Справа № 487/8282/21
Провадження № 1-кс/487/1284/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району міста Миколаєва скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_4 від 26.04.2023 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0001461,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до слідчого судді на рішення слідчого про відмову у задволенні клопотання, бездіяльність, нездійснення інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений ст. 220 КПК України строк.

У скарзі ОСОБА_3 вказав, що 05.05.2023 отримав постанову слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 26.04.2023 про відмову у задоволенні клопотання про виконання слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій в об`єднаному кримінальному провадженні №0001461. Вважає, що слідчий не виконав положення ст. 220 КПК України, не розглянув і не задовольнив клопотання у 3-денний строк, клопотання було надіслано ним на електронну пошту 15 квітня 2023, слідчий вказав, що розглянув його клопотання через 11 днів та відмовив в задоволенні клопотання, додавши немотивовану постанову про відмову в задоволенні клопотання.

ОСОБА_3 просив задовольнити та зобов`язати слідчого надати ефективні засоби правового захисту у відповідному національному органі, вчинити певні дії згідно ст. 220 КПК України в строк не більше 72 годин з моменту отримання ухвали задовольнити клопотання як за наявності відповідних підстав, витребувати в суд матеріали клопотання, надати їх йому для участі у безпосередній перевірці доказів, виконати належні слідчі (розшукові) дії, надати копії процесуальних документів і повідомлень.

В судовому засіданні ОСОБА_3 не був присутнім, надав суду заяву про розгляд скарги без його участі, скаргу просив задовольнити.

Слідчий слідчого відділу Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 був повідомлений про розгляд скарги, до судового засідання не з`явився, заперечень проти скарги не надав. Неявка слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За змістом ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий уповноважений: 1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; 3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; 6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; 7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; 8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 КПК України; 9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає (ч. 2 ст. 92 КПК України).

Згідно ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому КПК України.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 93 КПК України).

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 КПК України. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді (ч. 3 ст. 93 КПК України).

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно зі ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Судом встановлено, що слідчим слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001461 від 23.10.2021 за ознаками кримніальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 189, ч. 3 ст. 355, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 366 КК України.

24.04.2023 на адресу Миколаївського РУП ГУНП надійшло клопотання від потерпілого ОСОБА_3 за вих. 4/ВОП-805 про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій органами та підрозділами поліції міста Миколаєва і Миколаївської області.

В клопотанні ОСОБА_3 просив: 1. Повідомити ПІП, посаду і спеціальне звання поліцейських, уповноважених на ведення в зазначених вище територіальних органах і (відокремлених) підрозділах поліції Єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та ніші події з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України" , які одночасно з її (його) реєстрацією і ІТС ІПНП або журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, як уповноважені службові особи не оформили та не видали йому як заявникові талон-повідомлення ЄО про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення, а також видати їх щодо кожного випадку подання ним заяви про вчинене кримінальне правопорушення. 2. Повідомити ПІП, посаду вільнонайманих, неатестованих і спеціальне звання поліцейських, уповноважених приймати заяву про вчинення кримінального правопорушення та які не вручили йому пам`ятку про права потерпілого у встановленому в ч. 1-2 ст. 55 Закону України від 13.04.2012 №4651-VI правовому і процесуальному порядку та вручити окремо по кожному кримніальному провадженні зазначені пам`ятки про права потерпілого від певного кримінального правопорушення, злочину, кримінального проступка. 3. Повідомити ПІП, посаду, спеціальне звання поліцейських слідчих, які внесли до ЄРДР відомості з кожної його заяви про вчинення кримінального правопорушення, але протягом 24 годин з моменту внесення таких відомостей не надали йому витяг з ЄРДР у встановленому в ч. 1 ст. 214 Закону України від 13.04.2012 №4651-VI в п. 8 ч. 2 "Облік кримінальних правопорушень" розділу ІІ "Порядок формування та ведення Реєстру" наказу офіса генерального прокурора від 30.06.2020 "Про затвердження Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення" прововому і процесуальному порядку: "8. Відомості про декілька вчинених кримінальних правопорушень, зазначених в одній заяві, повідомленні або виявлених безпосередньо прокурором, слідчим, дізнавачем чи працівником іншого підрозділу, незалежно від часу їх учинення, наявності осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, вносяться до Реєстру за кожним правопорушенням окремо" та надати відповідні витяги з Реєстру щодо невнесених відомостей з його заяв про вчинені кримінаьні правопорушення, наприклад, передбачених ст. 191 КК України, в таких провадженнях як №0001192 від 17.11.2022 відомості про злочин тільки за ч. 1 ст. 366 ККУ, №00000083 від 23.09.2022 за ч. 1 ст. 366 ККУ і приховані від внесення в ЄРДР за ч. 2 ст. 366, ч. 1-2 ст. 364, ч. 1-5 ст. 191 ККУ; відомості про організовані групи осіб. 4. В порядку виконання положень ст.93, 91, 276, 290 КПКУ здійснити проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій: допитати свідків, підозрюваних осіб у вчиненні кримінальних правопорушень щодо обставин, які мають істотне значення для кваліфікації діянь, ролі кожного з учасників організованої групи, пред`явлення особи для віпзнання, отримання тимчасового доступу до речей (приміщення, будинку), документів, проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення огляду, обшуку, тимчасове вилучення та арешт документів і приміщення, обрати ефективний запобіжний захід, провести судові експертизи: будівельно-технічну, психолого-психіатричну, бухгалтерську, економічну; провести негласні слідчі (розшукові) дії у кожному кримінальному провадженні: аудіо і відеоконтрль особи, накладення арешту на кореспонденцію, огляд і виїмку кореспонденції, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, з електронних інформаційних систем; повідомити про підозру осіб, які одноособово чи у складі організованих груп вчинили кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 189 ч. 1-4, 190 ч. 1-4, 191 ч.1-4, ч. 2 ст. 182, ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 355, 356, 358 ч.1-4, 365 ч.2, 365-2 ч.1-3 , ст. 366 ч.2, 367 ч. 2, 364 ч. 2 закону про кримінальну відповідальність від 05.04.2001 №2341-ІІІ; здійснити редагування відомостей внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань та внести відомості з усіх його заяв до ЄРДР з викладенням дійсних обставин, що наведені в його заявах та можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених ним як потерпілим чи заявником та виявлених слідчими і дізнавачами з будь-якого іншого джерела або в результаті проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; належної остаточної правової кваліфікації кримінальних правопорушень з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; повідомити кожного, хто вчинив кримінальні правопорушення в правовому і поцесуальному порядку відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 закону України від 13.04.2012 №4651-VІ як за наявності достатніх доказів для підозри у вчиненні певного кримінального правопорушення; скласти і передати прокурору обвинувальні акти щодо встановлених кримінальних правопорушень, їх правової кваліфікації. 5. На підставі ч. 6 ст. 55, 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ч. 3 ст. 2 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, законів України "Про Національну поліцію", "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України", "Про звернення громадян" у встановлені законом строки: 5.1. Провести службові розслідування кожного факту порушення службової дисципліни кожним поліцейським окремо, притягнути винних осіб до дисциплінарної відповідальності. 5.2. Провести розгляд клопотання в частині притягнення до відповідальності на підставі та в порядку, встановленому в ст.15-20 закону України "Про звернення громадян" в т.ч. стосовно КМУ.

Постановою слідчого слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 26.04.2023 у кримінальному провадженні №0001461 від 23.10.2021 було відмовлено у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 .

Відповідно до постанови слідчого, останній розглянув кожен пункт клопотання ОСОБА_3 , навівши достатні мотиви для відмови в їх задоволені, в тому числі вказав, що ОСОБА_3 не зазначено у клопотанні конкретної слідчої (розшукової) дії відносно визначеного кола осіб, а деякі пункти клопотання взагалі не відносяться до компетенції слідчого.

Оскільки підставою для проведення будь-якої слідчої дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети та є правом слідчого, а не обов`язком, і в даному випадку, слідчий з урахуванням встановлених під час досудового розслідування обставин та отриманих доказів відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , оскільки заявлені ним в клопотаннях слідчі дії не досягли б мети їх проведення, а незгода ОСОБА_3 з рішенням слідчого є суто суб`єктивною оцінкою дій слідчого при проведенні досудовго розслідування.

Відповідно до ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами КПК України. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.

З огляду на викладене, оскільки слідчим, який є самостійним у своїй процесуальній діяльності, прийняте рішення про відмову в задоволенні клопотання, і це рішення є достатньо мотивованим, а також враховуючи, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

При цьому слідчий суддя, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, не наділений функціями зобов`язувати слідчого проводити ті чи інші слідчі (розшукові) дії у кримінальному провадженні. Саме слідчий визначає тактику досудового розслідування у кримінальному провадженні та необхідність проведення тих чи інших слідчих (розшукових) дій, які забезпечать ефективність та результативність проведення досудового розслідування.

Також суд враховує, що оскаржувана постанова відповідає ст. 110 КПК України, містить, у тому числі, зміст обставин, які є підставами для її прийняття, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Слід також зазначити, що як клопотання ОСОБА_3 слідчому, так і скарга до слідчого судді, містять також і інші вимоги про проведення дій, які не є слідчими (розшуковими) відповідно до глави 20 КПК України та не можуть бути предметом розгляду слідчого судді під час оскарження постанови слідчого про проведення слідчих (розшукових) дій. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення лише слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_4 від 26.04.2023 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0001461 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 04.08.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1