Номер провадження:1-в/521/648/23
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 серпня 2023 року м.Одеса
Малиновський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Одеса клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,
До Малиновського районного суду м.Одеси надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - у вигляді обмеження волі, на обґрунтування якого зазначено, що під час відбування покарання в ОВК-14 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці засуджений довів, що він став на шлях виправлення і до нього може бути застосовані вимоги ст.82 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні, просив врахувати, що він працює на виробництві взуття, мав стягнення, але має заохочення. Не зхаперечував проти розгляду клопотання за відсутності адвоката.
Захисник ОСОБА_5 в судове засідання не прибув, надав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд клопотання здійснити за його відсутності, клопотання підтримав в повному обсязі.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, вважаючи, що засуджений не довів своє виправлення, характеризується посередньо, крім заохочень мав 14 стягнень, раніше неодноразово був судимий.
Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття відповідно до вимог ч.5 ст.539 КПК України.
Згідно із ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчила успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вимог адміністрації установи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні засуджених.
Вимогами ч.2 ст.67, ч.2 ст.103 КВК України передбачено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 2, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК України). Суди під час судового засідання повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потреби в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії, слід зазначити, що висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і становлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Під час розгляду клопотання судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, а саме:
1. 02.12.2004 року за ч.1 ст.185, ст.75 КК України до покарання у виді 1 року та 6 місяців позбавлення волі з випробувальним строком 1 рік;
2. 22.09.2005 року за ч.2 ст.185, ст.304, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді 1 року та 8 місяців позбавлення волі. Звільнений 28.04.2006 року умовно-достроково на 7 місяців 28 днів;
3. 03.11.2011 року за ч.1 ст.286, ст.75 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік;
4. 05.11.2013 року за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт;
5. 15.08.2014 року за ч.1 ст.115, ст. 71 КК України до покарання у виді 13 років і 15 днів позбавлення волі. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 13.12.2013 року по 16.10.2014 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
З характеристики засудженого встановлено, що ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 22.12.2013 року.
Під час тримання в державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» з 22.12.2013 року по 06.01.2014 року та з 09.02.2014 року по 11.10.2014 року та з 17.10.2014 року по 06.12.2014 характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності притягувався 1 раз, заохочень не мав.
Під час тримання в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» з 06.01.2014 року по 09.02.2014 року та з 11.10.2014 року по 17.10.2014 рокухарактеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав.
06.12.2014 року прибув до державної установи «Одеська виправна колонія (№ 14)» міста Одеса, був розподілений до відділення СПС № 7. На виробництві установи працевлаштований в цеху по виготовленню кімнатних тапочок, за що отримав 8 (вісім) заохочень. Поряд з його позитивним відношенням до праці мають місце значна кількість допущенних порушень режиму тримання. За час відбування покарання 15 (п`ятнадцять) разів допускав порушення режиму тримання, за що 13 (тринадцять) разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, також неодноразово проводились бесіди виховного характеру. Більшість порушень виражались у зберіганні заборонених предметів та речовин.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні взаємовідносини із засудженими які характеризуються як позитивно так і негативно, намагається адекватно реагувати на критику у свою адресу. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Утримує у чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Намагається дбайливо ставитися до майна установи і предметів, якими користується. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться з байдужістю. Намагається не допускати порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Із засудженим забезпечується проведення морального, правового, естетичного, фізичного, санітарно-виховного та психологічного виховання в індивідуальних, групових і масових формах на основі психолого- педагогічних та соціально-виховних принципів і методів, на які він реагує добре, намагається робити правильні висновки для себе.
Родинні зв`язки підтримує з матір`ю ОСОБА_6 , 1958 р.н., яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
За вироком суду матеріального позову не має, але до установи надійшов лист про стягнення аліментів, які засуджений достроково відшкодовувати відмовляється. За вироком суду провину визнав.
За час відбування покарання у поведінці засудженого відсутні стабільні позитивні зміни. Засуджений неготовий до самокерованої слухняної поведінки в умовах послабленого контролю, та є висока ймовірність вчинення ним у подальшому порушень.
Крім того, комісія установи (витяг з протоколу №34 від 27.10.2021 року) вирішила не направляти матеріали до райсуду з приводу заміни невідбутої частини покарання більш м`яким стосовно засудженого ОСОБА_4 , який не став на шлях виправлення.
Відповідно до вимог ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Так, згідно до частини 1 та 2 ст.50 КК України, покарання, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом об меженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. А також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Тобто мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання , суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.
Єдиною і достатньою підставою заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 п.13 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що матеріали про умовно-дострокове звільнення, повинні містити характеристику, що відображає процес виправлення засудженого та стосується всього періоду відбування ним покарання, дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.
Зазначені у характеристиці якості засудженого можуть свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженого, проте не дає підстави вважати, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
За змістом ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом, а не обов`язком суду, і повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.
Також, суд зазначає, що до ОСОБА_4 , який раніше був неодноразово засуджений, в місцях позбавлення волі неодноразово застосовувалися дисциплінарні стягнення та лише незадовго до настання часу, який безпосередньо передує заміни невідбутої частини покарання на більш м`яке прослідковуються позитивні зміни у поведінці ОСОБА_4 . Висновки про виправлення особи слід робити не лише за період, який безпосередньо передує моменту заміни невідбутої частини покарання на більш м`яке, а за весь час відбування покарання або принаймні впродовж значної частини цього строку.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку про те, що на даний час поведінка засудженого ОСОБА_4 не свідчить про стабільний процес виправлення та перевиховання та що він довів своє виправлення, а тому підстав для задоволення клопотання не має.
Керуючись ст. ст. 50, 82 КК України, ст. ст. 537,539,376 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси протягом семи діб з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1