Дата документу 24.07.2023 Справа № 334/3490/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 334/3490/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/703/23 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула 24 липня 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 разом з доповненнями до апеляційної скарги першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2023 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка Томаківського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

В період часу з 9 годин 00 хвилин 06.05.2017 року по 6 годину 00 хвилин 10.05.2017 року ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, поєднано з проникненням у інше приміщення, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження вхідних металопластикових дверей проник до офісного приміщення об`єднання «Самопоміч», що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_11 , а саме: зарядний пристрій «Canon» сірого кольору вартістю 80 гривень; вай-фай роутер «TP-Link» вартістю 900 гривень; мікрохвильову піч «Samsung» вартістю 3000 гривень, після чого розпорядився ними на власний розсуд.

В результаті своїх умисних злочинних дій ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальні збитки на загальну суму 3980 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

За наслідком судового розгляду місцевий суд вважав за необхідне виправдати ОСОБА_7 у зв`язку із недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2023 року:

ОСОБА_7 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку із недоведеністю та виправданий за вказаною статтею.

Вирішено долю речових доказів.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 не погоджується з оскаржуваним вироком, вважає його незаконним у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Просить під час апеляційного розгляду повторно дослідити в повному обсязі наявні докази, долучені стороною обвинувачення. Вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднати вказане покарання до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2016 року і визначити остаточне покарання у розмірі 5 років 1 місяць позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що мотивувальна частина вироку взагалі не містить посилань та аналізу тим доказам, які були долучені стороною обвинувачення, що свідчить про поверхневий підхід суду. Суд не взяв до уваги і жодним чином не проаналізував та не відобразив в мотивувальній частині вироку покази потерпілого про те, що йому було повернуто речі, вилучені за адресою: АДРЕСА_3 , в ході огляду місця події, а також те, що ці речі, а саме: роутер, зарядний пристрій та мікрохвильова піч, належать саме йому. Крім цього, судом взята до уваги виключно та частина показів свідка ОСОБА_12 , яку можна витлумачити на користь обвинуваченого і яка добре вкладається у позицію суду щодо того, що ніхто не бачив вчинення крадіжки саме обвинуваченим. Зазначає, що фактично свідок ОСОБА_12 під час надання показань у судовому засіданні також зазначив, що під час патрулювання декілька разів бачили обвинуваченого, який на той момент їм здався підозрілим, оскільки він, побачивши поліцейських, намагався втекти від співробітників поліції. Крім цього, свідок під час допиту зазначив, що на місці, де він бачив обвинуваченого, було виявлено серветку зі слідами крові. Також на місці, де свідок бачив обвинуваченого останній раз перед його затриманням державною службою охорони, були виявлені викрадені речі. Також свідок зазначив, що співробітниками служби охорони було доставлено ту особу, яка відповідала орієнтуванню, що він з напарником передав по рації. Свідок зазначив, що обвинувачений мав поранення.

Суд не взяв до уваги, що в протоколі огляду місця події від 10.05.2017 року за місцем виявлення викраденої техніки зазначено, що на місці виявлено інтернет роутер, принтер, мікрохвильову піч, зарядний пристрій, чоловічу сумку чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору.

Суд проігнорував всі вищевказані відомості, які свідчать про те, що саме обвинувачений причетний до викрадення речей потерпілого і був помічений співробітниками поліції в процесі переміщення вкраденого.

Таким чином, вважає, що при постановленні вироку суд належним чином не дослідив та не надав повної, об`єктивної та неупередженої оцінки доказам сторони обвинувачення, що суперечить принципу змагальності сторін, об`єктивності та неупередженості судового розгляду, що є порушенням вимог ст. 7 КПК України.

Просить дослідити протокол огляду місця події від 10.05.2017 року, допитати свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

В доповненнях до апеляційної скарги прокурора ОСОБА_9 - перший заступник керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_14 в порядку абз. 2 ч. 4 ст. 36 КПК України зазначає, що суд першої інстанції ухвалив виправдувальний вирок із сформульованим обвинуваченням, яке фактично вказує на винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства, адже ухвалене ним рішення за своїм змістом не відповідає законодавчим приписам, регламентованим ст. 307 та п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, що у свою чергу, перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Також, посилаючись на правові висновки Верховного Суду, висловлені у постановах № 522/24499/15-к від 15.02.2023 року та № 487/8731/19 від 16.11.2021 року, зазначає на необхідності повторного дослідження обставин у даному кримінальному провадженні з огляду на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки усім обставинам кримінального провадження у логічному взаємозв`язку відповідно до положень ст.ст. 22, 94 КПК України.

Крім того, з урахуванням правового висновку Об`єднаної палати Верховного Суду, висловленого у постанові № 740/3597/17 від 14.09.2020 року, вважає, що допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, які зазначені в апеляційній скарзі прокурора, призвели до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом положень ч. 3 ст. 185 КК України та в результаті до незаконного виправдання ОСОБА_7 .

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні висловив підтримку доводам апеляційної скарги з урахуванням доповнень до неї. Зазначив про незаконність оскаржуваного вироку та його невідповідність вимогам ст. 374 КПК України. Суд першої інстанції не здійснив аналізу доказів сторони обвинувачення. Покази свідка ОСОБА_12 викривлені у вироку. Свідок вказував, що обвинувачений почав переховуватись, а вони його переслідували. Також свідок вказував, що під час переслідування ними було виявлено серветку із кров`ю, а затриманий ОСОБА_7 мав тілесні ушкодження.

Захисник в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Обвинувачений у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора. Зазначив, що його затримали по пр. Металургів, а злочин було скоєно за 400 м до пр. Металургів. Пояснив, що у нього була маленька сумочка, а також, що він пошкодив ногу. Крім того, зазначив, що звертався до ДБР з заявою щодо незаконних методів слідства, однак результати перевірки йому невідомі.

Потерпілий, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явився у судове засідання апеляційної інстанції, у зв`язку з чим апеляційний суд, з урахуванням думки учасників провадження, які не заперечували проти розгляду апеляційної скарги за відсутності потерпілого, та у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, проводить апеляційний розгляд за відсутності потерпілого ОСОБА_11 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити докази ті, що викривають і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Право на отримання вмотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд, встановлений ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Таким чином, недотримання судом вимог ст. 370, 374 КПК України при ухваленні судового рішення є підставою для його скасування у зв`язку з порушенням норм процесуального права незалежно від доводів, викладених в апеляційній скарзі.

За вимогами п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи невинуватою, у мотивувальній частині вироку зазначаються, окрім іншого: формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення .

Перевіривши вирок, ухвалений щодо ОСОБА_7 про визнання його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, на предмет його відповідності зазначеним вище та іншим вимогам кримінального процесуального закону, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення не може бути визнане законним, обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, свої висновки про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, суд першої інстанції обґрунтував тим, що докази, а скоріше їх відсутність, та покази свідків і потерпілого підтверджують, що органами досудового розслідування зроблено неповний аналіз та хибна оцінка доказів, яка не дозволяє прийти до висновку про доведеність вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Дослідивши матеріали провадження, звернувшись до змісту вироку суду, судова колегія приходить до висновку про очевидну небезпідставність доводів апелянта.

Так, деякі докази сприймалися судом у викривленому вигляді, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів не проаналізовані судом першої інстанції та не отримали належної оцінки в контексті їх достатності та взаємозв`язку у відповідності до положень ст. 94 КПК України.

Колегія суддів апеляційного суду, ознайомившись із записом судового засідання, вході якого було проведено допит свідка ОСОБА_12 констатує, що місцевий суд викривив покази, надані даним свідком та одночасно відобразив їх у вироку не у повному обсязі.

Між тим, допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_12 вказував, що під час патрулювання декілька разів бачив чоловіка, який здався їм підозрілим, оскільки він, побачивши поліцейських, намагався від них втекти. Також свідок зазначав, що на місці, де він бачив обвинуваченого, було виявлено серветку зі слідами свіжої крові, а в іншому місці, де він також бачив обвинуваченого, виявлено викрадені речі, вони були на місці, з якого чоловік втікав. Крім того, свідок пояснив, що співробітниками служби охорони було доставлено ту особу, яка відповідала орієнтуванню та яка втікала. Орієнтування він разом з напарником передав по рації, та вказана особа мала поранення, як і затриманий.

Таким чином, дійсні показання свідка ОСОБА_12 не були предметом дослідження суду першої інстанції.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що місцевий суд не приділив уваги й слідовій інформації, наявній в матеріалах кримінального провадження.

Зокрема, суд першої інстанції не взяв до уваги, що під час огляду місця події 10.05.2017 року (ділянки місцевості, розташованої біля буд. АДРЕСА_4 ) виявлено та вилучено чоловічу сумку чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, яка за поясненнями ОСОБА_7 , наданими під час проведення вказаної слідчої дії, належить йому, стосовно крові останній також зазначив, що це його кров, оскільки він порізав ногу (т. 1 а.п. 115-117).

Крім того, суд першої інстанції не проаналізував показання свідка ОСОБА_12 у співставленні із даними протоколу огляду місця події.

Таким чином, аналіз сукупності всіх доказів у повному обсязі місцевим судом не здійснений, а мотиви щодо недоведеності вини обвинуваченого, викладені у мотивувальній частині вироку, на думку колегії суддів, не є безсумнівними та однозначними, оскільки є недостатніми та непереконливими, а тому не можуть слугувати беззаперечними підставами для висновку про законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 повідомив про те, що звертався із заявою на дії працівників поліції з приводу застосованих відносно нього незаконних методів слідства. Обвинувачений зазначав, що вказана заява була зареєстрована та розпочато перевірку. Між тим, ні про рух провадження за його заявою, ні про закінчення перевірки з постановленням відповідного рішення, обвинуваченому нічого не відомо.

Отже, повідомлені обвинуваченим ОСОБА_7 обставини, з огляду на правову позицію Верховного суду, також підлягають аналізу місцевим судом.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не з`ясував всі обставини, які мають істотне значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, не надав оцінки зібраним в ході досудового розслідування доказам з точки зору достатності та взаємозв`язку, що вплинуло на обґрунтованість висновків стосовно невинуватості ОСОБА_7 , не перевірив належним чином доводи як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, не навів у вироку підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, у зв`язку з чим судовий розгляд даного провадження не може вважатися справедливим, а прийняте процесуальне рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Невідповідність вироку суду вимогам ст. ст. 370, 374 КПК України слід визнати істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Одночасно слід зауважити на положеннях статті 409 КПК України, якою передбачено, що підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та неповнота судового розгляду. Така невідповідність згідно ст. 411 КПК України має місце тоді, коли висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, висновки суду, викладені в судовому рішенні, містять істотні суперечності. Неповним, у відповідності до положень ст. 410 КПК України, визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Суд першої інстанції, дослідивши докази в судовому засіданні, не надав їм належної та повної оцінки у вироку в контексті висунутого обвинувачення та заявленої стороною захисту позиції.

За наведених вище обставин, висновок суду про визнання невинуватим ОСОБА_7 є передчасним, зробленим без повного, всебічного та об`єктивного аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів.

Встановлені порушення, відповідно до ст. 412 КПК України є істотними та такими, які згідно п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України про порядок заповнення прогалин і врегулювання колізій у правовому регулюванні кримінально-процесуальних відносин шляхом застосування загальних засад кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження.

Переглядаючи вирок суду у межах, передбачених ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості виправити допущені місцевим судом помилки через відсутність обґрунтованого клопотання для повторного дослідження доказів та положень ст. 23 КПК України щодо безпосереднього дослідження доказів,а тому, виходячи із засад кримінального провадження, закріплених у ст.ст. 7-9 КПК України щодо законності, змагальності і диспозитивності, скасовуючи оскаржуваний вирок, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції, що передбачено ст. 415 КПК України.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, повно, всебічно та неупереджено дослідити всі обставини провадження в їх сукупності, дати належну юридичну оцінку здобутим доказам, перевірити заявлені сторонами доводи та, в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення в розумінні ст. 370 КПК України.

Відтак, зважаючи на вищенаведені обставини істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційна скарга прокурора з доповненнями підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 разом з доповненнями до апеляційної скарги першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2023 року відносно ОСОБА_7 , виправданого за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4