ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2923/23 Справа № 183/7273/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції:

особи стосовно, якої

вирішується питання

про застосування

примусових заходів

медичного характеру ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 червня 2023 року про застосування примусових заходів медичного характеру у госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом у кримінальному провадженні № 0000555 стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Павлоград Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 червня 2023 року задоволено клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 , за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та застосовано до останнього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

За обставин детально викладених в ухвалі суду першої інстанції, 18 квітня 2023 року, приблизно о 09 годині 35 хвилин, ОСОБА_7 проходив поблизу автомобіля марки «DaewooLanos» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який знаходився біля домоволодіння АДРЕСА_2 . В цей момент у ОСОБА_7 раптово виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться в салоні вказаного автомобілю.

Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у вказаний час та місці, ОСОБА_7 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, відчинив незачинені на замок водійські двері автомобілю, проник до його салону, де побачив автомобільну магнітолу марки «JVC» модель «KD-R45» серійний номер 126Х6266, вартістю 1416 гривень 67 копійок, яка належить ОСОБА_10 , та визначив її для себе як об`єкт злочинного посягання. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_7 від`єднав вказану автомобільну магнітолу марки «JVC» модель «KD-R45» серійний номер НОМЕР_2 та з метою викрадення поклав її на поверхню дороги під автомобілем.

В цей момент дії ОСОБА_7 були помічені потерпілим ОСОБА_10 , який розуміючи протиправні дії ОСОБА_7 , наказав вийти з салону автомобілю, тим самим припинив його протиправне діяння. Таким чином, ОСОБА_7 , виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальненні доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника обласної прокуратури просить ухвалу суду змінити, виключивши з мотивувальної частини ухвали посилання суду на спрямованість умислу, мету і мотиву дій ОСОБА_7 при вчиненні суспільно небезпечного діяння та виключити посилання на назву закладу з надання психіатричної допомоги.

Посилається на те, що виходячи з передбачених ст. 19 КК України критеріїв відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру, тому посилання суду на спрямованість умислу, мети і мотиву дій ОСОБА_7 при вчиненні суспільно небезпечних діянь, вважає безпідставним.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури, та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити.

В судовому засіданні захисник та особа, стосовно якої застосовані примусові заходи медичного характеру та її представник не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд вважає їх достатньо обґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Тобто, осудність - це юридична передумова вини і кримінальної відповідальності, обов`язкова ознака суб`єкта злочину та лише психічно здорова людина свідомо обирає варіанти поведінки, здатна розуміти те, що чинить і тому може бути відповідальною за свої діяння. В той час, як неосудність виключає можливість притягнення особи до кримінальної відповідальності, оскільки при такому стані особа під час вчинення діяння не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної психіки, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема з висновку судово-психіатричного експерта № 287 від 18.05.2023 ОСОБА_7 , в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом іспитований у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними.

За своїм психічним станом, відповідно до ст. 92 КК України, потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, що ОСОБА_7 скоїв суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності є правильним з огляду на наявність хронічного психічного захворювання, яким він страждав в період інкримінованого йому діяння та в даний час страждає, що позбавляло і на теперішній час позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними, тому суд обґрунтовано та відповідно до вимог ч. 2 ст. 513 КПК України, застосував примусові заходи медичного характеру.

Водночас, суд першої інстанції помилково зазначив в своїй ухвалі про спрямованість умислу, мету і мотиву дій ОСОБА_7 при вчиненні суспільно-небезпечного діяння передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, а саме, що ОСОБА_7 мав прямий умисел та діяв з корисливих мотивів, оскільки, як обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі прокурора, мотив злочину, вмотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини і прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Зазначені вище обставини та положення закону України про кримінальну відповідальність суд першої інстанції залишив поза увагою, у зв`язку з чим помилково зазначив в мотивувальній частині своєї ухвали, що ОСОБА_7 вчиняв дії з прямим умислом та з корисливих мотивів, у зв`язку з чим ухвала суду в цій частині підлягає зміні.

Крім того, відповідно до п.15 постанови Пленуму ВСУ від 03.06.2005 № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» визначаючи тип психіатричного закладу в ухвалі суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа.

Як видно з ухвали, суд першої інстанції застосовуючи до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, визначив конкретний заклад до якого має бути гостопіталізована особа, а саме КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, а відтак назва закладу підлягає виключенню з резолютивної частини ухвали.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити ухвалу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає в неправильному тлумаченні закону, яке суперечить його точному змісту.

З цих підстав апеляційний суд вважає, що доводи прокурора підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом виключення з мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції посилання на спрямованість умислу, мету та мотив дій ОСОБА_7 при вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України й назву психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 514, 516 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 червня 2023 року про застосування примусових заходів медичного характеру у госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом стосовно ОСОБА_7 за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду на спрямованість умислу, мету і мотив його дій при вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та посилання на назву Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради (м. Дніпро, вул. Бєхтєрєва, 1).

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4