Провадження № 1-кп/127/322/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000177 від 09.09.2019 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 про надання доручення Вінницькому міському відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області на складення досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Вказане клопотання мотивовано тим, що сторона захисту позбавлена можливості подати до суду належні та допустимі докази, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки такими доказами можуть бути лише наслідки досудової доповіді, яка у відповідності до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про пробацію» застосовується виключно на підставі запиту суду до органу пробації про надання досудової доповіді щодо обвинуваченого.

У ході судового провадження захисник ОСОБА_5 своє клопотання підтримав та просив суд його задовольнити з підстав викладених у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечував щодо задоволення клопотання захисника.

Суд, вислухавши клопотання захисника, думки учасників судового провадження, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засідання суд має право прийняти такі рішення, зокрема, про доручення представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Нормами ч. 5 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених КПК України, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.

Аналізуючи вказані норми закону, суд позбавлений можливості надавати доручення органу пробації на складання досудової доповіді на будь якій стадії судового провадження, оскільки законодавець чітко зазначає, що надання відповідного доручення можливе лише на стадії підготовчого судового засідання.

Так, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2023 призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України. У підготовчому судовому засіданні був присутній захисник ОСОБА_3 , який жодних клопотань не заявляв та не просив суд про надання доручення органу пробації на складання досудової доповіді.

Вимоги Закону України «Про пробацію», якими керується захисник ОСОБА_5 у своєму клопотанні лише передбачають можливість та порядок складання досудової доповіді представниками органу пробації та послідовність їх дій у разі надання відповідного доручення суду, однак не вказують, що суд має право постановляти відповідну ухвалу на будь якій стадії провадження.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що вказаний обвинувальний акт призначений до судового розгляду, суд не вбачає законних підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 про надання доручення Вінницькому міському відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області на складення досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , а тому у вказаному клопотання слід відмовити.

Крім того, у ході судового провадження прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_3 може переховуватись від суду, може продовжувати вчинювати злочини та може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання прокурора та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника.

Суд вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Глава 18 КПК України визначає мету та підстави застосування запобіжних заходів, роз`яснює загальні положення, визначає обставини, що враховуються при обранні, продовженні запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є найбільш суворішим запобіжним заходом.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід розглядати у кожній справі окремо з урахуванням її особливостей (Рішення ЄСПЛ «Jecius проти Литви» заява №34578/97 від 31.07.2000).

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом, але за наявності чітких ознак, що цього вимагає справжній суспільний інтерес, який не зважаючи на наявність презумпції невинуватості переважає інтереси забезпечення права на свободу.

З вказаного слідує, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає вимогам КПК України, але й постановлено з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Судом встановлено, що у межах даного кримінального провадження ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.03.2023 до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2023 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 продовжувався.

При вирішенні заявленого клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує вимоги ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, при вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 суд, крім наявності ризиків зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини у тому числі зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

З урахуванням вказаного, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки останній обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, до затримання проживав поза межами Вінницької області, офіційного місця роботи та стабільного джерела доходу не мав.

Суд вважає, що прокурором доведені ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, а тому він може і надалі продовжувати вчинювати злочини, оскільки ОСОБА_3 зареєстрований та проживає у м. Миколаєві, а тому може переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_3 відоме місце проживання свідків у вказаному кримінальному провадженні він може чинити на них тиск, а також обвинувачений ОСОБА_3 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, клопотання прокурора, клопотання захисника та вислухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ухвали суду не перестали існувати та не зменшились, а тому підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні встановлено не було.

При цьому, судом враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_3 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 314, 314-1, 331, 370, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні захисника ОСОБА_5 про надання доручення Вінницькому міському відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області на складення досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_3 відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 19.08.2023 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення у частині продовження строку тримання під вартою, в решті ухвала оскарженню не підлягає.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду у частині продовження строку тримання під вартою не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» для виконання та вручення обвинуваченому ОСОБА_3 .

Суддя: