СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/4979/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року Слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , та прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000121 від 11.07.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, про накладення арешту на майно,-

встановив:

До суду надійшло клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000121 від 11.07.2022 року, про арешт квартири площею 39,3 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Вказане клопотання обґрунтовується тим, що Відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000121 від 11.07.2022 за ч. 3 ст. 190, ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Київської обласної прокуратури.

У ході досудового розслідування встановлено, що 22.07.2021 невстановлені особи, діючи умисно, шляхом обману, незаконно заволоділи житловим будинком площею 55,7 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , та належав померлому ОСОБА_6 шляхом реєстрації права власності у державного реєстратора Богуславської міської ради Обухівського району Київської області на підставі договору купівлі-продажу 2012 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу серії ВРІ № 139076 від 06.03.2012, посвідченого приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу за реєстровим № 438, ОСОБА_7 придбав будинок за адресою: АДРЕСА_3 у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відповідно до договору проживав за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до актового запису про смерть № 20 від 31.08.2020 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Трилісся, Фастівського району, Київської області.

В той же час, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухомість право власності на вказаний будинок за ОСОБА_7 зареєстровано 22.07.2021 державним реєстратором виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області під № 59416942, тобто через 9 років після укладення договору та через 1 рік після смерті законного власника ОСОБА_6 .

Допитаний свідок ОСОБА_7 показав, що з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 він не знайомий, ніяких договорів з вказаними особами не укладав, довіреності нікому на надавав. Факт того, що він був власником приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , заперечує, будь-яких договорів про його купівлю або продаж не підписував. Також зазначив, що не відвідував у 2012 році Автономну Республіку Крим та м. Севастополь, тому не міг підписувати будь-які документи у приватного нотаріуса в м. Севастополі.

Таким чином, вказане нерухоме майно незаконно вибуло із власності ОСОБА_6 та в подальшому було незаконно відчужено третім особам.

Крім того, встановлено, що 21.07.2021 група осіб у складі ОСОБА_8 , який є братом ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , діючи умисно, шляхом обману, незаконно заволоділи квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , та яка належала померлому ОСОБА_10 . Так, 21.07.2021 за ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу від 18.11.2011, укладеному між ним та померлим ОСОБА_10 , посвідченого нібито у приватного нотаріуса Бучанського міського нотаріального округу Київської області, зареєстровано право власності на нерухоме майно квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 39,3 кв. м. Вказана квартира належала ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У подальшому ОСОБА_9 04.08.2021 укладає договір купівлі-продажу вказаної квартири з ОСОБА_8 , який з метою отримання доходів та приховування слідів злочину укладає 28.08.2021 договір купівлі-продажу вказаної квартири із третьою особою ОСОБА_5 . За фактом заволодіння шляхом обману нерухомим майном ОСОБА_10 на підставі повідомлення УСР в Київській області ДСР НП України прокурором внесені відомості до ЄРДР 0000094 за ч. 3 ст. 190 КК України, які об`єднані із матеріалами кримінального провадження № 0000121.

Також в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 в останнього було вилучено копії документів на ім`я ОСОБА_7 , а саме копія паспорта, картки платника податків та інші.

Згідно допиту ОСОБА_11 рідного брата ОСОБА_10 , який нібито 18.11.2011 року продав свою квартиру, що за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у своїй квартирі що за вищевказаною адресою, та ОСОБА_11 добре спілкувався зі своїм братом та по спільній домовленості з ним та іншими родичами повинен був стати спадкоємцем вказаної квартири, проте у 2021 році дізнався що з 21.07.2021 власником квартири є невідома йому особа. Та ОСОБА_11 повідомив, що він дуже добре спілкувався з братом та якби останній вирішив продавати свою квартиру чи продав би її раніше то неодмінно повідомив би його.

Таким чином, вказане нерухоме майно незаконно вибуло із власності ОСОБА_10 та в подальшому було незаконно відчужено третім особам.

Вказане нерухоме майно, а саме квартира площею 39,3 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є предметом злочину в кримінальному провадженні, а також може бути використано для забезпечення можливого цивільного позову та зберігатися до набрання законної сили судовим рішенням по вказаним речовим доказам у кримінальному провадженні.

На теперішній час в ході досудового розслідування встановлено потерпілого, який є братом померлого ОСОБА_10 , у зв`язку із чим для забезпечення в подальшому прав потерпілих на відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, виникла необхідність у накладенні арешту на неї з метою попередження подальшого відчуження нерухомого майна.

Таким чином, нерухоме майно, яке є предметом вчинення злочину, є таким, що відповідає вимогам, визначеним ст. 98 КПК України.

04.07.2023 винесено постанову про визнання речовим доказам квартиру площею 39,3 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . На теперішній час право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

З метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також з метою припинення злочинної діяльності, виникла необхідність у накладенні арешту на це майно.

Прокурор у судовому засіданні вимоги клопотання підтримав.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши доводи прокурора, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на вказану земельну ділянку, оскільки прокурором доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, існують ризики приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження цього майна.

Керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000121 від 11.07.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, про накладення арешту на майно, задовольнити.

Накласти арешт на квартиру площею 39,3 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, без виклику якої було постановлено ухвалу, - строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії даної ухвали.

Повний текст ухвали складено та оголошено 30.08.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1