У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинувачених ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , подане у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000250 від 26.08.2016, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.ч. 1, 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Черкаського районного суду Черкаської області перебуває дане кримінальне провадження.

24 травня 2023 року прокурор відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .

В обґрунтування вказаного клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. В ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_5 26 січня 2022 року перетнув кордон України у напрямку виїзд через пункт пропуску "Бориспіль-D" рейсом 1256 Київ-Стамбул, у зв`язку з чим ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 13 вересня 2022 року його оголошено у міжнародний розшук. Враховуючи, що обвинувачений перебуває за межами території України, у випадку встановлення його місцезнаходження чи затримання на території іноземної держави, до нього буде застосовано екстрадицію. Водночас, у разі застосування екстрадиції необхідний відповідний документ про тримання особи під вартою, без визначення будь-яких інших альтернатив чи зобов`язань. Крім того, з метою публікації «червоного оповіщення» (арешт з метою подальшої екстрадиції) в базах даних Генерального секретаріату Інтерполу щодо ОСОБА_5 необхідно надати на їхню адресу гарантії відповідного центрального органу України при здійсненні міжнародного співробітництва під час кримінального провадження щодо направлення запиту про видачу (екстрадицію) ОСОБА_5 , а також засвідчену копію чинної ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою. За вказаних обставин прокурор просить суд обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, врахувавши при цьому вагомість наявних доказів про вчинення останнім кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у інкримінованих діяннях; особу обвинуваченого, який, перебуваючи на волі, може продовжувати переховуватись від суду та, з метою уникнення покарання за вчинення злочину, незаконно впливати на свідків, вчиняти нові злочини. Застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, на думку прокурора, не зможе запобігти зазначеним ризикам та забезпечити його належну процесуальну поведінку.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 доводи клопотання підтримав та просив його задовольнити, виходячи із викладених у ньому підстав.

Захисник обвинувачених ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечив, зазначивши, що його підзахисний залишив територію України до широкомасштабного вторгнення російської федерації, однак через військову агресію російської федерації проти України позбавлений можливості повернутися в Україну, оскільки вся територія держави щоденно піддається ракетним ударам, які призводять до загибелі мирних мешканців за сотні кілометрів від лінії фронту. За таких обставин повернення в Україну, на думку захисника, поставить під загрозу життя та здоров`я його підзахисного. При цьому, у задоволенні клопотання сторони захисту про його участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції судом було відмовлено. Окрім того, захисник вказав, що ризик незаконного впливу на свідків з боку ОСОБА_5 прокурором не доведений. З урахуванням наведеного, захисник стверджує, що підстави для обрання щодо ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_6 та представник потерпілого АТ «Державний ощадний банк України» адвокат ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду клопотання прокурора, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Прокурор та захисник не заперечували проти проведення судового засідання за даної явки учасників судового провадження.

Вивчивши клопотання прокурора про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, заслухавши прокурора та захисника, суд дійшов наступних висновків.

Частиною другою статті 29 Конституції України унормовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом пункту 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З огляду на тяжкість злочину, який інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_5 , обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.

Згідно з частиною шостою статті 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Аналіз положень вказаної статті дає підстави дійти висновку, що у разі наявності достатніх підстав вважати, що обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або у разі оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук, остаточно питання про застосування запобіжного заходу обвинуваченому вирішується після його затримання та доставки до суду, а за такого, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді триманні під вартою обвинуваченому, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або якого оголошено в міжнародний розшук, триває до його затримання та доставки до суду і не обмежується строком, передбаченим ч. 1 ст. 197 КПК України (шістдесят днів).

Відповідно до листа Державної прикордонної служби України № 91-21762/0/15-22-Вих від 16 серпня 2022 року вбачається, що ОСОБА_5 26 січня 2022 року, тобто до широкомасштабного вторгнення російської федерації в Україну, перетнув кордон України у напрямку виїзд через пункт пропуску "Бориспіль-D" рейсом 1256 Київ-Стамбул. Дані про його повернення в Україну відсутні.

З урахуванням наведеного, ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 13 вересня 2022 року ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук.

Слід зауважити, що положення частини шостої статті 193 КПК України не зобов`язують при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, обвинуваченого доводити факт перебування особи в розшуку, йдеться лише про оголошення в міжнародний розшук.

При цьому, чинний КПК України у жодній нормі не розкриває поняття «міжнародний розшук» та не визначає момент, з якого особа вважається такою, що оголошена у міжнародний розшук.

Таким чином, для того, щоб обвинувачений вважався оголошеним у розшук, має бути наявне процесуальне рішення про оголошення особи в розшук.

За змістом Розділу IV Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затвердженої Наказом № 613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020, етапу здійснення відповідного запиту до Інтерполу передує оголошення в установленому законодавством порядку особи в розшук правоохоронними органами України, а документом, який додається до запиту, на стадії судового розгляду, є завірена копія ухвали суду про оголошення розшуку особи (у тому числі в перекладі на одну з робочих мов Інтерполу). Тобто, вже на момент звернення із запитом до Інтерполу особа має бути оголошеною в міжнародний розшук.

Вищевикладене свідчить про те, що момент, з якого особа вважається такою, що оголошена у міжнародний розшук, відповідає часу винесення ухвали суду про оголошення особи у міжнародний розшук, а доказом, яким сторона обвинувачення має доводити перед судом факт того, що обвинувачений оголошений у міжнародний розшук, є наявність у матеріалах клопотання процесуального рішення про оголошення особи в міжнародний розшук, оформленого ухвалою суду.

З огляду на вищевикладене, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_5 перебуває у міжнародному розшуку.

Відтак, наявні достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності обвинуваченого, передбачені ч. 6 ст. 193 КПК України.

Суд погоджується з висновком прокурора про існування обґрунтованої підозри щодо можливого вчинення саме ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) від 21 квітня 2011 року, п. 175; яке вказує на те, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

При цьому суд враховує вагомість наведених прокурором доказів про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд зважає також на те, що ОСОБА_5 обвинувачується, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, з конфіскацією майна.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочину, дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може, з метою уникнення покарання, здійснювати психічний або фізичний вплив на свідків, які на сьогодні не допитані судом.

Крім того, тяжкість покарання збільшує ймовірність ризику переховування обвинуваченого від суду.

Також, на обґрунтування ризику можливого переховування обвинуваченого від правосуддя, суд надає оцінку особі обвинуваченого, який є одруженим; утриманців у розумінні закону не має; тяжкими захворюваннями не страждає; міцних соціальних зв`язків, які були б засобом превенції від можливої подальшої негативної і девіантної поведінки та ухилення від явки до суду, не має; будучи обізнаним про наявність відносно нього кримінального провадження, яке знаходиться на стадії судового розгляду, залишив територію України, однак суд про свій виїзд за кордон не проінформував і до теперішнього часу до України не повернувся. Зазначені обставини дають підстави для висновку про реальність існування ризику переховування обвинуваченого від суду.

Окрім того, суд вважає обґрунтованим ризик того, що обвинувачений може продовжити протиправну діяльність та вчинити нові кримінальні правопорушення.

Таким чином, суд переконаний, що наразі існують ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Водночас, суд враховує, що відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України та статті 176 КПК України тримання під вартою є винятковим та найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим частиною першою статті 177 КПК України.

Будь-яких обставин, які є перешкодою для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом на теперішній час не встановлено.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції», враховуючи, що судове провадження у даній справі Черкаським районним судом Черкаської області не закінчено, учасники провадження та свідки не допитані, не досліджені інші докази у справі, беручи до уваги необхідність виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, з метою запобігти спробам переховування від суду, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

У силу приписів частини 4 статті 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Також суд при постановленні ухвали враховує положення абз. 7 частини 4 статті 183 КПК України, відповідно до якого при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, розмір застави не визначається.

Водночас, відповідно до вимог статті 335 КПК України у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб.

Згідно з частиною 1 статті 334 КПК України матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Частинами 3 та 4 статті 217 КПК України визначено, що у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень. Матеріали досудового розслідування не можуть бути виділені в окреме провадження, якщо це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

У судовому засіданні, що відбулося 13 вересня 2022 року, прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_4 категорично заперечували проти виділення в окреме провадження матеріалів щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , зазначаючи, що це може негативно вплинути на повноту судового розгляду, оскільки обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 сформульоване таким чином, що розділити їхні дії є неможливим, а тому окремий розгляд є недоцільним.

З урахуванням наведеного, суд констатує, що виділення в окреме провадження матеріалів щодо обвинуваченого ОСОБА_6 може негативно вплинути на повноту судового розгляду, а тому відповідно до вимог частини 4 статті 217 КПК України є неможливим.

За вказаних обставин суд вважає необхідним повторно зупинити судове провадження у даному кримінальному провадженні щодо обох обвинувачених.

На підставі викладеного, керуючись ч. 5 ст. 9, статтями 177, 183, 184, 193-194, 196, 197, 335, 369-372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українцю, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 ; останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ; раніше не судимому, обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання обвинуваченого ОСОБА_5 і не пізніше ніж через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Виконання ухвали доручити працівникам слідчого управління ГУНП в Черкаській області та сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Черкаській області.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурорів Черкаської обласної прокуратури, які здійснюють процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

На час розшуку обвинуваченого ОСОБА_5 судове провадження зупинити повторно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення, однак може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду у порядку та строки, встановлені законом.

Суддя: ОСОБА_1