Справа № 947/9377/23
Провадження № 1-кп/947/838/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2023 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду вм.Одесі кримінальне провадження № 0000086 від 17.02.2023 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лисичанськ, Луганської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, без офіційного місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-21.09.2006 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна, на підставі ст. 71 КК України остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на 8 років 7 місяці з конфіскацією майна;

- 08.06.2015 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.289 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, 11.07.2019 року звільнений відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України

ВСТАНОВИВ:

16.02.2023 приблизно о 17 годині 45 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи території на паркувального майданчика магазину «Сільпо», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська 54, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_5 , яка в руках тримала мобільний телефон марки «Oppo» модель «А17», темно-синього кольору з ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 .

У цей момент у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме мобільним телефоном марки «Oppo» модель «А17», що належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи намір на протиправне заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_5 , підійшов до останньої та в розмові з нею, шляхом зловживання довірою, під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінку, попросив у потерпілої надати йому мобільний телефон, не маючи наміру в подальшому повернути телефон власниці.

Введенна в оману ОСОБА_5 , погодилася та передала ОСОБА_4 свій мобільний телефон марки «марки «Oppo» модель «А17, будучи впевненою в тому, що після телефонного дзвінка, ОСОБА_4 поверне їй належний мобільний телефон.

Однак ОСОБА_4 , заволодівши вищевказаним майном ОСОБА_5 шляхом зловживання, не маючи наміру повернути його власниці, покинув місце скоєння кримінального правопорушення, тим самим заподіявши їй майнову шкоду на загальну суму 5555 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, (шахрайство) вчинене повторно.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та надав наступні покази. Так, ОСОБА_4 пояснив, що 16.02.2023 року ввечері він на паркові біля магазину «Сільпо», за адресою: м.Одеса, вул.Люстдорфська 54, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_5 , яка в руках тримала мобільний телефон. Він вирішив заволодіти цим телефоном. Він підійшов до потерпілої, якій сказав, що йому потрібно здійснити дзвінок та попросив у потерпілої надати йому мобільний телефон, не маючи наміру в подальшому повернути телефон власниці. Потерпіла йому повірила та передала йому свій мобільний телефон. Отримавши від потерпілої мобільний телефон, він з місця скоєння кримінального правопорушення втік. У скоєному ОСОБА_4 щиро розкаявся, просив суд розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Потерпіла надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість. Також, обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

За таких обставин, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особистість, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, (шахрайство) вчинене повторно, доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст.50 КК України, мети не тільки кари, а й виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, якв обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, його щире каяття в скоєному, активне сприяння розслідуванню кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, тобто пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосований.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 110, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосований.

Речові докази вважати повернутими за належністю власнику.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1