим та потерпілим, заподіяння саме обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому, відомості щодо знаряддя, яким були нанесені тілесні ушкодження.

Крім таких показань обвинуваченого ОСОБА_7 , та незважаючи на його твердження про заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому у стані необхідної оборони, його винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, підтверджується у повному обсязі наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_6 показав про зазначені вище обставини, за яких під час спільного вживання спиртних напоїв у квартирі ОСОБА_7 між ними виник конфлікт, під час якого ОСОБА_7 наніс йому удари молотком по голові.

На підтвердження характеру та локалізації тілесних ушкоджень потерпілий надав два фотознімки, зроблені у медичному закладі, на яких зафіксований вигляд потерпілого з наявними у нього тілесними ушкодженнями на голові (том 2 а. п. 235).

Свідок ОСОБА_9 показала про обставини, за яких вона була в гостях у ОСОБА_7 , де також знаходився ОСОБА_6 . Разом вони вживали спиртні напої, потім між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виник конфлікт, а потім виникла бійка, в ході якої ОСОБА_6 взяв ніж, а ОСОБА_7 захищався, а потім наніс удари молотком по голові потерпілому. Після цього ОСОБА_6 витягнули з квартири, однак він намагався знову зайти до квартири та продовжити конфлікт.

Свідок ОСОБА_10 показала, що її чоловік ОСОБА_6 на вулиці зустрів ОСОБА_7 та вони пішли до нього додому. Далі, вони всі разом сиділи в гостях у ОСОБА_7 , там також була ОСОБА_9 . Коли вона була відсутня у квартирі, між чоловіками виникла сварка. Їй зателефонувала ОСОБА_9 та вона повернулась до квартири, де побачила, що ОСОБА_6 вже був без тями та лежав на полу, ОСОБА_7 сидів зверху на ньому, а молоток лежав поряд. Тоді, вона знову вийшла на вулицю, де зустріла знайомого ОСОБА_12 , якого попросила про допомогу. Коли вона повернулась до до квартири разом з ОСОБА_12 , її чоловік прийшов до тями, сидів і плакав, питав ОСОБА_7 , навіщо той його побив. В подальшому, під час виходу з квартири, ОСОБА_6 узяв ножа та погрожував ОСОБА_7 , але ОСОБА_12 забрав ніж, та вони разом залишили квартиру, після чого звернулись до лікарні.

Свідок ОСОБА_12 дав показання про обставини, за яких 19.01.2020 він зустрів ОСОБА_10 та, на її прохання, пішов з нею до квартири ОСОБА_7 , щоб забрати звідти додому ОСОБА_6 , який не бажав залишати квартиру. Коли він зайшов до кімнати, де знаходився ОСОБА_6 , там також був ОСОБА_7 , вони були у стані сп`яніння, сварилися, у ОСОБА_6 на голові були плями. Від допоміг вивести з квартири ОСОБА_6 , який при цьому пручався, схопив з кухонного столу ніж та намагався напасти на ОСОБА_7 . Однак він вибив ніж з рук та зламав, а потім залишив місце події та прямував до магазину. Коли він повернувся, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 вже не було.

Зазначені показання потерпілого та свідків в цілому узгоджуються між собою та в сукупності містять відомості щодо хронології та фактичних обставин, за яких ОСОБА_7 , будучи у стані сп`яніння, вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження.

Крім того, відомостями рапортів інспектора чергового Зміївського ВП ГУНП в Харківській області від 19.01.2020, 20.01.2020 підтверджується, що в АДРЕСА_3 , було госпіталізовано ОСОБА_6 з тілесними ушкодженнями, які наніс ОСОБА_7 (том 2 а. п. 49, 50, 62, 63).

Відомостями протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.01.2020 підтверджується, що потерпілий ОСОБА_6 повідомив про факт завдання йому семи ударів молотком ОСОБА_7 (том 2 а .п. 66).

Даними протоколу огляду місця події від 20.01.2020, проведеного за письмовим дозволом власника квартири ОСОБА_7 , підтверджується обстановка в квартирі АДРЕСА_2 , за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 . Під час огляду було виявлено та вилучено металевий молоток з дерев`яною рукояткою (том 2 а. п. 53-57), який постановою слідчого від 20.01.2020 визнано речовим доказом та ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 22.01.2020 накладено на нього арешт (том 2 а. п. 58, 60, 61).

Даними протоколу слідчого експерименту від 22.01.2020 підтверджується повідомлений обвинуваченим ОСОБА_7 механізм нанесення ударів молотком потерпілому ОСОБА_6 , що мало місце 19.01.2020. Під час слідчого експерименту у обвинуваченого ОСОБА_7 було вилучено спортивні штани та футболку, які постановою слідчого від 22.01.2020 визнано речовими доказами та ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 27.01.2020 на ці речі накладено арешт (том 2 а. п. 91-98).

Відповідно до квитанції №322 арештоване майно у якості речових доказів передане на зберігання до Зміївського ВП ГУНП в Харківській області (том 2 а. п. 99).

Даними довідки КНП "Зміївська центральна районна лікарня" підтверджується, що обвинувачений ОСОБА_7 20.01.2020 перебував в стані алкогольного сп`яніння 1,5 %о (том 2 а. п. 72).

Даними протоколу слідчого експерименту від 07.03.2020 за участі свідка ОСОБА_13 , підтверджується механізм нанесення ударів ОСОБА_7 молотком в області голови потерпілому ОСОБА_6 , що мало місце 19.01.2020 (том 2 а. п. 117-120).

Даними протоколу слідчого експерименту від 07.03.2020 за участі потерпілого ОСОБА_6 підтверджується механізм нанесення йому ОСОБА_7 ударів молотком по голові, що мало місце 19.01.2020 (том 2 а. п. 121-124).

Відомостями, що містяться у копіях виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 9.961, довідки КНП ХОР "Обласна клінічна лікарня" Харківської обласної ради, підтверджується, що потерпілий ОСОБА_6 з 19.01.2020 по 23.01.2020 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: гостра відкрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку середнього ступеню важкості. Втиснутий перелом тім`яної кістки справа. Субарахноїдальний крововилив. Забійні рани тім`яної ділянки справа. Стан після операції видалення вдавленого перелому (20.01.2020). Вміст етанолу в крові 1,59%. Має групу крові І, резус негативний (том 2 а. п. 69, 100).

Висновками судово-медичної експертизи №12-14/19-Зм/20 від 12.03.2020, додаткової судово-медичної експертизи №12-14/49-Зм/20 від 12.03.2020 підтверджується, що у потерпілого ОСОБА_6 мали місце: гостра відкрита черепно-мозкова травма у формі вдавленого перелому тім`яної кістки праворуч, забою головного мозку, що привели до розвитку травматичного субарахноїдального крововиливу, забійні рани в тім`яній ділянці праворуч. Вказані вище тілесні ушкодження утворилося від неодноразової дії тупого предмета, з обмеженою травмуючою поверхнею по механізму удару, можливо, внаслідок завдання ударів молотком нападаючого, і могли бути отримані в строк і при обставинах, зазначених вище. По ступеню тяжкості забійні рани в тім`яній ділянці праворуч кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я (згідно пункту 2.3.3 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995). По ступеню тяжкості гостра відкрита черепно-мозкова травма у формі вдавленого перелому тім`яної кістки праворуч, забій головного мозку, що привели до розвитку травматичного субарахноїдального крововиливу, кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя (згідно пункту 2.1.3 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995). Свідчення обвинуваченого ОСОБА_7 , надані ним під час слідчого експерименту, в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, як в механізмі нанесення тілесних ушкоджень, так і в способі їх спричинення потерпілому ОСОБА_6 . Свідчення свідка ОСОБА_13 , надані нею під час слідчого експерименту, в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, як в механізмі нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , так і в способі їх спричинення потерпілому ОСОБА_6 . Свідчення потерпілого ОСОБА_6 , надані ним під час слідчого експерименту, в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, як в механізмі нанесення йому тілесних ушкоджень, так і в способі їх спричинення (том 2 а. п. 70, 71, 127, 128).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12-14/20-Зм/20 від 21.02.2020 у обвинуваченого ОСОБА_7 мали місце: по 1 синцю в проекції правого та лівого променевозап`ястного суглоба. Вказані вище тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмета, з обмеженою травмуючою поверхнею по механізму удару, або по механізму удару-здавлення, індивідуальні особливості якого своїй травмуючій поверхні не відобразилися, і могли утворитися в строк і при обставинах, зазначених вище. По ступеню тяжкості ці тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.3.5 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995). Об`єктивних судово-медичних даних, що вказують на розташування ОСОБА_7 , у момент заподіяння йому тілесних ушкоджень, а також кількість завданих йому ударів - не мається. Виключена можливість спричинення вищевказаних тілесних ушкоджень внаслідок падіння (неодноразового) ОСОБА_7 на тупу поверхню, що не характерно для даного виду травми. Мед. документація та рентген знімки не представлені (том 2 а. п. 233, 234).

Відповідно до висновків судово-медичної імунологічної експертизи №14/80-С/20 та №14/81-С/20 від 18.02.2020 встановлено, що на футболці та спортивних штанах обвинуваченого ОСОБА_7 наявність крові не встановлена (том 2 а. п. 102, 103, 105-107).

Відповідно до висновку судово-цитологічної експертизи №15-12/59-С/2020 від 24.02.2020, на молотку, вилученому 20.01.2020 під час огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_2 , було виявлено сліди крові людини. При серологічному дослідженні виявлений антиген Н. Антиген Н властивий групі крові О (І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В. Таким чином, враховуючи результати досліджень і групу крові потерпілого, можна припустити, що дані сліди крові походять від будь-якої людини з груповою належністю крові О (І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_6 ( том 2 а. п. 109-11).

Оцінивши докази, досліджені під час судового розгляду, які є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та взаємозв`язку достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 є винуватим у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, і його дії суд кваліфікує за частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 , а також і свідка ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_7 наніс удари ОСОБА_6 молотком по голові в процесі захисту від нараду з боку останнього суд оцінив критично, оскільки будь-які фактичні дані про те, що ОСОБА_7 завдав тяжкі тілесні ушкодження потерпілому перебуваючи у стані необхідної оборони матеріали справи не містять.

Відповідно до частин 1-3 статті 36 Кримінального кодексу України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади. Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

З показань самого обвинуваченого ОСОБА_7 слідує, що він схопив молоток та завдав ударів потерпілому у відповідь на біль, що був йому спричинений ударами останнього в область травмованого стегна. Що стосується ножа, то будь-яких слідів його застосування на тілі обвинуваченого немає, а з показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 вбачається, що потерпілий схопив ножа та погрожував ним обвинуваченому вже після того, як йому були завдані тілесні ушкодження голови. При цьому, ніж у потерпілого відібрав свідок ОСОБА_12 .

За цих обставин, твердження обвинуваченого про перебування його у стані необхідної оборони під час заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому суд оцінив критично, як обраний спосіб захисту, спрямований на уникнення відповідальності за вчинене.

Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, є тяжким злочином;

- відсутність обставин, що пом`якшують покарання відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України;

- обставину, що обтяжує покарання, передбачену пунктом 13 частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України, якою визнається вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння;

- особу обвинуваченого, який вважається таким, що не має судимості відповідно до статті 89 Кримінального кодексу України (том 2 а. п. 92-94), на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував (том 2 а. п. 88), не працює, за місцем проживання селищна рада будь-якими матеріалами у відношенні нього не володіє (том 2 а. п. 89), військову службу не проходив (том 2 а. п. 91), відповідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №91 від 04.02.2020 страждає на хронічне психічне захворювання у формі дисоціального розладу особистості; за своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; у період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_7 виявляв ознаки вищевказаного хронічного психічного захворювання та перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; на теперішній час відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (том 2 а. п. 114-116).

З урахуванням сукупності зазначених відомостей щодо ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, повідомлених ним відомостей про стан здоров`я та необхідності медичної допомоги, відсутності обставин, що пом`якшують покарання, обставини, що обтяжує покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини 1 статті 121 Кримінального кодексу України.

З метою забезпечення виконання вироку, до набрання ним законної сили, належить застосувати у відношенні ОСОБА_7 запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" та з цього часу рахувати строк відбування покарання.

На підставі частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України, належить зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк затримання з 20.01.2020 до 22.01.2020, з розрахунку день затримання за день позбавлення волі.

Застосований щодо речових доказів арешт на підставі ухвал слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 22.01.2020, 27.01.2020 належить скасувати.

Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_7 винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

До набрання вироком законної сили застосувати у відношенні ОСОБА_7 запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор", взяти його під варту після проголошення вироку та з моменту фактичного взяття під варту рахувати строк відбування покарання.

На підставі частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання, строк затримання з 20.01.2020 до 22.01.2020, з розрахунку один день затримання за один день позбавлення волі.

Скасувати застосований на підставі ухвал слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 22.01.2020, 27.01.2020арешт тимчасового вилученого майна.

Речові докази, які зберігаються у Відділі поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області (квитанція №322), а саме: молоток - знищити; спортивні штани та футболку - повернути обвинуваченому ОСОБА_7 , а у разі його відмови від одержання одягу, - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: ОСОБА_1