Справа № 357/3364/23
У Х В А Л А

про розшук та дозвіл на затримання

25 липня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглядаючи в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000846, яке внесене до ЄРДР 10 лютого 2023 року, стосовно ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В :

у ході підготовчого засідання, прокурором ОСОБА_3 заявлене клопотання, у якому він просив: застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів; у разі прийняття судом рішення щодо можливості застосування розміру застави, визначити розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КК України, а саме: 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що складає 214 720 грн.

Разом з ним, прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання, у якому він просив: надати дозвіл на затримання ОСОБА_5 , для участі у розгляді клопотання, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Мотивував його тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У ході судового розгляду виникли обставини, які дають підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Такого висновку він дійшов, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_5 на даний час не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з цим, наразі, існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення

У зв`язку з цим, ним подане клопотання про обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вважав, що через те, що обвинувачений ОСОБА_5 на даний час переховується від суду, іншим способом забезпечити його участь у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу, окрім, як затримати його, неможливо.

Захисник ОСОБА_4 при вирішенні клопотання прокурора ОСОБА_3 покладався на розсуд суду.

Судом установлено, що згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

Згідно з наявними у розпорядженні суду даними про особу ОСОБА_5 , він ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, із неповною вищою освітою, одружений, непрацюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Для розгляду обвинувального акту, стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 призначалися судові засідання. Він до суду не з`являвся 12 травня 2023 року, 23 травня 2023 року, 29 червня 2023 року, 25 липня 2023 року. Про причини своєї неявки суд не повідомив.

До того ж, з суд також застосовував до обвинуваченого ОСОБА_5 привід у судове засідання від 25 липня 2023 року. Вказані дії суду результату не дали.

Згідно з рапортом оперуповноваженого ОСОБА_6 , у ході виконання ухвали про привід: неодноразово здійснено відвідування місця проживання ОСОБА_5 та за вказаною адресою двері ніхто не відчинив; виконувались телефонні дзвінки на номер: НОМЕР_1 , що належать ОСОБА_5 про те даний номер телефону не є активним; було опитано сусідів, що проживають в квартирі АДРЕСА_2 , які повідомили, що протягом довгого терміну не бачили ОСОБА_5 за адресою його проживання та місце знаходження їм невідоме. У зв`язку з цим місце перебування ОСОБА_5 встановити не вдалося.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 187 КПК України, якщо слідчий, прокурор подав разом із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, слідчий суддя, суд приймає рішення згідно зі статтею 189 цього Кодексу.

Судом установлено, що прокурором разом з клопотанням про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, подане клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, відтак суд має прийняти рішення згідно зі ст. 189 КПК України.

Згідно із ч. 4 ст. 189 КПК України, при вирішенні питання про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу, прокурор має довести, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, а також є достатні підстави вважати, що:

1) обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Отже, суд, для надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу, на підставі наданих доказів, має установити, чи є достатні підстави вважати, що до обвинуваченого може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою та, що він переховується від органів досудового розслідування чи суду.

Судом установлено, що у підготовчі судові засідання обвинувачений ОСОБА_5 не з`являвся, причини неявки суд не повідомив. За результатами приводу, установити місце перебування останнього працівникам поліції не вдалося.

За вказаних обставин, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 ухилився від суду.

Отже, суд вважає, що ч. 3 ст. 189 КПК України дозволяє постановити рішення про надання дозволу на його затримання з метою його приводу, у разі, якщо у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для застосування до останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд вважає, що з огляду на санкцію ч. 3 та ч. 4 ст. 190 КК України, закон дозволяє застосувати до обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Суд зазначає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, принцип презумпції невинуватості, закріплений у пункті 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, буде порушено, якщо судове рішення або по суті твердження представника держави щодо обвинуваченого у вчиненні злочину відображає думку, що він є винним, тоді як його вину ще не доведено відповідно до закону. За відсутності формального висновку цього достатньо для припущення, що суд або відповідна посадова особа вважає обвинуваченого винним, і передчасне висловлення такої думки судом неодмінно порушить принцип презумпції невинуватості. Однак слід розрізняти твердження, які відображають думку про винуватість особи, та твердження, які просто описують «стан перебування під підозрою». Перші порушують презумпцію невинуватості, тоді як другі розглядаються як беззаперечні у різних ситуаціях, розглянутих Судом (п. 136 рішення ЄСПЛ у справі «Грибник проти України» за заявою № 58444/15, від 17 вересня 2020 року).

Отже, питання обґрунтованості підозри на стадії судового розгляду, у ході вирішення питання про обрання запобіжного заходу, не вирішується, оскільки предметом судового провадження є обвинувальний акт, за результатами розгляду якого суд ухвалює вирок або постановляє ухвалу, по суті пред`явленого обвинувачення. Суд не має права до вирішення питання по суті робити висновок про винуватість чи невинуватість особи.

Суд вважає доведеною наявність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки прокурором ОСОБА_3 доведений ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказане суд мотивує тим, що обвинувачений ОСОБА_5 не працевлаштований, інших джерел доходів немає, обвинувачується у вчиненні злочину вчиненого, з корисливого мотиву, що може свідчити про можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень, який передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суду доведено, що з огляду на ступінь ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду, його процесуальну поведінку, запобігти установленому ризику передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, іншими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою неможливо.

Отже, викладене, свідчить про те, що наявні підстави, передбачені ст. 189 КК України, для надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою приводу.

За таких обставин, суд задовольняє клопотання прокурора ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 , з метою приводу, для розгляду клопотання про обрання їй запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно із ст. 186 КПК України, клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Отже, розгляд клопотання, про застосування запобіжного заходу, без участі обвинуваченого не передбачений.

Відповідно до ч. 3 ст. 190 КПК України, ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, а обвинуваченого до суду, про що слідчий суддя, суд повідомляє прокурора; відкликання ухвали прокурором.

Отже, ухвала суду про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого має обмежений строк дії, який перевищує строк розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У зв`язку із цим, на даний час, підстав для розгляду клопотання прокурора ОСОБА_3 , про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, немає і його необхідно залишити без розгляду.

У свою чергу, відповідно ч. 1 ст. 335 КПК України, у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Отже, у разі, якщо є підстави вважати, що обвинувачений ухилився від суду, суд зупиняє судове провадження стосовно нього до його розшуку.

Як установлено вище, обвинувачений ОСОБА_5 ухилився від суду, у зв`язку з цим є підстави, передбачені ч. 1 ст. 335 КПК України, для оголошення обвинуваченого ОСОБА_5 в розшук та зупинення провадження до його завершення.

Керуючись ст. 189-191, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - залишити без розгляду.

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою приводу, для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Оголосити обвинуваченого ОСОБА_5 в розшук.

Виконання розшуку доручити Білоцерківському районному управлінню поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, організацію - прокурору Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 .

Надати дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою приводу до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вказати, що обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, із неповною вищою освітою, одружений, непрацюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Після затримання, доставити обвинуваченого ОСОБА_5 , протягом 36 годин з моменту затримання, до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, за адресою: вул. П.Скоропадського, 4-А, м. Біла Церква, Київська область, 09108.

Про затримання ОСОБА_5 повідомити прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , за адресою: вул. Шолом-Алейхема, буд. 38-А, м. Біла Церква, Київська область, 09100.

Згідно із ч. 5 ст. 191 КПК України, службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію зазначеної ухвали.

Дозвіл на затримання чинний протягом шести місяців, з дня постановлення ухвали.

Кримінальне провадження № 0000846, яке внесене до ЄРДР 10 лютого 2023 року, стосовно ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - зупинити до закінчення розшуку.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Ухвала втрачає силу з моменту: приводу обвинуваченого до суду, або закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або добровільного з`явлення обвинуваченого до суду.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1