Житомирський апеляційний суд
Справа №295/221/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження № 0000009 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 12 січня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомира, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом, правильності кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченого, просять вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. В решті вирок суду залишити без змін. Вважають вирок суду в цій частині таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначають, що призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції не врахував належним чином ставлення обвинуваченого до вчиненого, те, що він щиро кається, свою вину взнав повністю та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, характеризується позитивно та працює неофіційно, тобто має джерело доходів і може сплатити штраф.

Вироком Богунського районного суду м.Житомира від 12 січня 2023 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин.

Згідно вироку суду, 02.01.2023 року близько 22 год. 40 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 в ході словесного конфлікту, перебуваючи навпроти ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою заподіяння останній тілесних ушкоджень, своєю правою рукою, а саме кулаком наніс два удари в ділянку губ ОСОБА_9 , в ході вказаних ударів ОСОБА_9 впала на сходинковому майданчику.

Не припиняючи своїх протиправних дій, ОСОБА_8 наніс удар своєю правою ногою, в ділянку лівого стегна ОСОБА_9 .

Вказаними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синців крововиливів, садна на волосистій частині голови, обличчі та обох нижніх кінцівках, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми діями, які виразились в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

В судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце апеляційного розгляду, не заперечували про розгляд апеляційної скарги у їх відсутності.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце апеляційного розгляду.

Враховуючи думку прокурора, колегія суддів вважає можливим провадити апеляційний розгляд у відсутності потерпілої, обвинуваченого та його захисника, оскільки в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції на підставі ч.2 ст. 382 КПК України за письмовою згодою учасників судового провадження, розглянув обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 в заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не переглядається. Дії обвинуваченої ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України кваліфіковані правильно.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Так, відповідно до ч. 1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання

Згідно роз`яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) "Про практику призначення судами кримінального покарання" визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів, і призначати менш суворе покарання особам, які вперше вчинили злочин, щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину і відшкодували завдані збитки.

Відповідно до санкції ч.1 ст.125 КК України вказаний кримінальний проступок карається штрафом до 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до 200 годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Як убачається з оскаржуваного вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за вчинений ним проступок, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки що настали від дій ОСОБА_8 , особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та офіційно не працевлаштований.

Також судом першої інстанції враховано наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та відсутність обтяжуючих обставин, передбачених ст.67 КК України.

Разом з тим, оцінюючи всі вищезазначені обставини щодо скоєного проступку у їх сукупності, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України класифікується як проступок, та особи обвинуваченого, який вперше вчинив кримінальне правопорушення, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, а також має постійне місце проживання, характеризується позитивно, наявність обставини, яка пом`якшує покарання - щире каяття, активне сприяння розкриття злочину, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді 120 годин громадських робіт за ч.1 ст.125 КК України не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та є явно несправедливим внаслідок суворості.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів вбачає підстави для призначення ОСОБА_8 менш суворого виду покарання визначеного санкцією ч.1 ст.125 КК України - у виді штрафу.

На переконання колегії суддів, саме таке покарання перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення і даними про його особу, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності та індивідуалізації покарання, а також є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції зміні в частині призначення покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Богунського районного суду м.Житомира від 12.01.2023 року щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання змінити.

Призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятьдесят) грн.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді: