Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/671/23
номер провадження 1-кс/695/431/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2023 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду

Черкаської області - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша клопотання слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000225 від 10.02.2023 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золотоноша, Черкаської області, громадянина України, українця, не одруженого, освіта середня, особою з інвалідністю будь-якої групи, учасником та ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, депутатом будь-якого рівня, учасником АТО (ООС) не є, офіційно не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимий:

1) 03.06.2022 вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена,

2) 30.09.2022 обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України направлено до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, рішення не прийнято,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000225 від 10.02.2023 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадження №0000225 від 10.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється в тому, що він, будучи раніше судимим 03.06.2022 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 309 КК України, маючи не зняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став, та повторно скоїв новий злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , підозрюється в тому, що він у невстановлений слідством час та неустановленому слідством місці, всупереч встановленому законом порядку обігу психотропних речовин - Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, з корисливих мотивів, з метою збуту, незаконно придбав кристалічну речовину білого кольору, яка, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-23/2328-НЗПРАП від 24.02.2023 являється наркотичним засобом, обіг якого заборонено - метадон, массою 0,420 грама, яку в подальшому зберігав при собі з метою збуту.

Також, ОСОБА_5 підозрюється в тому, що він 24.02.2023 близько 12 години 30 хвилин, перебуваючи поблизу церкви по вул. Баха в м. Золотоноша Черкаської області, умисно, незаконно, всупереч встановленому законом порядку обігу психотропних речовин - Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення збув ОСОБА_7 наркотичну речовину - метадон, массою 0,420 грама, за грошові кошти в сумі 800 грн.

24 лютого 2023 року ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, фактичний час затримання 12 годин 50 хвилин.

24 лютого 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.02.2023; даними протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 24.02.2023; протоколом видачі предметів від 24.02.2023; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 24.02.2023; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 24.02.2023; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 24.02.2023; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 24.02.2023; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 24.02.2023; даними протоколу обшуку домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 від 24.02.2023; даними висновку експерта № СЕ-19/124-23/2328-НЗПРАП від 24.02.2023; іншими матеріалами кримінального провадження.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.02.2023 відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 24.04.2023 включно.

Постановою керівника Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_12 від 14.04.2023 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 24.05.2023.

Закінчити досудове розслідування вказаного кримінального провадження в межах строку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 не можливо з об`єктивних причин, оскільки необхідно: долучити до матеріалів всі судово-хімічні експертизи; виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; виконати інші слідчі та процесуальні дії, в яких виникне необхідність.

Проведення зазначених слідчих (розшукових) та процесуальних дій потребує додаткового часу, а їх результати мають вирішальне значення для остаточної кваліфікації вказаного кримінально-караного діяння, судового розгляду в процесі доказування та ухвалення відповідних процесуальних рішень.

Враховуючи, що досудове розслідування кримінального провадження не може бути завершене в межах строку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати, виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Таким чином, на думку органів слідства вказані обставини свідчать про неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваного. Хоча запобіжний захід у виді тримання під вартою і є винятковим запобіжним заходом, але жоден інший із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, що визначені ст. 177 КПК України, а його вік, стан здоров`я та сімейний стан не перешкоджають йому перебувати під вартою.

За вказаних обставин слідчий за згодою з прокурором звернулись до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали подане клопотання, просили його задовольнити, зазначивши при цьому, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки ризики у кримінальному провадженні не перестали існувати.

Підозрюваний, позицію якого підтримав його захисник проти задоволення клопотання не заперечував.

Вивчивши клопотання, заслухавши позиції сторін кримінального провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про існування ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваної, слідчий суддя зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до положень статей 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування у строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження застосування підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення, передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Так, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позицій Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладених у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» від 29.11.1988, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено слідчим суддею при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Крім того, слідчим суддею враховується позиція ЄСПЛ, викладена у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984, відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У п. 42 рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» від 13.01.2011 зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Зі змісту клопотання вбачається, що для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного процесуального рішення у кримінальному провадженні, органу досудового розслідування необхідно виконати ряд процесуальних дій, провести ряд слідчих (розшукових) дій та прийняти ряд процесуальних рішень, які об`єктивно неможливо провести до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді, зокрема необхідно: долучити до матеріалів всі судово-хімічні експертизи; виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; виконати інші слідчі та процесуальні дії, в яких виникне необхідність.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, з огляду на долучені до матеріалів судового провадження матеріали, враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані, які характеризують особу останнього, його вік, соціальні зв`язки, сімейний та майновий стан.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

З огляду на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, при цьому враховуючи, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеними, зважаючи на характер інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 може вчинити дії щодо переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, та таким чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, з огляду на що, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та заявленим у судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеним необхідність продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки, на його переконання, саме такий вид запобіжного заходу, забезпечить виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість органу досудового розслідування досягти завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Крім того, вивченням даних про особу підозрюваного встановлено, що доказів того, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 перешкоджає його триманню під вартою слідчому судді стороною захисту не надано, з огляду на це слід вважати, що таких перешкод не має.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, суспільну небезпечність інкримінованого діяння, зазначає про можливість внесення застави та виконання покладених на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків згідно з ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.02.2023.

Доведеність винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки це є предметом встановлення в ході досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування.

Враховуючи, що строк досудового розслідування закінчується 24.04.2023, а по кримінальному провадженню ризики, які передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, клопотання слідчого підлягає до задоволення в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. 2, 7, 176, 177, 178, 183, 192-194, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування на 36 (тридцять шість) днів, тобто до 24.05.2023, включно з можливістю внесення застави та виконання покладених на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків згідно з ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.02.2023.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Повний текст ухвали проголошено о 08 год 25 хв 24.04.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1