Справа № 635/4241/23
Провадження №1-кп/635/328/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_3

сторона захисту: обвинувачена ОСОБА_4

захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Харкова, громадянки України, на момент вчинення кримінального правопорушення старший солдат, молодший інспектор прикордонної служби 3 категорії оператор групи комплексу відеоспостереження та сигналізації відділення зв`язку відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (Тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем у військовому званні «старший солдат», проходячи військову службу за контрактом, перебуваючи на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 3 категорії - оператора групи комплексу відеоспостереження та сигналізації відділення зв`язку відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, достовірно знала та усвідомлювала, що повинна неухильно дотримуватись вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24 березня 1999 року, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24 березня 1999 року, які зобов`язують її: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків, 24 лютого 2022 року приблизно о 05:00 годині, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, отримала наказ «База», на виконання якого мала прибути до місця дислокації підрозділу ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований у селі Веселе Липецької сільської територіальної громади Харківського району Харківської області, однак остання, реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання з`являтися на службу, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до місця дислокації підрозділу, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за відсутності поважних причин, 24 лютого 2022 року на місце несення служби у село Веселе Липецької сільської територіальної громади Харківського району Харківської області не прибула. Після чого, до 26 квітня 2023 року проводила час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

У судовому засіданні прокурор подав угоду про визнання винуватості, що укладена 27 липня 2023 року між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

Враховуючи, що між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_4 досягнуто угоди, суд розглядає справу відповідно до положень ст. 472, ч. 4 ст. 474, ст. 475 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість в обсязі обвинувачення, щиро розкаялася.

Дії ОСОБА_4 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

27 липня 2023 року між ОСОБА_4 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у присутності її захисника адвоката ОСОБА_5 та прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону ОСОБА_3 досягнуто угоди про визнання винуватості, яка підписана сторонами. При укладанні зазначеної угоди ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України за вказаних обставин, а також була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_4 , з урахуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч. 5 ст. 407 КК України у виді службового обмеження для військовослужбовця терміном один рік з відрахуванням в дохід держави із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 у розмірі 10 відсотків.

Суд вважає необхідним затвердити умови угоди, укладеної між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і ухвалити вирок на підставі такої угоди з наступних підстав.

Угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та ОСОБА_4 відповідає вимогам КПК України, підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено. Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим Загальною частиною Кримінального кодексу України.

27 січня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці», який посилює відповідальність особи, тому суд, на підставі статті 5 КК України, застосовує Закон, який пом`якшує кримінальну відповідальність у редакції на день вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні заявила, що вона цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами кримінального провадження угоди і що вона не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, інтересам суспільства та держави і даним особи обвинуваченої, яка на психоневрологічному та наркологічному обліку не перебуває, незаміжня, має на утриманні двох синів неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відомості про батька у яких записані за вказівкою матері на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України, не засуджена, відповідно до наказу Начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 16-ОС від 17 березня 2022 року військову службу старшого солдата ОСОБА_4 призупинено, останню звільнено з посади та ОСОБА_4 вважається такою, що не виконує (не несе) обов`язків служби, призупинено контракт останньої про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України, має задовільну службову характеристику.

Матеріали кримінального провадження, надані стороною обвинувачення, свідчать про наявність події кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 і що в її діях є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Кваліфікація дій ОСОБА_4 стороною обвинувачення визначена правильно. Умови угоди щодо міри кримінального покарання відповідають вимогам закону та загальних засад призначення покарання і застосування положення ст. 69 КК України при призначенні покарання за ч. 5 ст. 407 КК України відповідно до вимог ст. 5 КК України в даному випадку є можливим, оскільки кримінальне правопорушення вчинено в період до запровадження обмежень застосування ст. 69 КК України в таких випадках і кримінальний закон, що встановлює зазначене обмеження не має зворотної дії у часі.

Крім того, угода про визнання винуватості укладена добровільно за участі адвоката і відсутні підстави, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови в затвердженні такої угоди. При укладенні угоди також враховані обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховані дані про особу, її характеристика, сімейний стан на наявність на утримання двох дітей, тому суд вважає можливим призначити міру показання відповідно умов укладеної угоди.

Витрати, пов`язані із проведенням експертиз, речові докази та цивільні позови по справі відсутні.

Керуючись ч. 1 ст. 69, ч. 5 ст. 407 КК України, ст. ст. 368, 370, 373-376, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

затвердити угоду про визнання винуватості від 27 липня 2023 року, укладену між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001160 від 06 червня 2023 року.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити їй у покарання з урахуванням ч. 1 ст. 69 КК України, більш м`якого, не зазначеного в санкції ч. 5 ст. 407 КК України у виді службового обмеження для військовослужбовця терміном один рік з відрахуванням в дохід держави із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 у розмірі 10 відсотків.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладання угоди;

прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Суддя ОСОБА_1