провадження № 1-кп/336/785/2023
ВИРОК

іменем України

22 травня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного провадження у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149 від 12 квітня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Значкове Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, який перебуває на посаді механіка-радіотелефоніста відділення управління командно-штабних машин розвідувальної роти, який зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

- 30 березня 2021 року вироком Василівського районного суду Запорізької області засуджений за скоєння злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 293 від 15 жовтня 2022 року солдата військової служби ОСОБА_3 призначено на посаду механіка-радіотелефоніста відділення зводу управління командно-штабних машин розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 .

Разом з цим, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши кримінальний проступок за наступних обставин.

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та перебуваючи на посаді механіка-радіотелефоніста відділення зводу управління командно-штабних машин розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення вимог «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» затвердженого постановою № 340 Кабінету міністрів України від 8 травня 1993 року, при невстановлених досудовим розслідуванням у формі дізнання обставинах, придбав завідомо підроблений документ - посвідчення водія НОМЕР_2 , на його ім`я, усвідомлюючи при цьому, що він являвся особою, яка не має права керування транспортним засобом.

Так, 12 квітня 2023 року приблизно о 10 годині 40 хвилини, ОСОБА_3 , під час керування транспортним засобом «Volkswagen» з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 , був зупинений працівниками поліції на пропускному пункті №3 по вул. Молочній у м. Запоріжжі, де на вимогу працівників поліції надати документ, що посвідчує право керування транспортним засобом, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, пред`явив працівникам поліції завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , видане 17 березня 2023 року Територіальним сервісним центром МВС № 0541, що виготовлений за допомогою термосублімаційного способу друку, який не відповідає аналогічним зразкам бланків посвідчення водія, які знаходяться в офіційному обігу на території України, тим самим використав завідомо підроблений документ.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документу.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

До обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні додані:

1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

2) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Відповідно до заяви обвинуваченого ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка була підписана в присутності захисника адвоката - ОСОБА_5 , обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документу.

Згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, а саме, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 293 від 15 жовтня 2022 року солдата військової служби ОСОБА_3 призначено на посаду механіка-радіотелефоніста відділення зводу управління командно-штабних машин розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 .

Разом з цим, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши кримінальний проступок за наступних обставин.

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та перебуваючи на посаді механіка-радіотелефоніста відділення зводу управління командно-штабних машин розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення вимог «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» затвердженого постановою № 340 Кабінету міністрів України від 8 травня 1993 року, при невстановлених досудовим розслідуванням у формі дізнання обставинах, придбав завідомо підроблений документ - посвідчення водія НОМЕР_2 , на його ім`я, усвідомлюючи при цьому, що він являвся особою, яка не має права керування транспортним засобом.

Так, 12 квітня 2023 року приблизно о 10 годині 40 хвилини, ОСОБА_3 , під час керування транспортним засобом «Volkswagen» з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 , був зупинений працівниками поліції на пропускному пункті №3 по вул. Молочній у м. Запоріжжі, де на вимогу працівників поліції надати документ, що посвідчує право керування транспортним засобом, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, пред`явив працівникам поліції завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , видане 17 березня 2023 року Територіальним сервісним центром МВС № 0541, що виготовлений за допомогою термосублімаційного способу друку, який не відповідає аналогічним зразкам бланків посвідчення водія, які знаходяться в офіційному обігу на території України, тим самим використав завідомо підроблений документ, тобто вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 4 ст. 358 КК України

Ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, також згодний на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

В даному кримінальному провадженні потерпілі відсутні.

На підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, поданого відповідно до вимог ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого кримінального проступку повністю доведена.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65, 66, 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до статті 1 КК України кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до кримінальних проступків.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Щодо особи обвинуваченого, суд враховує зокрема те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, раніше судимий, має постійне місце проживання, військовослужбовець, за місцем служби характеризується негативно, порушує військову дисципліну та не виконує свої функціональні обов`язки, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під медичним наглядом у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, перебуває на обліку у Вознесенівському РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області.

Ті обставини, що обвинувачений щиро розкаюється та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, не дають підстав для висновку суду про можливість його виправлення без відбування покарання.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно обрати покарання у виді арешту в межах санкції частини 4 статті 358 КК України, за якою кваліфіковано його дії.

Військовослужбовці відбувають арешт на гауптвахті.

Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий вироком Василівського районного суду Запорізької області від 30 березня 2021 року засуджений за скоєння злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, тобто останній вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, що є підставою для застосування положень ч. 3 ст. 78 КК України, згідно якої у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст.ст.71, 72 цього Кодексу.

За правилами ч. 1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Частина 4 вказаної статті містить положення про те, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

З положень ст. 75 КК України, а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України випливає, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового кримінального правопорушення суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати на підставі ст. 71 КК України остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

При складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту (п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України).

Строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Враховуючи викладене за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_3 покарання у виді арешту, із співвідношенням покарань згідно ст. 72 КК України (одному дню позбавлення волі відповідають один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту) частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Василівського районного суду Запорізької області від 30 березня 2021 року.

Кримінальним правопорушенням матеріальна шкода не завдана.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Під час проведення досудового розслідування було проведено судово-технічну експертизу документів № СЕ-19/108-23/5224-ДД від 17.04.2023, судовим експертом Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, відповідно до довідки витрати на проведення даної експертизи складають 1912 гривень 00 копійок.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 1912 гривень 00 копійок в дохід держави (судово-технічна експертиза документів № СЕ-19/108-23/5224-ДД від 17.04.2023).

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст.100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому під час досудового розслідування даного кримінального провадження не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 7, 302, 381-382, 374, 392-395, 532 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 358 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 72 КК України, до призначеного покарання за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 30 березня 2021 року і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) дня позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 1912 гривень 00 копійок в дохід держави.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- карта пам`яті Micro SD чорного кольору, з друкованими написами на поверхні «MicroSD 128 МВ», що долучений до матеріалів кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження (а.пр. 28);

Речові докази: Бланк посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , який згідно висновку експерта СЕ-19/108-23/5224-ДД від 17.04.2023, не відповідає аналогічним зразкам бланків посвідчення водія, які знаходяться в офіційному обігу на території України визнано речовим доказом, та залишено на зберігання в матеріалах кримінального провадження - знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 382 КПК України вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Суддя: