У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/819/23 (справа № 308/12398/23), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000830 від 28.04.2023 року, про обвинувачення, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Ільниця Іршавського району, Закарпатської області, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючої, раніше не судимої,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

27 квітня 2023, о 10 годині 45 хвилин, ОСОБА_5 , керуючи технічно-справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Ford», моделі «Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Ужгород, по пр. Свободи, по крайній правій смузі, зі сторони вул. М. Заньковецької, в напрямку вул. Перемоги, зупинилась на «стоп» лінія дорожньої розмітки на забороняючий «червоний» сигнал світлофору, перед регульованим пішохідним переходом та не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була і могла їх передбачити, тобто діючи зі злочинною недбалістю, проявила неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечила безпеку дорожнього руху, не виконала вимоги п. 8.7.3. (ґ) та 18.2 Правил дорожнього руху України, розпочала рух на забороняючий «жовтий» сигнал світлофору в той час, коли на пішохідному переході справа на ліво відносно руху її авто, завершував перехід проїзної частини пішохід - ОСОБА_4 , тим самим передньою частиною свого авто скоїла наїзд на пішохода, від якого останній отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, Мотруничу 1.1, було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: «закритого уламкового імпресійного перелому зовнішнього виростку лівої велико-гомілкової кістки із зміщенням».

Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути виступаючі частини кузова рухаючогося легкового автомобіля, і є характерними для ДТП, а саме для наїзду на пішохода автомобілем. По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час ДТП, яка мала місце 27.04.2023 року.

Дані тілесні ушкодження привели до розладу здоров`я строком понад 3 тижні (більше як 21 день) і за цією ознакою згідно п 2.2.2. "Правил судовомедичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

У такий спосіб ОСОБА_5 порушила вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України), а саме: п. 8.7.3. (ґ) - «Сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів» п. 18.2 - «На регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

З технічної точки зору, при встановлених в ході досудового розслідування вихідних даних, у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, стали дії водія автомобіля «Ford», моделі «Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_2 - ОСОБА_5 , яка не дотримавшись вимог пунктів 8.7.3. (ґ) та 18.2 Правил дорожнього руху України, розпочала рух на забороняючий сигнал світлофору та не пропустила пішохода, який завершував перехід по пішохідному переході.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

28.07.2023 року до суду надійшло клопотання від 28.07.2023 року від обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_6 за яким вони просять суд: ОСОБА_5 , обвинувачену у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , відомості про яке внесено в ЄРДР за № 0000830 від 28.04.2023р. - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

В судовому засіданні 21.08.2023 року обвинувачена та її захисник клопотання підтримали та просили суд його задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_5 після роз`яснення суті обвинувачення за ч. 1 ст. 286 КК України та положень ст. 63 Конституції України, ст. 18 і ст. 284 КПК України, а також права на повний судовий розгляд, вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України визнала повністю за обставин, викладених вище, щиро розкаялася та наполягала на розгляді клопотання та закритті провадження у цій справі.

Потерпілий ОСОБА_4 не заперечував проти розгляду клопотання та закриття провадження судом, оскільки вважає, що обвинувачена ОСОБА_5 дійсно щиро розкаялася, пояснив що вона повністю відшкодувала завдану йому матеріальну шкоду.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти закриття кримінального провадження, оскільки вважає, що є всі ознаки дійового каяття у даному випадку.

Як зазначено у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8, 11 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом. Ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Як зазначено у ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Частина 1 статті 286 КК України передбачає кримінальну відповідальність у вигляді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Відповідно до ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відтак кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до п. 3 постанови пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність (за винятком реальної), не може бути перепоною для застосування ст. 45 КК.

Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.

Передбачене у ст. 45 КК звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Слід зазначити, що терміну «судове слідство» КПК України (2012 р.) не вживає, а судовий розгляд, процедура, якого передбачає дослідження доказів, є наступною, після підготовчого, стадією судового провадження, потреба в якій, через наявність підстав, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 284, пунктом 2 частини 3 статті 314 КПК України, і статтею 45 КК України, в даному випадку не виникла.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки обвинувачена ОСОБА_5 визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що є обов`язковою складовою щирого розкаяння, щиро розкаялася у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину, що також зазначив прокурор у обвинувальному акті у якості обставин, які пом`якшують покарання, кримінальне правопорушення не було вчинене у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння (висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.04.2023 року 0,00 промілле), матеріальна шкода кримінальним правопорушенням була повністю відшкодована потерпілому, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою потерпілого ОСОБА_4 від 02.05.2023 року, вперше вчинила кримінальне правопорушення, слід звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, кримінальне провадження закрити у відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України та п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Вирішити долю речових доказів у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України скасувати вжиті заходи забезпечення кримінального провадження.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.

Стягнути із обвинуваченої ОСОБА_5 на користь держави судові витрати на проведення експертиз у загальному розмірі 2 629,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. 100, 174, 284, 285, 286, 314, 369, 372 КПК України, ст.ст. 44, 45 КК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, - на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, кримінальне провадження закрити у відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України та п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Речові докази:

-автомобіль марки «Ford», моделі «Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_1 , який був визнаний речовим доказом за постановою від 28.04.2023 року та за розпискою від 05.05.2023 року переданий на відповідальне зберігання обвинуваченій ОСОБА_5 , - вважати повернути його власнику (законному володільцю).

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті за ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.05.2023 року у справі № 308/7676/23, а саме: арешт, накладений на тимчасово вилучене майно, а саме на автомобіль «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_1 , який 27.04.2023 був вилучений в ході огляду місця події за адресою м. Ужгород, по вул. пр. Свободи, на перехресті з вул. Перемоги.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер суду невідомий, на користь держави 2 629,00 грн. (Дві тисячі шістсот двадцять дев`ять гривень 00 копійок) судових витрат на проведення експертиз.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1