Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 307/2685/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.06.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Винонградів обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000952 від 13.09.2013 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянка України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , одружений, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307, ч.2 ст.315, ч.2 ст.317 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що в період з січня 2013 року по 10 січня 2014 року (більш точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах незаконно придбав невстановлену кількість незаконно виготовленого наркотичного засобу канабісу (марихуани), який згідно з затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (таблиця 1, список №1) є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено Законом України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», після чого, діючи умисно, незаконно зберігав даний наркотичний засіб з метою збуту в підсобному приміщенні дворогосподарства - сараї, яке розташовано за місцем його проживання в АДРЕСА_1 , де обладнав кімнату для незаконного вживання наркотичних засобів, а також неодноразово незаконно збував стороннім особам наявний у нього наркотичний засіб - канабіс (марихуану) за наступних обставин.

Так, у січні 2013 року (більш точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , перебуваючи у вищезазначеній кімнаті, діючи умисно, незаконно збув (продав) ОСОБА_8 невстановлену кількість канабісу (марихуани) за 70 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 на початку квітня 2013 року (більш точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено), у вищезазначеній кімнаті, діючи умисно, повторно, незаконно збув (продав) неповнолітньому ОСОБА_9 невстановлену кількість канабісу (марихуани) за 120 гривень.

У подальшому, ОСОБА_6 у квітні 2013 року (більш точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено), у вищезазначеній кімнаті, діючи умисно, повторно, незаконно збув (продав) неповнолітньому ОСОБА_9 невстановлену кількість канабісу (марихуани) за 100 гривень.

Крім того, на початку червня 2013 року (більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_6 у вищезазначеній кімнаті, діючи умисно, повторно, незаконно збув (продав) невстановлену кількість канабісу (марихуани) ОСОБА_8 , неповнолітнім ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за 100 гривень.

Також, 27 червня 2013 року близько 15 години ОСОБА_6 , перебуваючи біля торгового центру «Атлант» по вул. Привокзальній у м. Рахів, діючи умисно, повторно, незаконно збув (продав) неповнолітньому ОСОБА_9 невстановлену кількість канабісу (марихуани) за 100 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 у липні 2013 року (більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено), знаходячись у приміщенні будинку, розташованому в АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, незаконно збув (продав) ОСОБА_11 невстановлену кількість канабісу (марихуани) за 150 гривень.

Крім того, у вересні 2013 року (більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_6 у м. Рахів, діючи умисно, повторно, незаконно збув (продав) неповнолітньому ОСОБА_12 невстановлену кількість канабісу (марихуани) за 150 гривень.

Також, 09 січня 2014 року близько 21 години ОСОБА_6 , перебуваючи кімнаті, обладнаній ним для незаконного вживання наркотичних засобів в підсобному приміщенні дворогосподарства - сараї, яке розташовано за місцем його проживання в АДРЕСА_1 , діючи умисно, повторно, незаконно збув (продав) ОСОБА_8 невстановлену кількість канабісу (марихуани) за 120 гривень.

Дії ОСОБА_6 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, - незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинені повторно, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби.

Крім того, ОСОБА_6 упродовж січня - 27 червня 2013 року (більш точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, неодноразово схиляв сторонніх осіб, у тому числі неповнолітніх, до вживання особливо небезпечних наркотичних засобів - канабісу (марихуани) його шляхом куріння за наступних обставин.

Так, у січні 2013 року (більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , перебуваючи у підсобному приміщенні дворогосподарства - сараї, яке розташовано за місцем його проживання в АДРЕСА_1 , де він обладнав кімнату для незаконного вживання наркотичних засобів та виготовив саморобний пристрій для вживання шляхом куріння наркотичного засобу канабісу (марихуани), діючи умисно, схилив ОСОБА_8 до вживання особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу (марихуани) шляхом куріння та надав для цього зазначену кімнату, на що останній погодився.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 у лютому 2013 року та в кінці листопада 2013 року (більш точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено), знаходячись у вищезазначеній кімнаті, діючи умисно, повторно, умисно під час розмови схилив неповнолітнього ОСОБА_12 до вживання особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу (марихуани) шляхом куріння та надав для цього зазначену кімнату і виготовлений саморобний пристрій, на що останній погодився.

Крім того, ОСОБА_6 у березні 2013 року (більш точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено) в м. Рахів, діючи умисно, повторно, усно під час розмови схилив ОСОБА_13 до вживання особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу (марихуани) шляхом куріння, на що останній погодився.

Також, на початку квітня 2013 року (більш точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено) у м. Рахів ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, усно під час телефонної розмови схилив неповнолітнього ОСОБА_9 , до вживання особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу (марихуани) шляхом куріння у вищезазначеній кімнаті, надавши її та саморобний пристрій для цього, на що останній погодився.

У подальшому, ОСОБА_6 у квітні 2013 року (більш точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у вищезазначеній кімнаті, діючи умисно, повторно, під час усної розмови схилив неповнолітнього ОСОБА_9 до вживання особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу (марихуани) шляхом куріння та надав для цього зазначену кімнату і виготовлений саморобний пристрій, на що останній погодився.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 у кінці травня 2013 року (більш точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено), в м. Рахів, діючи умисно, повторно, під час усної розмови схилив ОСОБА_14 до вживання особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу (марихуани) шляхом куріння, на що останній погодився.

Крім того, на початку червня 2013 року (більш точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, усно під час телефонної розмови схилив ОСОБА_8 до вживання особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу (марихуани) шляхом куріння у вищезазначеній кімнаті, надавши її та саморобний пристрій для цього, на що останній погодився.

Також, 27 червня 2013 року близько 15 години ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, усно під час телефонної розмови схилив ОСОБА_9 до вживання особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу (марихуани) шляхом куріння, на що останній погодився.

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 315 КК України, - схиляння певної особи до вживання наркотичних засобів, вчиненому повторно щодо двох чи більше осіб, або щодо неповнолітнього, а також особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 317 КК України.

Крім того, ОСОБА_6 у період з січня до початку червня 2013 року (більш точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, організував місце для систематичного незаконного вживання особливо небезпечних наркотичних засобів - канабісу (марихуани), обладнавши у підсобному приміщенні дворогосподарства - сараї, яке розташовано за місцем його проживання в АДРЕСА_1 , кімнату для незаконного вживання наркотичних засобів шляхом встановлення стола, лавки і ліжка, та утепливши стіни, та виготовив саморобний пристрій для вживання шляхом куріння наркотичного засобу канабісу (марихуани), утримував та надавав зазначене приміщення іншим особам для вживання наркотичних засобів за наступних обставин.

Так, у січні 2013 року (більш точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_6 , діючи умисно, надав ОСОБА_8 вищезазначену кімнату для вживання особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу (марихуани) шляхом куріння з використанням для цього виготовленого саморобного пристрою.

Крім того, у лютому 2013 року та в кінці листопада 2013 року (більш точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, надав неповнолітньому ОСОБА_12 вищезазначену кімнату для вживання особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу (марихуани) шляхом куріння з використанням для цього виготовленого саморобного пристрою.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 в кінці березня 2013 року (більш точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено) діючи умисно, повторно, надав ОСОБА_15 та неповнолітньому ОСОБА_9 вищезазначену кімнату для вживання особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу (марихуани) шляхом куріння з використанням для цього виготовленого саморобного пристрою.

Також, ОСОБА_6 на початку квітня 2013 року та у квітні 2013 року (більш точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено) діючи умисно, повторно, двічі надав неповнолітньому ОСОБА_9 вищезазначену кімнату для вживання особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу (марихуани) шляхом куріння з використанням для: цього виготовленого саморобного пристрою.

У подальшому, ОСОБА_6 на початку червня 2013 року (більш точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено) діючи умисно, повторно, надав ОСОБА_8 , неповнолітнім ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вищезазначену кімнату для вживання особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу (марихуани) шляхом куріння з використанням для цього виготовленого саморобного пристрою.

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 317 КК України, тобто в організації та утриманні місць для незаконного вживання наркотичних засобів, а також наданні приміщення з цією метою, вчиненому повторно.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 315, ч. 2 ст. 317 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вини у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 315, ч. 2 ст. 317 КК України заперечив та показав, що наркотики ніколи не продавав, нікого до вживання наркотичних речовин не схиляв, ніякі місця для вживання наркотиків не утримував.

Зазначив, що вдома, по вул.Щорса в м.Рахів він інколи сидів з друзями чи знайомими під навісом в прибудові, щоб не заходити в будинок, бо батьки вже буди старші і хворі. Дійсно він курив кальян, який купив у Львові, однак з наркотиками справи не мав.

В поліцію його викликали як свідка бійки. Його налякали і він почав себе обмовляти.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 показав, що проживає в АДРЕСА_3 . З ОСОБА_16 знайомий лише візуально. Декілька разів перетиналися в клубі. Коли затримали ОСОБА_17 працівники міліції йому наказали говорити, що він два рази купляв від ОСОБА_16 марихуану та курив з ним. У нього тоді була кримінальна справа і матері говорили, що якщо не буде співпрацювати, то його посадять. Фактично все тоді вирішувала мити, бо він був неповнолітнім.

Насправді такого не було. Він ніколи у ОСОБА_16 нічого не купляв в тому числі і наркотики.

Працівники міліції його лякали, що зроблять з нього співучасника.

Насправді його зловили із наркотиками і він признався, видав в кого купляв. Однак співробітники міліції наказали вказати на ОСОБА_16 .

У судовому засіданні досліджені наступні докази сторони обвинувачення:

- протокол обшуку з фототаблицею від 15.01.2014 р. (а.с. 34-42 т.3);

- висновок судово-хімічної експертизи від 17.01.2014 за №18/21 із довідкою про витрати на 4 арк. (а.с. 46, 47-49 зв. т.3),

- висновок судово-хімічної експертизи від 17.01.2014 за №18/20 із довідкою про витрати на 4 арк. (а.с. 50, 51-53 зв. т.3);

- висновок судово-хімічної експертизи від 17.01.2014 за №18/19 із довідкою про витрати на 4 арк. (а.с.54, 55-57 зв. т.3),

- постанову від 21.01.2014 про визнання речовими доказами і передачу на зберігання (а.с.58-59 т.3).

- вимогу щодо судимості №49 від 13.02.2014 року (а.с.62-62 зв. т.3);

- довідку виконавчого комітету Рахівської міської ради №329 від 13.01.2014 р. про склад сім`ї ОСОБА_6 (а.с.63 т.3);

- характеристику ОСОБА_18 по місцю проживання (а.с.63/1 т.3);

- акт обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_6 (64 т.3);

- довідки ЛКК№217/10 від 14.02.2014 року щодо перебування ОСОБА_6 на «Д» обліках (а.с.65, 66, 67 т.3);

- вирок Рахівського районного суду Закарпатської області відносно ОСОБА_9 від 15.11.2013 року (справа №305/2035/13-к) (а.с.68-72 т.3);

- протокол проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 04.02.2014 року (а.с.73-75 т.3);

- протокол огляду речей від 06.03.2014 року з фото таблицею (а.с.76-83 т.3);

- постанову про визнання речовими доказами і передачу на зберігання від 06.03.2014 року (а.с.84-).

В судовому засіданні досліджено фотоапарат марки Кодак, ігрову приставку Sony PlayStation 2 з двома джойстиками та шнурами, та оптичними дисками з іграми, мобільний телефон марки Нокіа та мобільний телефон Самсунг.

Суд, заслухавши прокурора, який вважав доведеною вину обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень та просив призначити покарання за ч.2 ст. 307 КК України - позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна, за ч.2 ст.315 КК України - позбавлення волі строком на 8 років, за ч.2 ст.317 КК України - позбавлення волі строком на 5 років та у порядку ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, обвинуваченого, який вини у вчинені кримінального правопорушення не визнав, просив виправдати, захисника, який зазначив, що жодних належних та допустимих доказів винуватості підзахисного у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, матеріали кримінального провадження не містять, а тому просив обвинуваченого виправдати, свідка, дослідивши та вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши надані сторонами кримінального провадження кожний доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до таких висновків.

Протокол обшуку з фототаблицею від 15.01.2014, в ході якого за місцем проживання ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено подрібнену речовину рослинного походження, загорнуту в папір, корок з отвором, обмотаний фольгою та ізоляційною стрічкою, 13 шматків фольги і металеву сіточку, 4 паперові згортки і поліетиленовий пакетик є допустимим доказом у розумінні ст.86 КК України.

Однак вказаний доказ є неналежним доказом, оскільки не підтверджує жодне з висунутих обвинувачень, що ОСОБА_6 в період з січня 2013 року по 10 січня 2014 року, діючи умисно, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах незаконно придбав невстановлену кількість незаконно виготовленого наркотичного засобу канабісу (марихуани), який згідно з затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (таблиця 1, список №1) є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено Законом України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», після чого, діючи умисно, незаконно зберігав даний наркотичний засіб з метою збуту в підсобному приміщенні дворогосподарства - сараї, яке розташовано за місцем його проживання в АДРЕСА_1 , де обладнав кімнату для незаконного вживання наркотичних засобів, а також неодноразово незаконно збував стороннім особам наявний у нього наркотичний засіб - канабіс (марихуану) (обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України), чи упродовж січня - 27 червня 2013 року, діючи умисно, неодноразово схиляв сторонніх осіб, у тому числі неповнолітніх, до вживання особливо небезпечних наркотичних засобів - канабісу (марихуани) його шляхом куріння (обвинувачення в частині ч.2 ст.315 КК України), чи у період з січня до початку червня 2013 року, діючи умисно, організував місце для систематичного незаконного вживання особливо небезпечних наркотичних засобів - канабісу (марихуани), обладнавши у підсобному приміщенні дворогосподарства - сараї, яке розташовано за місцем його проживання в АДРЕСА_1 , кімнату для незаконного вживання наркотичних засобів шляхом встановлення стола, лавки і ліжка, та утепливши стіни, та виготовив саморобний пристрій для вживання шляхом куріння наркотичного засобу канабісу (марихуани), утримував та надавав зазначене приміщення іншим особам для вживання наркотичних засобів (обвинувачення за ч.2 ст. 317 КК України), тобто не підтверджує існування чи відсутність обставин, що відповідно до положень ч.1 ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Дослідженим протоколом обшуку лише встановлено, що за місцем проживання обвинуваченого було виявлено суху подрібнену речовину рослинного походження.

Висновок судово-хімічної експертизи від 17.01.2014 за №18/21, відповідно до якого подрібнена речовина рослинного походження, зеленого кольору, загорнута в шматок паперу є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом (марихуаною). Маса канабісу (марихуани) становить 0,0127 г.; висновок судово-хімічної експертизи від 17.01.2014 за №18/20, відповідно до якого на корку із отвором, обмотаним фольгою та ізоляційною стрічкою, 13 шматках фольги і металевій сіточці є сліди особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісу (марихуани); висновок судово-хімічної експертизи від 17.01.2014 за №18/19, відповідно до якого на 4 паперових згортках та поліетиленовому пакетику є сліди особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісу (марихуани); постанова від 21.01.2014 про визнання вилучених в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , речей речовими доказами та накладна про їх здачу до кімнати зберігання є допустимими доказами у розумінні ст.86 КК України.

Однак вказані докази є неналежними доказами, оскільки не підтверджують жодне з висунутих обвинувачень, тобто не підтверджують існування чи відсутність обставин, що відповідно до положень ч.1 ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Зазначеними доказами лише встановлено, що вилучена під час обшуку 15.01.2014 року в будинку, у якому проживав ОСОБА_18 суха подрібнена речовина є наркотичним засобом канабісом (марихуаною) масою 0,0127 г та на вилучених в ході обшуку предметах є сліди особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс (марихуана).

Вироком Рахівського районного суду від 15.11.2013 року (справа №305/2035/13-к) ОСОБА_9 засуджено за ч.1 ст.315 КК України - схиляння певної особи до вживання наркотичного засобу. Вказаним вироком встановлено, що Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_9 , 27.06.2013 року, близько 11 год., у телефонній розмові, запропонував своєму знайомому ОСОБА_19 разом вжити наркотичний засіб канабіс (марихуану), після чого того ж дня, близько 15 год., в м. Рахів, по вул. Б.Хмельницького, на території колишньої Рахівської картонної фабрики, в невикористаному закинутому приміщенні, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_19 , вжили, шляхом куріння, за допомогою спеціального саморобного пристрою, суху речовину рослинного походження, а саме: суміш тютюну із канабісом (марихуаною), який згідно з затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовині прекурсорів» (таблиця 1, список № 1), являється особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено Законом України «Про обіг в Україні наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», введений в дію Постановою Верховної Ради України № 61/95 ВР від 5.02.1995 року.

Разом з тим, допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_9 показав, що наркотики у ОСОБА_6 не придбавав. Наговорювати на ОСОБА_16 його змушували працівники міліції.

Досліджений вирок Рахівського районного суду від 15.11.2013 року (№305/2035/13-к) є неналежним доказом вини ОСОБА_6 , оскільки жодне з пред`явлених обвинувачень не доводить.

Протокол проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 04.02.2014 року є недопустими доказом з огляду на наступне.

Згідно вимог до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно ч.1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате (ч.2 ст.89 КПК України).

Підстави визнання доказів недопустимими зазначені у ч.2, 3 ст. 87 КПК України.

Згідно ч.2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;

3) порушення права особи на захист;

4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;

5) порушення права на перехресний допит;

Згідно ч.3 ст. 87 КПК України недопустимими є також докази, що були отримані:

1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;

2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень;

3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження;

4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог ч.1 та ч. 2 ст. 106 КПК України протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення.

До складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії.

Додатки до протоколу є невід`ємною частиною протоколу, у зв`язку з цим дослідженню підлягають безпосередні джерела протоколу про проведення НСРД та ухвали, на підставі яких вони здійснювалися.

Суд констатує, що стороною обвинувачення не надано суду ухвалу (постанову) апеляційного суду Закарпатської області про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - знаття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та цифровий носій, на якому безпосередньо відображено результати проведення НСРД. Такі матеріали судом не досліджувалися.

Суд констатує, що суд сприяв учасникам у реалізації їх прав, зокрема і стороні обвинувачення, надав достатньо часу для представлення вказаних доказів, разом з тим, надати вказані докази стороною обвинувачення не виявилося можливим.

За таких обставин сам по собі протокол проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж без ухвали суду апеляційної інстанції про надання дозволу та без безпосереднього носія таких доказів (оптичний диск, флеш картка) не може вважатися допустимим доказом.

Протокол огляду речей від 06.03.2014 року, яким оглянуто мобільний телефон Nokia 1280 МЕІ НОМЕР_1 , з сім карткою мобільного оператора Лайф з написом НОМЕР_2 ; мобільний телефон Samsung з сім карткою мобільного оператора Київстар з написом НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , пластикову картка від стартового пакету Лайф, з надписом "Ваш номер НОМЕР_7 ", та оптичний диск з написом «не таємно» є неналежним доказом, оскільки пред`явленого обвинувачення не підтверджує.

Оскільки у судовому засіданні безпосередньо диск CD R не досліджувався, то в тій частині є недопустимим.

Покази допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_9 є допустимими, та належними доказами, оскільки оскільки надані в судовому засіданні та свідок чітко ствердив, що в обвинуваченого ОСОБА_6 наркотичні засоби не придбавав.

Заперечень на ухвали слідчого судді, винесених на досудовому розслідуванні, не поступало.

Інших доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 307, ч.2 315 та ч.2 ст.317 КК України стороною обвинувачення не надано і суд дійшов висновку, що всі можливості отримання будь-яких достовірних доказів вичерпані.

Стороною захисту докази не надавалися.

Доводи сторони захисту про визнання доказів недопустимими, зокрема протоколу про проведення НРСД, розглянуто та надано їм оцінку при оцінці доказів.

Таким чином ухвалюючи вирок відносно обвинуваченого суд дійшов таких висновків.

Статтею 7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

У статті 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципів верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно вимог ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Вимогами ст.370 КПК України, передбачено, що судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17.07.1997 року ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у справі «Бербера, Мессеге и Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року №5 "Зі змінами внесеними постановами від 04.06.1993 року №3 та від 03.12.1997 року №12", всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх не можливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Відповідно до роз`яснень п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку", обвинувальний ухил при вирішенні питання про винуватість чи невинуватість підсудного є неприпустимим. Всі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь підсудного.

Докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 , на які посилався прокурор в судовому засіданні, ретельно перевірені та належним чином оцінені з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності.

Оцінивши в сукупності вказані обставини та докази, які покладені в основу обвинувачення, суд дійшов висновку, що досудовим розслідуванням не встановлено та не здобуто, а державним обвинуваченням не представлено в ході судового розгляду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що:

ОСОБА_6 в період з січня 2013 року по 10 січня 2014 року (більш точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах незаконно придбав невстановлену кількість незаконно виготовленого наркотичного засобу канабісу (марихуани), який згідно з затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (таблиця 1, список №1) є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено Законом України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», після чого, діючи умисно, незаконно зберігав даний наркотичний засіб з метою збуту в підсобному приміщенні дворогосподарства - сараї, яке розташовано за місцем його проживання в АДРЕСА_1 , де обладнав кімнату для незаконного вживання наркотичних засобів, а також неодноразово незаконно збував стороннім особам наявний у нього наркотичний засіб - канабіс (марихуану) (обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України),

упродовж січня - 27 червня 2013 року (більш точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, неодноразово схиляв сторонніх осіб, у тому числі неповнолітніх, до вживання особливо небезпечних наркотичних засобів - канабісу (марихуани) його шляхом куріння (обвинувачення в частині ч.2 ст.315 КК України),

у період з січня до початку червня 2013 року (більш точної дати та часу у ході досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, організував місце для систематичного незаконного вживання особливо небезпечних наркотичних засобів - канабісу (марихуани), обладнавши у підсобному приміщенні дворогосподарства - сараї, яке розташовано за місцем його проживання в АДРЕСА_1 , кімнату для незаконного вживання наркотичних засобів шляхом встановлення стола, лавки і ліжка, та утепливши стіни, та виготовив саморобний пристрій для вживання шляхом куріння наркотичного засобу канабісу (марихуани), утримував та надавав зазначене приміщення іншим особам для вживання наркотичних засобів (обвинувачення за ч.2 ст. 317 КК України).

Тобто стороною обвинувачення не виконано встановленого ч.1 ст.92 КПК України обов`язку доведення належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами наявності в інкримінованому ОСОБА_6 діянні обставин, передбачених статтею 91 КПК України, а обвинувачення побудоване на припущеннях.

Разом з тим, жодного доказу органом досудового розслідування не здобуто та суду не надано щодо тих обставин, які підлягають дослідженню за ч.2 ст. 307, ч.2 ст.315 та ч.2 ст.317 КК України.

За вказаних обставин ОСОБА_6 не може бути притягнутий до кримінальної відповідальності.

Доводи прокурора про наявність в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307, ч.2 ст.315 та ч.2 ст.317 КК України, зокрема, що його вина підтверджена протоколом про результати проведення НСРД, висновками експерта, постановами про визнання речовими доказами, вироком Рахівського районного суду відносно ОСОБА_9 за ч.1 ст.315 КК України ретельно перерірена та судом надана їм юридична оцінка.

Посилання прокурора на показання свідків, які недопитані у судовому засіданні суперечить принципу безпосередності дослідження доказів судом і покладені в основу обвинувального вироку бути не можуть. Доводи прокурора є помилковими та не підтверджуються жодними доказами кримінального провадження.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.373 КПК України, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, ухвалюється виправдувальний вирок.

Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу. Якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті 284 цього Кодексу виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Враховуючи наведені обставини, на підставі ретельного дослідження наданих в ході судового слідства доказів, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не було доведено поза розумним сумнівом наявності в діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, вчинені повторно, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби, за ч.2 ст.315 КК України, тобто у схилянні певної особи до вживання наркотичних засобів, вчиненому повторно щодо двох чи більше осіб, або щодо неповнолітнього, а також особою, яка раніше вчинила один іі злочинів, передбачених статтями 307, 317 КК України, за ч. 2 ст. 317 КК України, тобто в організації та утриманні місць для незаконного вживання наркотичних засобів, а також наданні приміщення з цією метою, вчиненому повторно у зв`язку з чим обвинуваченого необхідно визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України за відсутності у її діянні складу кримінального правопорушення.

Судом також враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме:

- згідно копії характеристики №20 від 23.01.2014 р. по місцю проживання характеризується позитивно (а.с. 63/1 т.3);

- згідно Вимоги у УІАЗ УМВС України в Закарпатській області № 49 від 13.02.2014 р. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не судимий (а.с62-62 зв. т.3);

- на Д обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває (а.с.65, 66, 67 т.3).

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експерта віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.368, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.307, ч.2 с.315 та ч.2 ст.317 КК України та виправдати у зв`язку з відсутністю у його діянні складу кримінального правопорушення.

Речові докази:

- подрібнену речовину рослинного походження, загорнуту в шматок паперу, яка являється наркотичним засобом (канабісом); стебла рослин; корок з отвором, обмотаний фольгою і ізоляційною стрічкою, 13 шматків фольги і металічну сіточку; паперові згортки і паперовий пакетик (накладна №16 від 03.02.2014 року) - знищити;

- мобільний телефон Nokia 1280 МЕІ НОМЕР_1 , з сім карткою мобільного оператора Лайф з написом НОМЕР_2 ; мобільний телефон Samsung з сім карткою мобільного оператора Київстар з написом НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , пластикову картка від стартового пакету Лайф, з надписом "Ваш номер НОМЕР_7 ", фотоапарат марки Кодак, ігрову приставку Sony PlayStation 2 з двома джойстиками та шнурами повернути ОСОБА_6 як власнику.

Документальні докази залишити при справі.

Витрати на залучення експерта у розмірі 880,20 гривень, з яких 293,40 гривень як витрати Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Закарпатській області за висновком експерта №18/21 від 20.01.2014 р.; 293,40 гривень за висновком експерта №18/20 від 17.01.2014 р.; за висновком експерта №18/19 від 20.01.2014 р. віднести на рахунок держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому та потерпілому підлягає врученню негайно після проголошення.

ГоловуючийОСОБА_1

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3