ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/5980/22 Номер провадження 11-кп/814/1529/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволені клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новонадеждене Близнюківського району Харківської області, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 25.12.2015 вироком Близнюківського районного суду Харківської області за ч. 1 ст. 152 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Ухвалою Лозівського районного суду Харківської області від 27.09.2018 іспитовий строк скасовано та направлено для відбування призначеного покарання.

Таке рішення суд мотивував тим, що відбуття більше 2/3 строку покарання та посилання на характеристику, без урахування поведінки засудженого за весь період відбування покарання, не можуть слугувати підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого. З огляду на нестабільну поведінку ОСОБА_7 та майже рік до закінчення строку відбування покарання, клопотання засудженого не підлягає задоволенню.

У поданій апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання про його умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що на даний час він відбув більше 2/3 призначеного строку покарання, крім того, місцевий суд при постановленні ухвали не врахував, що під час відбування покарання в колонії засуджений отримав професійно-технічну освіту, займається суспільно корисними роботами, працює, має 9 заохочень, міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та реєстрації, громадянство України.

Інші учасники судового розгляду ухвалу суду не оскаржили.

Колегія суддів заслухавши доповідача, засудженого в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

За змістом положень п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_7 засуджений вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 25 грудня 2015 року за ч. 1 ст. 152 КК України на 5 років позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки та покладено обов`язки на підставі ст. 76 КК України. Ухвалою Лозівського районного суду Харківської області від 27.09.2018 іспитовий строк скасовано та направлено ОСОБА_7 для відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_7 покарання відбуває з 12.11.2018 року та на момент звернення до суду із заявою відбув більше половини строку призначеного покарання та має право на застосування положень ст. 81 КК України. Кінець строку покарання засудженого 12 листопада 2023 року.

З характеристики, вбачається, що засуджений з 12 листопада 2018 знаходився в державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)», де характеризувався задовільно. Стягнень та заохочень не мав.

ОСОБА_7 з 04 грудня 2018 перебуває у державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». Характеризується задовільно. Має 3 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку та 9 заохочень.

Підтримує доброзичливі зв`язки із родиною, рівні відносини з іншими засудженими та ввічливі з працівниками установи. До виконання вимог працівників установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має задовільний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере особисту участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених "Професія".

Рішенням комісії державної установи від 05 серпня 2020 року відповідно до ст. 101 КВК України, засудженому відмовлено у зміні умов тримання, як такому, що не стає на шлях виправлення.

Рішенням комісії державної установи від 19 травня 2021 року відповідно до ст. 82 КК України, засудженому відмовлено у заміні невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке як такому, що не став на шлях виправлення.

Рішенням комісії державної установи від 30 березня 2022 року відповідно до ст. 81 КК України, засудженому відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення.

За вироком суду вину визнає, за позовними вимогами відшкодовано 920 грн., залишок 24 996 грн. 91 коп.

Відповідно до характеристики, затвердженої начальником Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» від 12 грудня 2022 року ОСОБА_7 за час відбування покарання не довів своє виправлення та вважає передчасним застосування щодо нього ст. 81 КК України.

Верховний Суд України в п.17 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» наголошує, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потреб у в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що дійсно, як зазначено у апеляційній скарзі, засуджений під час відбування покарання бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених "Професія", підтримує соціальні зв`язки, має 9 заохочень, тобто стає на шлях виправлення.

Разом з тим, дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого, відповідно до ст. 9 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Також, протягом всього часу відбування покарання засуджений характеризується задовільно, мав 3 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, до виконання вимог працівників установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, участь в організації та проведенні виховних заходів не бере, йому рішеннями комісії було відмовлено у зміні умов тримання, заміні невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке, як такому, що не стає на шлях виправлення. Крім того, рішенням комісії від 30 березня 2022 року відповідно до ст. 81 КК України, засудженому відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення, що вказує на нестабільну поведінку та свідчить про не досягнення ним такого стану, за якого від нього не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів.

Крім того, після звільнення засудженого від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України, ухвалою Лозівського районного суду Харківської області від 27.09.2018 було скасовано іспитовий строк у зв`язку з порушенням ОСОБА_7 вимог ст. 76 КК України та направлено його для відбування покарання у виді позбавлення волі.

Всупереч доводам засудженого, суд першої інстанції належним чином врахував всі обставини справи та дані про особу засудженого, в тому числі і ті, які зазначені в апеляційній скарзі, та обґрунтовано прийняв рішення про відмову у задоволенні клопотання про умовно - дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 грудня 2022 року, щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4