Справа №293/1075/23
Провадження №1-кп/293/219/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000360 від 15.06.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Житомир, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, на утриманні неповнолітніх дітей та інших утриманців не має, раніше судимої:

- вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 18.11.2021 за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України

УСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 „Про введення воєнного стану в Україні" введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався, востаннє - указом Президента України від 01.05.2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, тобто до 18 серпня 2023 року.

ОСОБА_4 у достовірно невстановлений досудовим розслідуванням день на початку квітня місяця 2023 року, а саме під час дії воєнного стану, у вечірній період часу близько 18 години, знаходилась за місцем свого проживання у с. Вільськ Житомирського району Житомирської області, де у неї виник протиправний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

В цей же день, у темний період доби ближче до ночі ОСОБА_5 , направилась до будинку АДРЕСА_1 , достовірно знаючи про те, що у вказаному будинку на даний час нікого немає, та що його власник навідується туди періодично.

В подальшому, зайшовши до двору будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 підійшла до вікна вказаного будинку, де виявила відсутність однієї із шибок вікна, та отвір якої був закритий листом деревинноволокнистої плити. Продовжуючи реалізацію свого умислу, ОСОБА_5 за допомогою сили рук вийняла вказаний вище лист деревинноволокнистої плити та через відкритий отвір вікна проникла всередину зазначеного будинку.

Продовжуючи реалізацію свого умислу, впевнившись в тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, ОСОБА_5 в кухні будинку віднайшла на печі металеву плиту (варочну чавунну поверхню) вартістю 520 гривень, після чого у коморі вказаного будинку виявила оцинковане металеве відро ємністю 10 літрів вартістю 115 гривень 39 копійок, які належать ОСОБА_6 , після чого таємно викрала вказані речі.

В подальшому, ОСОБА_5 з викраденим майном місце скоєння кримінального правопорушення покинула та розпорядилась викраденими речами на свій власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 635 гривень 39 копійок.

За таких обставин ОСОБА_4 інкримінується таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням до житла, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнала повністю, не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті.

Показала, що дійсно в квітні місяці 2023 року в АДРЕСА_1 , проникла в житловий будинок ОСОБА_6 та здійснила крадіжку належного йому майна, а смае: металеву плиту (варочну чавунну поверхню), оцинковане відро на 10 літрів. Щиро розкаялась у вчиненому.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи здійснювати без його участі. Стосовно міри покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_4 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор та обвинувачена не оспорюють фактичні обставини провадження, судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинувачену, яка визнала себе винною та добровільно повідомила суду обставини вчинення злочину, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченої, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченої є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Суд бере до уваги, що Указом Президента України від 24.02.2022 N 64/2022 в Україні введено воєнний стан.

Суд уважає безпосередньо досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченої належними, допустимими та достовірними.

Сторони кримінального провадження не оспорювали фактичних обставин даного кримінального провадження, викладених у обвинувальному акті.

Сторонам судом була надана рівна можливість у наданні доказів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

За таких обставин, суд уважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням до житла, тому ці її дії суд кваліфікує ч.4 ст.185 КК України.

Підстав, відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

ІІІ. Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченій покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Обставинами, які пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до статті 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до статті 67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та рецедив кримінального правопорушення.

Таким чином при призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 виду та міри покарання за ч.4 ст. 185 КК України, суд ураховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України тяжким злочином проти власності, наявність обставин, які пом`якшують покарання та обставин, що його обтяжують, дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима за корисливий злочини,вчинила новий злочин у період іспитового строку, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, не заміжня, не працююча, утриманців не має.

Враховуючи вищевикладене, дотримуючись засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст. ст. 50, 65 КК України, суд уважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання межах санкції ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Водночас судом встановлено, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 в межах цього кримінального провадження у квітні 2023, тобто під час іспитового строку за попереднім вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 18.11.2021 у справі № 293/1062/21, що свідчить про наявність правових підстав, з урахуванням положень ч.3 ст. 78 КК України, для застосування положень ст. 71 КК України при призначенні ОСОБА_4 остаточного до відбуття покарання, а саме ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

На переконання суду, визначення обвинуваченій такого покарання повністю відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самою обвинуваченою, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Важливим є те, що таке покарання буде сприяти виправленню обвинуваченої, вихованню та соціальній реабілітації та не становитиме "особистий і надмірний тягар для особи".

Обрання такого способу призначення покарання у цій ситуації враховує "принцип пропорційності", справедливо співвідноситься із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Суд зазначає, що у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Тобто звільнення від покарання з випробуванням не є невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку.

Крім того, в разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням суперечить точному змісту кримінального закону. Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 14 вересня 2021року у справі № 127/25037/17.

Цивільний позов у справі не заявлений.

ІV. Вирішення питання щодо запобіжного заходу

У кримінальному провадженні відносно обвинуваченої ОСОБА_4 під час досудового слідства ухвалою слідчого судді Богунського районног суду м.Житомира від 11.07.2023 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на строк два місяці, тобто до 08.09.2023 включно.

Під час судового слідства запобіжний захід обвниваченій ОСОБА_4 не продовжувався та не обирався.

Підстав передбачених ст. 177, 178 КПК України для обрання обвинуваченій запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

V. Рішення щодо речових доказів

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів суд, вважає за необхідне вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, при цьому скасувавши арешт накладений на них ухвалою слідчого судді у відповідності до ст. 174 КПК України.

VІ. Процесуальні витрати

Процесуальні витрати, а саме витрати пов`язані проведенням судової товарознавчої експертизи у розмірі 2867,76 гривень, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. 2,7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394,395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_4 визнати винуватою за ч. 4 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п"ять) років.

2. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднати невідбуту частину покарання за вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 18.11.2021 року і визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строк 5 (п"ять) років 2 (два) місяці.

3.Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.

4. Скасувати арешт на майно, накладений згідно ухвали Богунського районного суду міста Житомира від 19.06.2023, а саме на ковер розрізаний на дві частини, оцинковане відро, ємністю 10л, чавунну варочну поверхню.

5. Речові докази: ковер розрізаний на дві частини, оцинковане відро, ємністю 10л, чавунну варочну поверхню, яку передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 - залишити останньому як власнику.

6. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 2867,76 грн (дві тисячі вісімсот шістдесят сім гривень сімдесят шість копійок).

7. Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1