Справа № 346/2502/23
Провадження № 1-кп/346/491/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000254 від 10.03.2023 р. відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велика Кам`янка Коломийського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інвалід з дитинства ІІІ групи, раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 14.02.2023 близько 11:00 годин перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_7 АДРЕСА_1 на її прохання взяв мобільний телефон марки «Самсунг» для передачі її чоловікові ОСОБА_6 . Ідучи до місця проживання останнього в АДРЕСА_2 , з метою особистої наживи, вирішив вчинити крадіжку чужого майна, а саме грошових коштів із банківської картки № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 , шляхом їх переказу на власну банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 через встановлений на належному ОСОБА_6 мобільному телефоні мобільний додаток «Приват24». Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , здійснив вхід із власного мобільного телефону на обліковий запис ОСОБА_6 у додатку «Приват24», однак виявив відсутність грошових коштів на банківському рахунку ОСОБА_6 . У подальшому ОСОБА_4 передав ОСОБА_6 належний йому мобільний телефон, при цьому умисно не вийшов із облікового запису ОСОБА_6 у мобільному додатку «Приват24» на власному мобільному телефоні та зберіг на ньому можливість входу у додаток. В цей же день о 16:27 годин ОСОБА_4 отримав повідомлення про зарахування грошових коштів у додатку «Приват24» на банківську картку ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, в умовах воєнного стану оголошеного Указом Президента України №64/2022, маючи доступ до облікового запису ОСОБА_6 у мобільному додатку «Приват24» АТ КБ «Приватбанк», тобто до його банківського карткового рахунку АТ КБ «Приватбанк», незаконно здійснив переказ грошових коштів у сумі 1450 гривень з його банківської картки № НОМЕР_1 на власну банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 . Продовжуючи свою злочинну діяльність в цей же день о 20:52 години ОСОБА_4 діючи таємно,умисно, з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення,усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, за допомогою облікового запису ОСОБА_6 у мобільному додатку «Приват24» АТ КБ «Приватбанк», доступ до якого він мав на власному телефоні, здійснив переказ грошових коштів в сумі 100 гривень з його банківської картки № НОМЕР_1 на власну банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 . Отримані кошти ОСОБА_4 витратив на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 1550 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений вину свою в інкримінованому йому злочині визнав повністю, заявив, що фактичні обставини справи не оспорює, його позиція є добровільною, пояснив, що дійсно за обставин зазначених в обвинувальному акті коли ніс мобільний телефон ОСОБА_6 вирішив заволодіти грошовими коштами останнього шляхом переказу з його банківської карти на свою через мобільний додаток «Приват24», встановлений на мобільному телефоні потерпілого та його мобільному телефоні, що і зробив після отримання повідомлення про зарахування грошових коштів на банківську карту потерпілого. Йому від потерпілого відомі були паролі від входу в цей додаток, крім того, він неодноразово на прохання потерпілого розраховувався належною йому банківською карткою і знав пін-код від неї. Через деякий час був викритий поліцією, але одразу почав співпрацювати зі слідством, давав визнавальні покази, надавав для огляду свій мобільний телефон та виписки з банку про рух коштів. Через місяць після вчиненого він повернув потерпілому всі викрадені кошти. У вчиненому щиро розкаюється, обіцяє, що такого більше не повториться, просить вибачення у потерпілого за свій вчинок, просить суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що фактичні обставини справи не оспорює, дійсно обвинувачений допомогав йому встановлювати на мобільному телефоні різні додатки та програми, був обізнаний про паролі і пін-коди до додатку «Приват24». В день, зазначений в обвинувальному акті на прохання його дружини обвинувачений мав передати йому належний йому мобільний телефон. В цей період він чекав надходження на банківську картку переказу пенсії. Оскільки пенсії не було він пішов в банк, щоб з`ясувати причини затримки, і йому стало відомо, що з його карткового рахунку було здійснено переказ коштів в сумі 1550 гривень на банківську картку АТ «Ощадбанку». Про це він повідомив до поліції. Після з`ясування причетності до крадіжки обвинуваченого останній повернув всі викрадені гроші. Претензій до обвинуваченого він не має, пробачив йому, просив суворо не карати.

Інші докази по справі, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, судом не досліджувалися, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

Суд вважає, що вина обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме вчинення тяжкого злочину, обставини та спосіб вчинення злочину, особу обвинуваченого, його позитивну характеристику, вік та стан здоров`я, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинення ним злочину вперше, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, повне відшкодування матеріальної шкоди та відсутності претензій з боку потерпілого, думку потерпілого та прокурора щодо призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного із реальним позбавленням волі, і вважає, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України. Разом з цим, суд вважає, що ОСОБА_4 не є суспільно небезпечною особою, його виправлення ще можливе без ізоляції від суспільства, а тому можливе звільнення його від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст..ст.75, 76 КК України. Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Речові докази, в кримінальному провадженні відсутні.

Судові витрати відсутні.

Цивільні позови не заявлялися.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, якщо він протягом цього терміну не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Коломийський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копії вироку вручити сторонам під розписку.

Суддя ОСОБА_1