печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2023 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000799, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.04.2021, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, із середньою освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

26.04.2021 приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернувшись з велопрогулянки, зайшов до підземного паркінгу ЖК «Віденський», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Панаса Мирного, 12, а саме: до паркомісця № НОМЕР_1 , яке на підставі договору купівлі-продажу машиномісця № НОМЕР_4 від 04.07.2005 належить ОСОБА_8 . ОСОБА_6 було відомо, що в зазначеному місці в цей час знаходиться ОСОБА_8 та здійснюються роботи по встановленню замків для блокування руху на належних ОСОБА_8 паркомісцях. З приводу встановлення замків для блокування руху між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , діючи умисно, протиправно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з останнім, усвідомлюючи та передбачаючи настання наслідків своїх дій у вигляді тілесних ушкоджень, наніс один удар правою ногою по внутрішній поверхні лівої гомілки ОСОБА_8 та спричинив останньому легке тілесне ушкодження у виді садна на передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки, на межі середньої на нижньої третин.

2.Позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений 15.07.2021 дізнавачем сектору дізнання відділу поліції (з обслуговування центральної частини міста Києва) Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 і затверджений прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , та виступі під час дебатів.

За наслідками судового розгляду прокурор вважала, що винуватість ОСОБА_6 в пред`явленому обвинуваченні повністю доведена та підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема показаннями потерпілого, який зазначив, що дійсно перебував в цей час, в цей день на парко-місці в ЖК «Віденський» за зазначеною адресою, показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Крім того, обставини кримінального правопорушення підтверджуються письмовими та речовими доказами, зокрема відеозаписом події, протоколом прийняття заяви від потерпілого, висновком спеціаліста щодо отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, що складений не тільки на підставі медичної документації, а і за наслідками безпосереднього огляду потерпілого.

З урахуванням викладеного, прокурор просила визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а також врахувати, що обвинувачений не розкаявся, вину не визнав, обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

3. Позиція сторони захисту.

Правова позиція сторони захисту відображена, зокрема, в показаннях обвинуваченого та виступах під час дебатів. Сторона захисту вважала наявними підстави для виправдання обвинуваченого у зв`язку з недоведеністю його вини.

Вищезазначене твердження ґрунтується на таких аргументах:

- стороною обвинувачення в обвинувальному акті неправильно зазначено час події, а саме вказано приблизно 14 год., у той час, як згідно з протоколом допиту потерпілого від 30.04.2021 та показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , конфлікт мав місце о 14 год. 15 хв.;

- медична документація потерпілого ОСОБА_8 , зокрема довідки щодо звернення останнього за медичною допомогою до травмпункту, містять розбіжності в написанні по батькові потерпілого та в часі його звернення за медичною допомогою, що ставить їх під сумнів;

- стороною захисту було надано суду медичну документацію на підтвердження того, що обвинувачений на момент події мав металеву пластину в плечовому суглобі, відтак не міг ризикувати своїм здоров`ям, наражаючись на бійку;

- відеозапис з місця події отриманий у неналежний спосіб, оскільки у довідці, отриманої на підставі запиту від 26.04.2021 на вилучення даного відеозапису, зазначена інша кримінальна справа та інший склад злочину, а також вказано «вилучити відеоматеріали з фасаду будинку», водночас, відеозапис вилучено з паркінгу;

- висновок експерта № 041-792-2021 від 27.04.2021 містить лише дані про наявність у потерпілого тілесних ушкоджень і не може бути доказом винуватості обвинуваченого, враховуючи розбіжності в часі, вказаному в обвинувальному акті, та зазначеному в протоколі допиту потерпілого від 30.04.2021;

- досудове розслідування у кримінальному провадженні за тим же фактом, де обвинувачений був заявником, здійснювалось упереджено, клопотання адвокатів ОСОБА_6 не розглядались належним чином, і в підсумку було закрито.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не визнав. Показав, що 26 квітня 2021 приблизно 14 години приїхав додому з велосипедної прогулянки. Коли зайшов додому, йому розповіла дружина, що зателефонували з паркінга та повідомили, що на їхні автомобілі, де вони стоять, встановлюють блокувальні пристрої. ОСОБА_6 спустився вниз до паркінгу і помітив, що за останнім автомобілем встановлено замок, який блокував виїзд автомобіля, а поряд стояли три особи - ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які займались встановленням блокувальних пристроїв на паркомісцях, які не мали відношення до ОСОБА_6 . Його автомобілі стояли наступним чином: один розміщувався на двох паркомісцях для мотоциклів, а інший - на місці загального користування. Такий порядок був визначений з 2008 року, тоді були установчі збори ОСББ, на яких вирішувалось питання про можливість мешканців будинку, які не мали власних паркомісць, користуватись вільними паркомісцями. ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_8 та запропонував йому запросити голову правління, головного інженера, та спільно розібратись у питанні встановлення блокувальних пристроїв на паркінгу. Останній відповів, що це його місця і він робитиме те, що хоче, а ОСОБА_17 з паркінгу взагалі не виїде. Надалі між ними виникла словесна перепалка із ненормативною лексикою. І раптом обвинувачений відчув як він падає внаслідок удару у ліву вилицю. Він впав на бетонну підлогу і втратив свідомість. Впавши, відчував, як потерпілий б`є його ще ногами. Коли обвинувачений впав, перше, що спало на думку, це необхідність захистити плече, оскільки до цього інциденту в нього була травма плеча, яка виникла рік тому внаслідок падіння з велосипеда, після чого йому встановили металеву пластину і дев`ять фіксаторів. Розпочинати бійку він не збирався, оскільки весь рік вважав себе частковим інвалідом. Куди потерпілий його бив зрозумів по синцях, які з`явились на руках і ногах. Після цього ОСОБА_6 піднявся, застеріг потерпілого, що його посадить, розвернувся та пішов шукати інструменти, за допомогою яких можна було б демонтувати блокувальний пристрій на його паркомісцях. Не знайшовши необхідного інструменту біля пункту охорони паркінга, де вони завжди лежали, він піднявся до двору будинку і взяв палку розміром 30 см, яку диспетчер ОСОБА_18 підкладав до вхідних металевих дверей, щоб вони не зачинялись і не гриміли. Повернувшись до паркінгу, помітив, що ОСОБА_8 там вже не було, залишились тільки ОСОБА_19 та ОСОБА_16 . ОСОБА_6 підійшов до блокувального пристрою і намагався його підчепити, та внаслідок того, що пристрій виявився незафіксованим, він одразу зрушився з місця. Обвинувачений відкинув пристрій убік та пішов з паркінга. Коли прийшов додому, дружина помітила синець в нього на вилиці і пішла з`ясовувати відносини із ОСОБА_8 , а він залишився вдома. Через годину в обвинуваченого почала паморочитись голова і нудити, дружина до цього часу вже повернулась. Він розумів, що втрачає свідомість. Дружина викликала швидку допомогу о 15:54, вона приїхала о 16:31 та перебувала в них до 18:45. Перше, що зробили працівники швидкої, поміряли тиск, який становив 180 на 100, та щось вкололи. Обвинувачений описав лікарям ситуацію і назвав прізвище ОСОБА_14 , на що останні відповіли, що повідомлять поліцію. Працівники швидкої медичної допомоги запропонували ОСОБА_6 госпіталізацію, однак, оскільки він перебував на карантині, щоб не принести додому інфекцію і не передати її онкохворій дружині, від госпіталізації відмовився. Після того, як швидка поїхала, йому зателефонував черговий поліції та повідомив, що йому доповіла швидка про якусь подію і запитав, чи буде обвинувачений писати заяву, на що останній відповів, що поки заяву не подаватиме, оскільки не в стані прийти до відділку. Час, місце та прізвище ОСОБА_14 були зафіксовані бригадою швидкої та передані в поліцію. Наступного дня, 27 числа, приблизно 18 год. ОСОБА_6 пішов до Печерського відділу поліції та написав заяву. Увечері цього дня в обвинуваченого різко запаморочилось в голові, внаслідок чого він впав і втратив свідомість. Дружини викликала бригаду швидкої медичної допомоги, яка приїхала приблизно опівночі. Працівники швидкої знову поміряли тиск, який зашкалював, і повідомили ОСОБА_6 про категоричну необхідність госпіталізації, оскільки такий випадок мав місце вдруге, і можливо були наявними внутрішні пошкодження. Його відвезли на Братиславську, 3, де після огляду лікарем встановлено струс мозку та гематому на лівій вилиці 4 см. Наступного дня в ОСОБА_6 на потилиці з`явилась гематома. Лікарі сказали зробити СКТ щоб перевірити, чи немає травм у черепі, за наслідком проведення дослідження травм всередині черепа виявлено не було. Лікар підтвердив діагноз у вигляді струсу мозку і набряку пазухи, синець з вилиці поширився і на ніс. Надалі лікар запропонував обвинуваченому лягти до лікарні, від чого останній відмовився з причин коронавірусу. На той момент в нього були інші адвокати, які почали телефонувати в Печерський відділ поліції з метою з`ясування стану розгляду його заяви. Остання в реєстрі не відображалась, у той час як заява ОСОБА_8 була зафіксована в реєстрі. Заява обвинуваченого була зареєстрована 12 травня, і дізнавач ОСОБА_20 повідомила, що особа, яка спричинила ОСОБА_6 тілесні ушкодження, не встановлена, незважаючи на те, що він вказував саме на ОСОБА_8 . Юристи ОСОБА_6 наполягали на проведенні експертиз з перших днів, попри те дізнавач виписала направлення на експертизу 17 числа, коли синці майже зійшли. Під час експертизи ОСОБА_29 оглянули , видали довідки та повідомили про необхідність отримання повної історії хвороби. Адвокати звернулись із відповідними запитами в поліцію і у встановлені строки їм надали копію довідки та виписки з історію хвороби на дев`яти аркушах. Адвокати ОСОБА_6 звертались із клопотанням до дізнавача про долучення вказаних медичних довідок до справи, що остання не зробила. Адвокати оскаржили відмову дізнавача до Печерської прокуратури. На вказані скарги не було надано жодної інформації. В подальшому провадження за заявою ОСОБА_6 дізнавачем закрито.

4. Позиція потерпілого та його представника.

У судових дебатах потерпілий ОСОБА_8 підтримав позицію сторони обвинувачення, вважав ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. З приводу міри відповідальності поклався на розсуд суду.

Представник потерпілого, адвокат ОСОБА_7 підтримав позицію сторони обвинувачення, вважав вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведеною матеріалами справи, показаннями свідків та дослідженими відеоматеріалами. Просив суд критично віднестись до показань обвинуваченого, оскільки останній не повідомляв лікарів швидкої медичної допомоги про отримані ним тілесні ушкодження, а повідомив вже в лікарні, дізнавшись, що поліція зафіксувала докази вчинення ним кримінального правопорушення, та ніяких належним і допустимих доказів спричинення обвинуваченому потерпілим тілесних ушкоджень стороною захисту не надано. Вважав, що всі дії обвинуваченого щодо фіксації факту спричинення йому тілесних ушкоджень є бажанням приховати вчинене ним кримінальне правопорушення. Просив врахувати, що обвинувачений після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому знайшов палицю з наміром продовжити свої злочинні дії та намагався погіршити становище потерпілого, що свідчить про те, що обвинувачений усвідомлював злочинність своїх дій та настання відповідних наслідків. Щодо покарання представник потерпілого поклався на розсуд суду.

5. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Незважаючи на невизнання своєї винуватості обвинуваченим, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

5.1. Показання.

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_11 показав, що обвинуваченого знає лише візуально. З потерпілим знайомий, іноді надає останньому послуги як водій. 26.04.2021 приблизно о 14 годині, в обід, перебував на території підземного паркінгу за адресою Панаса Мирного, куди привіз потерпілого і допомагав встановлювати замки іншому свідку ОСОБА_22 , а потерпілий будь-якої фізичної роботи не виконував. Згодом, точний час зазначити не може, прибіг якийсь чоловік у велосипедному шоломі і почав нецензурно висловлюватись на адресу потерпілого, кричати на нього. Даний конфлікт виник з приводу замків, які вони встановлювали. Суперечку розпочав чоловік у шоломі, від якого захищався ОСОБА_8 . У подальшому вказаний чоловік став штовхатись та битися з потерпілим, останній потрохи відходив назад, водночас, цей чоловік почав махати руками і ногами, наносив різні удари. Силуети учасників події було чітко видно, ніхто один одного не затуляв. Сам свідок знаходився приблизно на відстані 10 метрів від них, обвинувачений стояв боком до нього. Потерпілий відштовхнув обвинуваченого, намагаючись захищатись. Чи падав обвинувачений, свідок не пам`ятає. ОСОБА_6 наніс потерпілому удар в область лівої ноги. Згодом потерпілий показав рану на цій нозі, яка кровоточила. За розміром вказана рана була невеликою. До даного конфлікту у потерпілого будь-яких тілесних ушкоджень не було. Згодом потерпілий пішов викликати поліцію, після чого знову прибігла ця ж особа в шоломі з палицею, почала кричати та шукати потерпілого. Десь через півгодини після конфлікту ОСОБА_8 попросив ОСОБА_11 відвезти його в лікарню, де вони зняли побої та потерпілий отримав укол від правця. Надалі ОСОБА_11 завіз потерпілого на Панаса Мирного і поїхав додому, що було далі не знає.

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_12 показав, що з обвинуваченим ОСОБА_6 особисто не знайомий, з потерпілим ОСОБА_8 знайомий, останній залучає його інколи до проведення ремонтних робіт. 26.04.2021 перебував на паркінгу за адресою вул. Панаса Мирного, де встановлював замки на паркомісцях на прохання потерпілого. Потерпілий безпосередньо замки не встановлював, а придбав необхідні запчастини та доручив їх встановлення ОСОБА_12 . Коли ОСОБА_12 почав встановлювати зазначені замки, приблизно в другій половині дня, до них прибіг чоловік, ззовні схожий на велосипедиста (був одягнутий у велосипедний костюм, мав на собі шолом та носив взуття, схоже на кеди), який повідомив, що в них немає права встановлювати замки на паркомісцях. Чоловік почав сваритися із потерпілим, ображав його. Спершу між ними тривала словесна перепалка, надалі велосипедист почав махати руками і ногами в бік потерпілого. Були удари по нозі потерпілого, а також спроби інших ударів, не усі з них попали по потерпілому. Останній у відповідь ударів не наносив, лише намагався захищатись. До даного інциденту тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 не було. Коли даний чоловік пішов, свідок продовжив встановлювати замки. У той час потерпілий, який стояв поруч, сказав свідку, що у нього в нозі щось пече, підтягнув штанину і вони помітили рану, на якій була кров у невеликій кількості. Після цього потерпілий сказав, що піде телефонувати в поліцію. Коли ОСОБА_8 вже пішов, повернувся велосипедист з палицею та помітив, що потерпілий пішов. Під час інциденту свідок перебував за 5 метрів від обвинуваченого та потерпілого, які стояли один напроти одного приблизно на відстані руки. Бачив чітко один удар нижче коліна по лівій нозі потерпілого з боку ОСОБА_6 . Як падав обвинувачений, не пам`ятає, чому він впав не знає, бачив лише, як останній піднімався. У подальшому приходила ще жінка, дружина обвинуваченого, спілкувалась із потерпілим, про що, ОСОБА_12 не пам`ятає.

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_13 показав, що з обвинуваченим ОСОБА_6 знайомий, оскільки працював диспетчером в паркінгу на Панаса Мирного, де обвинувачений разом з дружиною ставили свої автомобілі. З потерпілим знайомий, оскільки дружина останнього ставить там свій автомобіль. 26.04.2021 працював диспетчером паркінгу автомобілів на вул. Панаса Мирного, який належить ОСББ «Віденський». Цього дня, ближче до обіду, на територію паркінгу прийшла дружина ОСОБА_6 . В цей час на території паркінгу потерпілим ОСОБА_8 та іншими двома незнайомими свідку чоловіками проводились роботи із встановлення блокувальних пристроїв на належній потерпілому території, де знаходяться його паркомісця. Дружина обвинуваченого забрала машину і виїхала за територію паркінга. Надалі свідок побачив по камері відеоспостереження, як на територію паркінга на велосипеді в`їхав ОСОБА_6 у шоломі. Останній зазвичай вітається, проте цього дня швидко проїхав до паркінга в напрямку, де стояла його машина і велись монтажні роботи. Самого місця проведення робіт та розташування автомобіля обвинуваченого не бачив, оскільки воно не охоплюється камерою. Час, який фіксується на камері відеоспостереження, йде на десять хвилин швидше від реального. Свідок увесь час перебував у диспетчерській, будь-яких звуків не чув, бійку між обвинуваченим та потерпілим не бачив. Приблизно через 20-25 хвилин ОСОБА_6 пройшов назад та піднявся по сходах, через деякий час повернувся. Чи мав обвинувачений з собою будь-який предмет, не бачив. Надалі ОСОБА_6 знову швидко пройшов і через 20 хв. вийшов по сходах, а потерпілий через виїзд. Також показав, що подружжя ОСОБА_17 по факту немає паркомісць, а порядок паркування своїх автомобілів останні вирішували з керуючим, диспетчерам про це не було нічого відомо. Свої автомобілі Ліхоманови ставили там, де знаходяться паркомісця ОСОБА_14 і місце для мотоциклів так, що одним колесом заїжджали на лінію ОСОБА_14 , що перешкоджало виїзду останніх. Автомобілі Ліхоманових в журнал в`їзду-виїзду не записувались.

Судом прийнято відмову сторін від проведення допиту свідка ОСОБА_24 в ході судового розгляду, у зв`язку з тим, що сторони кримінального провадження не підтримали його виклик у судове засідання та вважали можливим встановити всі фактичні обставини кримінального правопорушення без проведення допиту вказаної особи, яка не була очевидцем події.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 показав, що за кілька місяців до події він отримав контакти подружжя ОСОБА_17 та зв`язався з ними через те, що ОСОБА_6 ставив свої автомобілі на належні потерпілому паркомісця. Вони втрьох зустрілись у дворі будинку та потерпілий продемонстрував документи, що підтверджують його право власності на зазначені паркомісця. ОСОБА_6 відразу пішов, а його дружина залишилась. В ході розмови потерпілий попросив, щоб Ліхоманови більше не ставили автомобілі на його паркомісця, будь-якої конфліктної ситуації не виникало. Попри те, обвинувачений продовжував ставити свої транспортні засоби на місце потерпілого, у зв`язку з чим останній звертався до ОСББ, які повідомили, що також просили ОСОБА_6 не ставити свій автомобіль на місце ОСОБА_8 , однак жодної реакції не було. У подальшому потерпілий погодив з ОСББ, що встановить на свої паркомісця замки, які унеможливлюватимуть паркування інших автомобілів. Отримавши згоду, 26.04.2021 він, разом із водієм та помічником, приїхали на територію паркінгу. Коли розпочали проведення робіт, приблизно в обідню пору дня, з`явився ОСОБА_6 у шоломі і велосипедній куртці, та почав словесну перепалку з приводу встановлення замків. В ході словесної суперечки ОСОБА_6 кілька разів штовхнув потерпілого та вдарив ногою в область гомілки лівої ноги потерпілого, будучи взутим у велосипедні бутси. Якою саме ногою було завдано удару, потерпілий не пам`ятає, однак припускає, що правою. Водночас, жодних ударів у відповідь не наносив, оскільки захищався та намагався відштовхнути ОСОБА_6 від себе. Надалі обвинувачений спіткнувся, втратив рівновагу і присів, але не впав повністю і не вдарився головою. Будь-яких видимих пошкоджень на тілі обвинуваченого потерпілий не бачив. Після цього, обвинувачений розвернувся, висловив потерпілому погрозу, і пішов з паркінга. У подальшому ОСОБА_8 вийшов на вулицю та набрав управління поліції повідомити ситуацію. Надалі потерпілий повернувся до своїх паркомісць, де залишились хлопці та перебувала дружина ОСОБА_6 . Від хлопців дізнався, що знову приходив обвинувачений, тримаючи в руках палицю, та став погрожувати. У подальшому, між потерпілим та дружиною обвинуваченого відбулась розмова, в ході якої остання висловлювала різного роду погрози, запевняла ОСОБА_8 у його неправоті. Під час цієї розмови потерпілий почав відчувати біль у нозі. Коли підняв штани помітив розсічення і кров. Після цього сів в машину і поїхав у травмпункт клініки за адресою АДРЕСА_2 , де його направили до іншого травмпункту, який знаходиться поряд із заводом та управлінням поліції. У травмпункті оглянули його рану та запропонували зробити щеплення від правцю, щоб запобігти інфекції, оскільки мали місце кров і порушення покривів. Після щеплення потерпілий забрав документи та поїхав назад до будинку на Панаса Мирного . У подальшому звернувся до знайомого юриста та написав заяву по факту інциденту.

5.2. Документи.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.04.2021 встановлено, що 26.04.2021 року близько 14 год 00 хв. на території парковки по вул. П. Мирного, 10 в м. Києві невідома особа нанесла тілесні ушкодження громадянину ОСОБА_8 /т. 1 а. м. 112/.

Дані, які містяться у даному протоколі, узгоджуються із показаннями потерпілого та допитаних в ході судового розгляду свідків в частині того, що 26.04.2021 в післяобідній час на території підземного паркінгу за адресою: вул. П. Мирного в Києві між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 сталася сутичка, в ході якої останній наніс удар по поверхні лівої гомілки потерпілого.

Відповідно до довідки № 3796, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району м. Києва, Травматологічний пункт, ОСОБА_25 , 1975 р. н., звернувся до травмпункту 26.04.2021 о 14 год. 10 хв. із побутовою травмою, яку отримав в той же день приблизно о 13 год. 00 хв. У нього діагностовано забій, садно лівої гомілки, проведено протиправцеву імунізацію та рекомендовано подальше лікування у поліклініці за місцем проживання /т. 1 а. м. 126/.

В ході судового розгляду за клопотанням представника потерпілого судом долучено дублікат від 04.04.2023 довідки № 3796 від 26.04.2021, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району м. Києва, Травматологічний пункт, відповідно до якої ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до травмпункту 26.04.2021 в 16 год. 10 хв. з кримінальною травмою, яку отримав в той же день о 13 год. 00 хв. У нього було діагностовано забій, садно лівої гомілки, проведено протиправцеву імунізацію та рекомендовано подальше лікування у поліклініці за місцем проживання /т. 1 а. м. 201/.

З метою усунення розбіжностей, зазначених у довідці та її дублікаті, в частині по-батькові потерпілого та часу звернення до медичного закладу, судом за клопотанням прокурора витребувано в Комунальному некомерційному підприємстві «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району м. Києва медичну документацію щодо звернення ОСОБА_8 до вказаного закладу охорони здоров`я 26.04.2021.

Дублікатом від 06.04.2023 довідки № 3796 від 26.04.2021, отриманим на виконання ухвали суду від 04.04.2023 в порядку ст. 333 КПК України, встановлено, що ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до травмпункту 26.04.2021 в 16 год. 10 хв. з кримінальною травмою, яку отримав в той же день о 13 год. 00 хв. У нього було діагностовано забій, садно лівої гомілки, проведено протиправцеву імунізацію та рекомендовано подальше лікування у поліклініці за місцем проживання. Про даний випадок повідомлено «102» /т. 2 а. м. 3/.

З копії журналу реєстрації амбулаторних хворих за 2021 рік КНП «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району м. Києва, отриманої на виконання ухвали суду від 04.04.2023 в порядку ст. 333 КПК України, випливає, що до вказаного закладу за медичною допомогою 26.04.2021 о 16 год. 10 хв. звернувся ОСОБА_8 , 1975 р. н. Встановлено діагноз - забій, садно лівої гомілки /т. 2 а. м. 4-7/.

Відповідно до копії книги обліку хворих, що звернулись з травмами кримінального характеру КНП «КДЦ» Голосіївського району м. Києва, отриманої на виконання ухвали суду від 04.04.2023 в порядку ст. 333 КПК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся 26.04.2021 о 16 год. 10 хв. за медичною допомогою. У нього було діагностовано забій, садно лівої гомілки /т. 2 а. м. 8-11/.

Згідно з копією журналу обліку профілактичних щеплень КНП «КДЦ» Голосіївського району м. Києва, отриманої на виконання ухвали суду від 04.04.2023 в порядку ст. 333 КПК України, ОСОБА_8 , 1975 р. н., 26.04.2021 проведено вакцинацію /т. 2 а. м. 12-15/.

Відомості, які містяться у вказаних документах, підтверджують наявність тілесних ушкоджень в потерпілого, узгоджуються із показаннями допитаних свідків, та в сукупності вказують, що зазначені тілесні ушкодженні спричинені внаслідок дій ОСОБА_6 .

Відеозаписом з камери відеоспостереження, розташованої в підземному паркінгу ЖК «Віденський», дослідженим в ході судового розгляду за участю сторін, та долученим до нього протоколом огляду від 05.05.2021, зафіксовано, як особа чоловічої статі, одягнена в спортивний одяг, взуття чорного кольору, на голові присутній шолом, перебуває в підземному паркінгу ЖК «Віденський», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Панаса Мирного 12, направляється в бік парко-місця НОМЕР_1. З відео-файлу під назвою «Паркомісце НОМЕР_1» вбачається, як на парко-місці НОМЕР_1 перебувають люди, після чого зі сторони цього парко-місця виходить особа чоловічої статі. На відео-файлі під назвою «Повертається на місце» зафіксовано особу жіночої статі, одразу після якої до парко-місця НОМЕР_5 направляється особа в шоломі, в руках якої наявна палиця /т. 1 а. м. 129-132/.

Дані, які містяться на вказаному відеозаписі, узгоджуються із показаннями допитаних під час судового розгляду свідків.

З реєстраційного посвідчення № НОМЕР_2 та договору купівлі-продажу машиномісця від 04.07.2005 р. випливає, що машиномісце № НОМЕР_1 в підземному паркінгу, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , належить ОСОБА_8 на праві приватної власності /т.1 а. м. 113-115/.

Копією договору № 1 оренди машино місця та акту прийому-передачі об`єкта оренди від 01.09.2020 підтверджується, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_24 укладено договір, за яким ОСОБА_8 прийняв у тимчасове користування за плату машиномісце № НОМЕР_3 , яке знаходиться в підземному паркінгу будинку АДРЕСА_3 /т. 1 а. м. 118-121/.

Дані, які містяться у вказаних документах, узгоджуються із показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_13 в частині наявності у ОСОБА_8 права власності на вказані паркомісця.

5.3. Висновок експерта.

Експертним дослідженням № 041-792-2021, проведеним на підставі «направлення на судово-медичне дослідження» дізнавача сектору дізнання відділу поліції (з обслуговування центральної частини м. Києва) Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_26 від 26.04.2021, лікарем судово-медичним експертом Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_27 , проведено судово-медичне обстеження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Висновком встановлено, що дані судово-медичного обстеження та наданої медичної документації свідчать про те, що після подій 26.04.2021 у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мало місце: садно на передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки, на межі середньої та нижньої третин. Локалізація, морфологія вищевказаного ушкодження, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинене воно однократною травмуючою дією тупого предмета, характерні особливості травмуючої поверхні якого в ушкодженні не відобразились, могло утворитись в указаний термін, тобто, 26.04.2021. Таким чином, між подіями 26.04.2021 та отриманням тілесного ушкодження ОСОБА_8 є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Вказане ушкодження відноситься до легкого тілесного ушкодження /т. 1 а. м. 123-125/.

Вищевказані докази, зібрані в ході досудового розслідування та дослідженні в судовому засіданні, є належними, допустимими і достовірними, узгоджуються між собою.

6. Оцінка судом доводів сторони захисту.

В ході судового розгляду сторона захисту зазначала, що в обвинувальному акті неправильно зазначено час події, а саме приблизно 14 год., водночас, згідно з протоколом допиту потерпілого від 30.04.2021 та показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 конфлікт мав місце о 14 год. 15 хв.

За змістом ч. 1, 2 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено вимогами ст. 95 КПК України, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта, у ньому зазначений орієнтовний час події, а саме 26.04.2021 приблизно о 14 год. 00 хв.

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_11 зазначив, що приблизно о 14 год. 26.04.2021 в обід перебував на території підземного паркінгу за адресою АДРЕСА_4 , куди привіз потерпілого і допомагав встановлювати замки іншому свідку ОСОБА_22 .

Свідок ОСОБА_12 показав, що приблизно в другій половині дня, після 12 години, до них з потерпілим прибіг чоловік, ззовні схожий на велосипедиста, який повідомив, що в них немає права встановлювати замки на паркомісцях.

Допитаний свідок ОСОБА_13 показав, що 26.04.2021 ближче обіду на територію паркінгу прийшла дружина ОСОБА_6 . В цей час на території паркінгу потерпілим ОСОБА_8 та іншими двома незнайомими свідку чоловіками проводились роботи із встановлення блокувальних пристроїв на належній потерпілому території, де знаходяться його паркомісця.

Окрім цього, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив, що конфлікт мав місце у другій половині дня, приблизно 14 год. 00 хв.

Таким чином, з урахуванням показань допитаних свідків та самого обвинуваченого, інших доказів, суд надходить висновку, що в обвинувальному акті час події вказано правильно, будь-які суперечності, які б впливали на доведеність самої події кримінального правопорушення, встановлення винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікації діяння - відсутні.

Сторона захисту вказувала, що медична документація потерпілого ОСОБА_8 , зокрема довідки щодо звернення останнього за медичною допомогою до травмпункту, містять розбіжності в написанні по батькові потерпілого та в часі його звернення за медичною допомогою, що ставить їх під сумнів.

Стороною обвинувачення в якості доказу винуватості ОСОБА_6 надавалась довідка № 3796 від 26.04.2021, відповідно до якої, ОСОБА_25 , 1975 р. н., звернувся до травмпункту 26.04.2021 о 14 год. 10 хв. із побутовою травмою, яку отримав в той же день приблизно о 13 год. 00 хв.

У судовому засіданні представником потерпілого долучено дублікат від 04.04.2023 довідки № 3796 від 26.04.2021, згідно з яким, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до травмпункту 26.04.2021 в 16 год. 10 хв. з кримінальною травмою, яку отримав в той же день о 13 год. 00 хв.

Таким чином, зазначені документи містять суперечності в частині часу звернення потерпілого за медичною допомогою до травматологічного пункту КНП «КДЦ» Голосіївського району м. Києва 26.04.2021, та по батькові особи, що звернулась за допомогою.

У зв`язку з виявленими розбіжностями, прокурором, в ході судового розгляду, в порядку ст. 333 КПК України заявлялось клопотання про витребування медичної документації з КНП «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району м. Києва, яка містить відомості стосовно звернення ОСОБА_8 за медичною допомогою до травматологічного пункту КНП «КДЦ» Голосіївського району м. Києва 26.04.2021. Ухвалою суду від 04.04.2023 вказане клопотання було задоволено /а. м. 220-221/.

На виконання ухвали суду від КНП «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району м. Києва надійшла медична документація потерпілого, зокрема, дублікат від 06.04.2023 довідки № 3796 від 26.04.2021, виданої на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , копія журналу реєстрації амбулаторних хворих за 2021 рік, копія книги обліку хворих, що звернулись з травмами кримінального характеру, копія журналу обліку профілактичних щеплень.

Дані, що містяться в зазначених документах, підтверджують особу потерпілого ОСОБА_8 , час звернення за медичною допомогою, а саме 26.04.2021 о 16 год. 10 хв., містять опис наявних внаслідок події тілесних ушкоджень та проведеного лікування.

Таким чином, в ході судового розгляду витребуваними матеріалами зазначені розбіжності були усунені.

Порушення порядку отримання цих доказів не встановлено, підстави для визнання їх недопустимими - відсутні. З урахуванням витребуваної та дослідженої в ході судового розгляду медичної документації ОСОБА_8 підстави для сумніви у їх достовірності також відсутні.

З урахуванням наведеного, суд вважає встановленим, що потерпілий ОСОБА_8 26.04.2021 о 16 год. 10 хв. звернувся за медичною допомогою до КНП «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району м. Києва у зв`язку з отриманими 26.04.2021 тілесними ушкодженнями - забій, садном лівої гомілки .

Стороною захисту було надано суду медичну документацію на підтвердження того, що обвинувачений на момент події мав металеву пластину в плечовому суглобі, відтак не міг ризикувати своїм здоров`ям бійкою.

Зазначені доводи сторони захисту не спростовують встановлені судом обставини, оскільки допитані в ході судового розгляду свідки підтвердили показання потерпілого в частині того, що обвинуваченим було заподіяно удар в нижню частину лівої ноги потерпілого. Інших доказів, які б спростовували вказані обставини, стороною захисту не надано.

Суд зауважує, що після з`ясування обставин кримінального правопорушення та перевірки їх доказами судом з`ясовувалось у сторін наявність доповнень, водночас, будь-яких клопотань щодо доповнення судового розгляду учасниками кримінального провадження не заявлялось.

Сторона захисту зазначала, що відеозапис з місця події отриманий у неналежний спосіб, оскільки у довідці, отриманої на підставі запиту від 26.04.2021 на вилучення даного відеозапису, зазначена інша кримінальна справа та інший склад злочину, а також вказано «вилучити відеоматеріали з фасаду будинку», водночас, відеозапис вилучено з паркінгу.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи випливає, що відеозапис з камери відеоспостереження, розташованої на підземному паркінгу ЖК «Віденський», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Панаса Мирного, 12, отриманий стороною обвинувачення в порядку ст. 93 КПК на підставі запиту заступника начальника Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_28 від 26.04.2021 /а. м. 128/. Вказаний запит містить виправлення в частині реєстраційного номеру кримінального провадження та правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Суд зауважує, що наявність недоліків у запиті, на підставі якого стороною обвинувачення отримано вказаний відеозапис, не свідчить про недопустимість самого відеозапису як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки сам відеозапис отриманий в порядку, встановленому КПК України, відтак суд приймає його у якості належного, допустимого доказу і з вказаних мотивів відхиляє відповідні доводи сторони захисту.

Сторона захисту зауважувала, що висновок експерта № 041-792-2021 від 27.04.2021 містить лише дані про наявність у потерпілого тілесних ушкоджень і не може бути доказом винуватості обвинуваченого, враховуючи розбіжності в часі, вказаному в обвинувальному акті, та зазначеному в протоколі допиту потерпілого від 30.04.2021

Суд звертає увагу, що висновком експертного дослідження № 041-792-2021 від 27.04.2021 встановлено, що локалізація, морфологія тілесного ушкодження, отриманого потерпілим ОСОБА_8 , враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинене воно однократною травмуючою дією тупого предмета, характерні особливості травмуючої поверхні якого в ушкодженні не відобразились, могло утворитись в указаний термін, тобто 26.04.2021. Таким чином, між подіями 26.04.2021 та отриманням тілесного ушкодження ОСОБА_8 є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Отже, у вказаному висновку зазначено не конкретний час виникнення тілесного ушкодження потерпілого, а дата події, яка узгоджується із зазначеною в обвинувальному акті, та підтверджується показаннями учасників кримінального провадження, сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Окрім того, зазначений висновок складено за результатом безпосереднього огляду судово-медичним експертом потерпілого ОСОБА_8 .

Таким чином, вказаний висновок експертного дослідження є належним та допустимим доказом по справі, та приймається судом на підтвердження встановлених обставин.

В ході судового розгляду сторона захисту зауважувала, що досудове розслідування у кримінальному провадженні за тим же фактом, де обвинувачений був заявником, здійснювалось упереджено, клопотання адвокатів ОСОБА_6 не розглядались належним чином, і в підсумку було закрито.

Суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Версія сторони захисту в частині того, що в ході зазначеного конфлікту потерпілим ОСОБА_8 заподіювались тілесні ушкодження ОСОБА_6 на стадії досудового розслідування в межах цього кримінального провадження не перевірялась. Водночас, сторона захисту із клопотанням про перевірку вказаних обставин, зокрема в порядку ст. 333 КПК України, не зверталась, а суд за власною ініціативою позбавлений можливості перевірити обставини, які мають значення для кримінального провадження, і не були відомі на стадії досудового розслідування.

Надані стороною захисту на підтвердження заявлених обставин докази, зокрема копія карти виїзду швидкої медичної допомоги № 91258 від 26.04.2021, містить відомості про наявність у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у вигляді гематоми в ділянці лівої скулової кістки обличчя, яка утворилась, зі слів обвинуваченого, внаслідок удару кулаком голову від ОСОБА_8 . Встановлено попередній діагноз у вигляді ЗЧМТ та струсу головного мозку. Медичної документації, яка підтверджує вказаний діагноз ОСОБА_6 , суду не надано.

Зазначені у вказаному документі дані не узгоджуються із показаннями допитаних свідків та іншими доказами у кримінальному провадженні. Будь-яких інших доказів стороною захисту не надано.

Суд зауважує, що наявність у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не спростовує факт заподіяння останнім тілесних ушкоджень потерпілому, та не підтверджує обставини спричинення наявних в обвинуваченого тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

7. Стаття (частина статті) КК України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Дії ОСОБА_6 , які виразились в заподіянні одного удару правою ногою по внутрішній поверхні лівої гомілки ОСОБА_8 , чим спричинено останньому тілесне ушкодження у вигляді садна на передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки, на межі середньої та нижньої третин, що відносять до легких тілесних ушкоджень, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, та вважає доведеною його винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку.

8. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

9. Мотиви призначення покарання.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, відноситься до кримінальних проступків відповідно до ст. 12 КК України. Кримінальний проступок було вчинено з прямим умислом. За стадією вчинення кримінальне правопорушення є закінченим.

При визначенні виду та розміру покарання суд враховує вік обвинуваченого, те, що ОСОБА_6 : за місцем проживання характеризується посередньо, скарг, заяв, повідомлень від сусідів та мешканців будинку не надходило /а. м. 138/; за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває /а. м. 139/.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, яке виразилось у заподіянні потерпілому легких тілесних ушкоджень на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, особи винного, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

10. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

З аналізу положень кримінального процесуального закону, які регулюють питання розподілу та стягнення процесуальних витрат, слідує, що у разу ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а на користь держави - документально підтверджені витрати на залучення експерта. При цьому суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою (ч. 1, 2 ст. 124, ч. 1 ст. 126, п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК України).

Водночас у матеріалах кримінального провадження відсутнє документальне підтвердження процесуальних витрат на залучення експерта, яким надано висновок експертного дослідження № 041-792-2021 від 27.04.2021.

Таким чином, суд позбавлений можливості щодо вирішення питання про стягнення з ОСОБА_6 процесуальних витрат, понесених на залучення експерта для проведення експертного дослідження (висновок експертного дослідження № 041-792-2021 від 27.04.2021).

Цивільний позов у справі не заявлено.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

На стадії досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід до ОСОБА_6 не застосовувався, підстави для застосування запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід до ОСОБА_6 не застосовувати.

Речовий доказ:

- DVD-R диск з відеозаписом із камери відеоспостереження, розташованої в підземному паркінгу ЖК «Віденський», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Панаса Мирного, 12, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, дані щодо понесених процесуальних витрат у провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його оголошення через Печерський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому, його захиснику, потерпілому та його представнику їх право подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію вироку вручити учасникам кримінального провадження після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1