Справа №718/1744/23
Провадження №1-кп/718/76/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2023 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорки ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши в м. Кіцмань Чернівецької області матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР № 0000077 від 08.05.2023 за обвинувальним актом, затвердженим прокуроркою Кіцманського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_6 , відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванківці, Кіцманського району, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

05.05.2023 близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік автобусної зупинки в с. Гаврилівці Чернівецького району Чернівецької області, на подвір`ї ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин вчинив словесну суперечку із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якої діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи кримінально-каране значення своїх дій та наслідків, які можуть настати, бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, схопив її за плечі та, розвернувши її обличчям до подвір`я, наніс один удар правою ногою в область правого стегна ОСОБА_5 .

У результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді гематоми в ділянці правого стегна, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, пояснив суду обставини, викладені вище, їх повну відповідність обвинувальному акту. Причиною конфліктної ситуації стали образи з боку потерпілої на адресу дружини обвинуваченого. 05.05.2023 після чергових таких образ він зайшов на подвір`я ОСОБА_7 , схопив потерпілу ОСОБА_5 , розвернув її та дав стусана.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що дружина обвинуваченого постійно ображає її, кидає камінням, б`є її худобу. 05.05.2023 потерпіла ОСОБА_5 приїхала з м. Кіцмань, по дорозі додому зустріла дружину обвинуваченого ОСОБА_4 , яка вилаяла її, після чого ОСОБА_4 вдарив потерпілу ОСОБА_5 .. Просила покарати ОСОБА_4 ..

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним кримінального діяння, розуміючи яка міра покарання загрожує, показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує, а саме про обставини, характер та механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , прокурор та потерпіла не висловили жодних заперечень проти встановлених обставин, суд відповідно до частини третьої статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень та винуватості обвинуваченого у його вчиненні, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням матеріалів кримінального провадження які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність їхньої позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням повного визнання вини у вчинені вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їхніх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вважає за доцільне обмежитись дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їхніх позицій. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 324, ст. 368 КПК України, суд, вирішуючи питання про наявність в діях обвинуваченого ознак злочину і за якою статтею кримінального закону це діяння має кваліфікуватися, для визначення умислу, а також для відмежування конкретного діяння проти життя чи здоров`я особи від суміжного, при дослідженні доказів виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.

Конституція України визначила, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3). Крім того, у ст. 27 Основного Закону держави гарантується невід`ємне право людини на життя і захист цього права є обов`язком держави. Такі положення Конституції України зумовлені нормами міжнародного права, зокрема в ч. 1 ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.) зазначено: «Право кожного на життя охороняється законом». Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. б Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 р.) «Право на життя є невід`ємне право кожної людини. Це право охороняється законом».

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно ч.2ст. 8 КПК України та ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України» щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом». За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого «поза розумним сумнівом» у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує в межах пред`явленого прокурором обвинувачення за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Як пом`якшуючі покарання обставини суд відповідно до статті 66 КК України визнає щире каяття обвинуваченого, який висловив критичну оцінку своєї поведінки шляхом повного визнання вини та готовності нести кримінальну відповідальність, а також його активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, оскільки він добровільно своїми активними діями надавав допомогу органам досудового розслідування та суду в з`ясуванні тих обставин вчинення кримінального правопорушення, що мають істотне значення для повного його розкриття, його молодий вік.

Обставиною, які обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до статті 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку. Такий стан потерпілої був очевидним на момент скоєння проступку.

Суд приймає до уваги рішення Європейського Суду у справі „Скопполапроти Італії" від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), в якому зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) Європейський Суд встановив, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий і надмірний тягар для особи".

Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувалася, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, є пенсіонером за віком.

Судом, враховуються вимоги ч. 2ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, за змістом ст.12 КК України, є кримінальним проступком, наслідки вчинення кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до скоєного злочину, повне визнання ним вини, щире каяття, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, за яким він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, так як відсутні умови і підстави призначення обвинуваченому більш тяжкого покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 на стадії дізнання не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набранням вироком законної сили суд не встановлено.

Речові докази і процесуальні витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 020 (одну тисячу двадцять) гривень.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням лише резолютивної частини вироку.

Суддя ОСОБА_8