Дата документу 31.08.2023 Справа № 335/5886/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1167/23 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/5886/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 (з доповненнями) на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 25 липня 2023 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Тунісу, громадянина Туніської Республіки, перебуває в Україні на підставі посвідки № НОМЕР_1 на постійне проживання в Україні, проживає у АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.383, ч.3 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 23.09.2023 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений просив ухвалу суду скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою застосувати відносно нього не пов`язаний із триманням під вартою запобіжний захід. Свої вимоги мотивував тим, що вказані у клопотанні прокурора ризики є абстрактними та не підтверджені жодними доказами. Обвинувачений протягом тривалого часу перебуває під вартою за відсутності доказів його винуватості. Між тим, судом першої інстанції не наведено мотивів щодо недостатності застосування альтернативного запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , а також порушено його право на захист. Судом не взято до уваги наявність у обвинуваченого двох неповнолітніх дітей на утриманні та міцних соціальних зв`язків. ОСОБА_8 раніше не судимий, до затримання займався підприємницькою діяльністю, має активну життєву позицію. Апелянт вказує на наявність осіб, які зможуть надати йому житло у м.Запоріжжі. Крім того, під час розгляду клопотання прокурора про продовження тримання обвинуваченого під вартою для оцінки наявних у провадженні ризиків є недостатнім посилання на тяжкість пред`явленого обвинувачення як на основну підставу для продовження вказаного запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_9 , яка була належним чином повідомлена про дату, час і місце апеляційного розгляду, в судове засідання апеляційного суду не з`явилася. На адресу Запорізького апеляційного суду надійшла заява про розгляд даного провадження без її участі. А тому апеляційний розгляд з огляду на ч.4 ст.422-1 КПК здійснено без участі захисника ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію обвинуваченого, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні передбачених ч.2 ст.383, ч.3 ст.307 КК кримінальних правопорушень.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існують ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків, тому необхідно продовжити строк його тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання встановленим ризикам.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики переховування від суду та незаконного впливу на свідків об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 .

На підтвердження вказаних ризиків свідчить те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів проти правосуддя та у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, серед яких особливо тяжкий, становить підвищений ступінь суспільної небезпеки, і за їх вчинення передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

На переконання апеляційного суду, зазначений ризик підсилюється тим, що ОСОБА_8 є громадянином Туніської Республіки та перебуває на території України на підставі посвідки на постійне проживання.

Крім того, достовірних відомостей щодо наявності осіб, які зможуть надати обвинуваченому житло у м.Запоріжжі, на що посилається ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, матеріали провадження не містять та під час апеляційного розгляду не надано.

Зазначені обставини у своїй сукупності дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані кримінальні правопорушення.

Також колегією суддів встановлено, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 не завершено і наразі триває, а тому з огляду на обставини вчинення інкримінованих злочинів та характер висунутого обвинувачення існують достатні підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, дійшла висновку, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 перебувати на волі.

Наведені вище відомості у їх сукупності дали суду достатні підстави для висновку, що більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання встановленим ризикам.

Посилання апеляційної скарги ОСОБА_8 щодо перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей не можуть бути беззаперечними підставами для зміни запобіжного заходу. Навіть за наведених характеризуючих обставин ОСОБА_8 офіційного та стабільного джерела доходу не має. Крім того, на момент апеляційного перегляду ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягла повноліття.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо тривалого тримання його під вартою, колегія суддів зауважує, що сама по собі тривалість тримання особи під вартою також не може бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу за відсутності інших достатніх та вагомих підстав для прийняття такого рішення.

Посилання обвинуваченого про недоведеність пред`явленого йому обвинувачення є передчасними, оскільки ці питання безпосередньо стосуються доказування винуватості чи невинуватості особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, і підлягають оцінці при розгляді місцевим судом справи по суті пред`явленого цій особі обвинувачення. Апеляційний суд під час перевірки рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання особи під вартою, ухваленого під час судового розгляду, перевіряє лише наявність передбачених ст.177 КПК ризиків та необхідність продовження застосування щодо неї обмежувального заходу.

Всупереч доводам апеляційної скарги ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає порушення права на захист обвинуваченого, оскільки розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно нього проведено за участі захисника ОСОБА_9 . Судом першої інстанції дотримано вимог ч.1 ст.52 КПК, оскільки участь захисника у даному провадженні є обов`язковою.

Між тим, колегія суддів вважає, що сама по собі тяжкість пред`явленого обвинувачення не є достатньою підставою для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , натомість судом першої інстанції було враховано сукупність усіх встановлених у даному провадженні обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою особи.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою відповідає характеру і тяжкості інкримінованих діянь, даним про особу обвинуваченого та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_8 під вартою, надані матеріали провадження не містять.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого мотивів, не вбачає законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 (з доповненнями) залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 25 липня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4