САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/716/23
Провадження № 1-кп/726/62/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2023 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів

судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора: ОСОБА_4 ,

захисник адвокат: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_6 ,

потерпілі: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003014 від 30.09.2022 року за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Артемівськ, зареєстрований за адресом: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресом: АДРЕСА_2 , громадянин України, не одружений, із середньою освітою, не працюючий, у силу ст. 89 КК України раніше не судимий, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

21 вересня 2022 року, близько 17 години, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи вдома у потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , заволодів належною потерпілому банківською карткою № НОМЕР_1 , емітентом якої є АТ КБ «Приватбанк», яка в силу вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХП від 02 жовтня 1992 року, п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи коштів в Україні» № 2346 III від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-Ш від 07 грудня 2000 року, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року № 414, та ст. 200 Кримінального кодексу України, є офіційним документом. У подальшому, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно- небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що вказана картка є офіційним документом, реалізуючи свій умисел, направлений на привласнення картки, з метою подальшого її використання, з корисливих мотивів, привласнив зазначену вище картку, розпорядившись нею на власний розсуд. Також, 21 вересня 2022 року, близько 17 години, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримавши від потерпілого ОСОБА_7 банківську картку № НОМЕР_1 , емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк», з рахунком № НОМЕР_2 , видану на ім`я ОСОБА_7 , заволодів останньою шляхом привласнення, не повернувши її власнику, переслідуючи злочинний умисел, з корисливих мотивів, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, а саме на зняття грошових коштів з вищевказаного рахунку банківської картки, діючи умисно, протиправно, таємно, викрав із вказаної картки грошові кошти, а саме: о 16 год. 58 хв., зняв в банкоматі АТ КБ «ПриватБанк» №2425 за адресою: м. Чернівці, проспект Незалежності, 89, грошові кошти в сумі 800 грн; 22.09.2022 о 20 год. 01 хв., зняв в банкоматі АТ КБ «ПриватБанк» №3106 за адресою: м. Чернівці, вул. Небесної Сотні, 1А, грошові кошти в сумі 1000 грн; 22.09.2022 о 20 год. 02 хв., зняв в банкоматі АТ КБ «ПриватБанк» №3106 за адресою: м. Чернівці, вул. Небесної Сотні, 1А, грошові кошти в сумі 200 грн; 23.09.2022 о 16 год. 27 хв., перебуваючи в магазині за адресою: АДРЕСА_4 у ФОП ОСОБА_9 здійснив купівлю товарів на суму 126 грн. 99 коп.; 23.09.2022 о 16 год. 28 хв., перебуваючи в магазині за адресою: АДРЕСА_4 , у ФОП ОСОБА_9 здійснив купівлю товарів на суму 39 грн.; 24.09.2022 о 08 год. 18 хв., зняв в банкоматі АТ КБ «ПриватБанк» №3106 за адресою: м. Чернівці, вул. Небесної Сотні, 1А, грошові кошти в сумі 200 грн.; 24.09.2022 о 08 год. 19 хв., зняв в банкоматі АТ КБ «ПриватБанк» №3106 за адресою: м. Чернівці, вул. Небесної Сотні, 1А, грошові кошти в сумі 200 грн.; 24.09.2022 зняв в банкоматі АТ «КредоБанк», грошові кошти в сумі 500 грн.; 24.09.2022 зняв в банкоматі АТ «КредоБанк», грошові кошти в сумі 400 грн.; Тобто, своїми протиправними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 3465 грн. 99 коп. Окрім цього, 04 січня 2023 року близько 13 години ОСОБА_6 , під час перебування в кімнаті №4 ОКУ «Чернівецького обласного центру соціально-психологічної допомоги», що за адресою: м. Чернівці, вул. Івана Підкови, 11 в якій тимчасово проживає як внутрішньо-переміщена особа, реалізуючи виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, маючи на меті особисте збагачення, протиправно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану згідно указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», викрав з-під подушки грошові кошти в сумі 8000 гривень, які належать сусіду по кімнаті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим спричинив йому матеріальну шкоду на вказану суму та якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 357 КК України , а саме у викраденні офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів та за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраданні чужого майна (крадіжки), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, розкаювався та пояснив, що дійсно він 21.09.2022 прийшов в гості до ОСОБА_7 , вирішив залишитись у нього переночувати. На наступний ранок потерпілий ОСОБА_7 отримавши пенсію на свою банківську карту попросив обвинуваченого ОСОБА_6 купити йому продукти, при цьому віддавши обвинуваченому свою карту та назвав код до неї. Він, після того як отримав банківську карту почав використовувати її і на власний розсуд без дозволу на те ОСОБА_7 . Крім того, в січні 2023 року викрав у свого сусіда по кімнаті ОСОБА_8 з-під подушки 8000 грн., на які купував продукти харчування. Пояснює, що частина коштів ним вже відшкодована, решту поверне пізніше. Вину та цивільні позови потерпілих визнає повністю.

Під час судового засідання обвинувачений у вчинених кримінальних правопорушеннях розкаявся, просив суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень просив суд визнати недоцільним дослідження доказів у частині обставин вчинення цих кримінальних правопорушень, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_10 в судовому засіданні просили суд суворо не карати ОСОБА_6 та задовольнити цивільний позов у повному обсязі.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінальних проваджень, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даних кримінальних проваджень та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, за вище встановлених обставин.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 357 КК України , а саме у викраденні офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів та за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраданні чужого майна (крадіжки), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, згідно з вимогами статей 65-67 ККУкраїни враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме за ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком; обставинами, які пом`якшують його покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, часткове відшкодування шкоди потерпілим, зважаючи на скрутне матеріальне становище обвинуваченого, з урахуванням того, що останній є ВПО та використння ним викрадених коштів на купівлю продуктів харчування; обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не вставнолено.

Отже суд зауважує, що активне сприяння розкриттю злочину з боку обвинуваченого виразилось у активному сприянні у встановленні обставин, регламентованих ст. 91 КПК України.

При визначенні виду і розміру кримінального покарання суд також враховує, що одним із європейських стандартів кримінального судочинства є принцип «nulla poena sine lege» (ніякого покарання без закону), закріплений у ч. 1 ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 «не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення», а також принцип «пропорційності», коли призначене особі покарання є непропорційним втручанням держави у права людини (остаточне рішення ЄСПЛ від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12).

Згідно прецедентної судової практики ЄСПЛ «тяжкість вчиненого злочину не повинна бути основним визначальним фактором щодо покарання, а щодо ув`язнення та його строків акценти треба зміщувати в бік досягнення ресоціалізації», тобто незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства. При цьому, суд враховує автономну концепцію поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98), хоча це не виключає, що покарання може бути спрямоване на досягнення кількох цілей, поряд з карою та запобіганням це може бути ще й відшкодування.

Враховуючи викладене, засади, передбачені ст. 65 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає за потрібне призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ч. 4 ст. 185 КК України та призначити ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Також судом враховані дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, неодружений, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання як ВПО.

Судом також враховані доводи прокурора викладені в судових дебатах щодо призначення остаточного покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України.

Також судом враховано відношення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, отже суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_6 у межах встановлених у санкції ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, що передбачає відповідальність за вчинення вказаних кримінальних правопорушень, із застосуванням ст. 69 КК України, з визначенням покарання у порядку ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 не можливе без ізоляції від суспільства і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження нових кримінальних правопорушень, а також відповідати цілям та меті покарання.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були заявлені цивільні позови до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення майнової шкоди, завданої потерпілим, а саме: ОСОБА_7 2465 грн., ОСОБА_8 4000 грн., які обвинувачений ОСОБА_6 визнав повністю.

У відповідності зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями фізичної особи потерпілому відшкодовується особою, яка завдала шкоду.

Судом встановлено, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 була заподіяна майнова шкода, розмір якої не заперечується ОСОБА_6 , тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст.100 КПК України необхідно вирішити долю речових доказів.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання у вигляді:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на один рік;

- за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 , за даним вироком призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_7 -задовольнити. Стягнути з ОСОБА_6 2465 грн. матеріальної шкоди на користь ОСОБА_7 .

Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_8 -задовольнити. Стягнути з ОСОБА_6 4000 грн. матеріальної шкоди на користь ОСОБА_8 .

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Речові докази по справі, а саме: DVD-R диск № 00031310 вх 574 119-ВБ від 01.02.2023, DVD-R диск з записами з камер відеоспостереження за 05.01.2023 р., DVD-R диск з відеозаписами «XVR_ch1_mail_ 5500_5900» - залишити при матеріалах кримінального провадження, грошові кошти у сумі 2900 грн. на а.с. 95 повернути потерпілому ОСОБА_8 в рахунок погашення заявленого цивільного позову.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Обвинувачений, захисник, потерпілі, мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Головуючий суддяОСОБА_1