Номер провадження: 11-сс/813/1241/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власників майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника власників майна ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15 травня 2023 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000179, внесеного до ЄРДР 16.03.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 263 та ч. 4 ст. 111-1 КК України,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено у ході проведення обшуку 09.05.2023 року, за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 75, а саме комп`ютерну техніку, ряд догорів про нерозголошення комерційної таємниці, а також на:

-мобільний телефон марки «Iphone 13» із сім-карткою № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 ;

-мобільний телефон марки «Iphone 14» із сім-карткою № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_14 ;

-мобільний телефон марки «Iphone 11» із сім-карткою № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 ;

-мобільний телефон марки «Iphone 14» із сім-карткою № НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_12 ;

-мобільний телефон марки «Iphone 14» із сім-карткою № НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_13 ;

-мобільний телефон марки «Iphone 12» із сім-карткою № НОМЕР_6 який належить ОСОБА_8 .

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що зазначене майно має ознаки речового доказу відповідно до ст. 98 КПК України, а накладання арешту необхідно з метою його збереження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді представник власників майна ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , подала апеляційні скарги, у яких зазначає, що ухвалу слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, виходячи з наступного:

- в ухвалі слідчого судді не приведено об`єктивних підстав та будь-якого обґрунтування, якому чи яким із критеріїв, визначеним статтею 98 КПК України, відповідають мобільні телефони. Звертає увагу, що власника майна перебували у приміщенні, де проведено обшук з метою проходження співбесіди для працевлаштування;

- в рамках вказаного кримінального провадження власники майна не є підозрюваними;

- у органу досудового розслідування було майже 2 місяці для отримання необхідної інформації з вилучених мобільних телефонів. При цьому, сторона обвинувачення непозбавлена можливості скопіювати усю наявну інформацію.

На підставі викладеного апелент просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині накладання арешту на мобільні телефони та постановити у цій частині нову ухвалу, якою відмовити у задоволені клопотання прокурора про арешт майна в частині мобільних телефонів.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду представник власників майна ОСОБА_7 , доводи апеляційних скарг підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

На підставі аналізу змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0000179, внесеного до ЄРДР 16.03.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 263 та ч. 4 ст. 111-1 КК України, слідчий визначив метою накладення арешту на майно, яке було вилучено у ході обшуку 09.05.2023 року, за адресою: АДРЕСА_1 , його збереження як речового доказу.

Відповідно до клопотання у провадженні СУ ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000017 від 16.03.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 263 та ч. 4 ст. 111-1 КК України.

За версією органу досудового розслідування, яка викладена у клопотанні про арешт майна, починаючи приблизно з лютого 2022 року, на виконання злочинного плану, учасники злочинної організації, діяльність якої направлена на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою - ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, за вказівками та під керівництвом організаторів злочинного угрупування ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та невстановленої досудовим розслідуванням особи, готуючись до вчинення кримінального правопорушення, придбали мобільні телефони та сім-карти, які активували та отримали коди для підтвердження входу у додатки «Viber, telegram, whatsapp, BIP», відкрили банківські рахунки на своє ім`я та отримали картки, які обслуговують ці рахунки, придбали підконтрольні банківські картки, які належать особам, не обізнаним щодо протиправної діяльності злочинної організації.

Своєю чергою організатор злочинного угрупування ОСОБА_23 , використовуючи активовані учасниками злочинного групування номери мобільних телефонів та код для підтвердження входу у мобільні додатки, реєструвався у додатках «Viber, telegram, whatsapp, BIP» та отримавши від ОСОБА_24 перелік діючих на території України підприємств реального сектору економіки та фізичних осіб-підприємців з підсистем ІКС «Податковий блок» ДПС України, визначав потенційного потерпілого юридичну особу, після чого через мережу Інтернет встановлював юридичну адресу та інформацію про керівників юридичної особи, на ім`я яких невстановлений учасник злочинного угрупування виготовляв завідомо підроблені листи від імені голів обласних, міських, районних військових/державних адміністрацій різних областей України про перерахування грошових коштів у якості матеріальної допомоги для ЗСУ, у яких вказував банківські рахунки та/або банківські платіжні картки, підконтрольні учасникам злочинної організації, після чого використовуючи мобільний зв`язок, за допомогою мережі Інтернет через мобільні додатки «Viber, telegram, whatsapp, BIP», надсилали вказані листи та зв`язувались з керівниками підприємств та фізичними особами-підприємцями.

Під час телефонної розмови учасники злочинної організації вводили потерпілих в оману, представляючись головою або заступником голови обласних, міських, районних військових/державних адміністрацій, на території якої зареєстровано чи знаходилось підприємство або фізична особа-підприємець, після чого наполегливо просили здійснити добровільні грошові внески задля формування благодійного фонду, метою якого є придбання матеріальних цінностей, направлених на допомогу Збройним силам України, та перерахувати грошові кошти на банківські рахунки чи банківські платіжні картки, підконтрольні учасникам злочинної організації.

Далі, з метою конспірації та прикриття злочинної діяльності від викриття правоохоронними органами, після надходження грошових коштів, отриманих шахрайським шляхом на відповідний підконтрольний їм банківський рахунок, використовуючи банківські картки як членів злочинного угрупування так і осіб, які не були обізнані щодо противоправної діяльності злочинної організації, співучасники злочинної організації проводили транзакції зі зняття готівкових грошових коштів та, утримуючи певний відсоток на свою користь у якості «своєї долі» незаконного доходу від вчинення злочину, перераховували іншу частину грошових коштів на визначені ОСОБА_23 банківські рахунки, якими останній у подальшому розпоряджався на власний розсуд.

Таким чином, учасники злочинної організації, використовуючи зазначену схему, шляхом обману (шахрайство), заволоділи грошовими коштами: ПП «Тернопіль Будконтроль 3» у сумі 15000 гривень, ПП «ОртоРен» та ФОП в особі ОСОБА_26 у загальній сумі 115000 гривень, ТОВ «Кармен» у сумі 3000 гривень, ТОВ «Білоцерківський ДБК» у сумі 20000 гривень, ТЗОВ «Цунамі» у сумі 55000 гривень, ТОВ «Пандатур» у сумі 2000 гривень та ТОВ «Крапка.нет» у сумі 68000 гривень.

Крім того, використовуючи зазначену схему, учасники злочинної організації здійснили закінчений замах на заволодіння грошовими коштами шляхом обману (шахрайство) АОСББ «Лідер-профі», ТОВ «Авітон», ТОВ «Бортек», ТОВ «Євростандарт», ТОВ «Салсім Груп», ФГ «Прогресагро», ТОВ «Бі Трейд».

В рамках вказаного кримінального провадження 09.05.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси проведено обшук за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 75, в ході якого виявлено та вилучено комп`ютерну техніку, ряд догорів про нерозголошення комерційної таємниці, а також:

-мобільний телефон марки «Iphone 13» із сім-карткою № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 ;

-мобільний телефон марки «Iphone 14» із сім-карткою № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_14 ;

-мобільний телефон марки «Iphone 11» із сім-карткою № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 ;

-мобільний телефон марки «Iphone 14» із сім-карткою № НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_12 ;

-мобільний телефон марки «Iphone 14» із сім-карткою № НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_13 ;

-мобільний телефон марки «Iphone 12» із сім-карткою № НОМЕР_6 який належить ОСОБА_8

09.05.2023 року постановою прокурора виявлене та вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами.

В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України. У свою чергу ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на зазначене, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що мобільні телефон, які виявлені у ході проведення санкціонованого обшуку, мають доказове значення та є достатні підстави вважати, що збереження цих речових доказів необхідно для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження, оскільки оцінюючи фактичні обставини справи, які наразі встановленні органом досудового розслідування, що підозрювані залучали сторонніх осіб, які повинні здійснювати оформлення платіжних карток, купівлю SIM-карток для мобільних телефонів та активацію абонентських номерів в мобільних додатках банків, свідчить, що мобільні телефони, які були вилучені у приміщенні, де підозрювані здійснювали свою діяльність та були затримані, можуть містити інформація щодо протиправної діяльності підозрюваних осіб або інших осіб причетність яких перевіряється до вказаного кримінального правопорушення.

Крім того, 05.05.2023 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси задоволено клопотання прокурора - надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання: комп`ютерної техніки, мобільних телефонів, електронних носіїв інформації, чорнових записів інших предметів та документів що мають відношення до кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні.

Ураховуючи дискреційне право слідчого вирішувати чи вилучати виявлене під час обшуку майно, а також те, що ухвалою слідчої судді прямо надано дозвіл на відшукання вказаного майна, то слідчий суддя мав повне право на прийняття рішення щодо арешту вилученого майна.

Апеляційний суд звертає увагу, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

Разом з цим, у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідно до ст. 170 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини кримінального провадження, беручи до уваги, що обмеження права власності є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, є правові підстави для арешту майна, тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15 травня 2023 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000179, внесеного до ЄРДР 16.03.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 263 та ч. 4 ст. 111-1 КК України,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4