У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , у присутності: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000187 від 04 липня 2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 України, -

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2023 року до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000187 від 04 липня 2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Під час досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_4 та невстановлених на даний час досудовим розслідуванням осіб, виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів.

Так, ОСОБА_4 за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, розробили протиправний механізм, відповідно до якого, особи призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, протиправно, по за офіційними пунктами пропуску, переправлялись за межі території України.

На виконання вказаного протиправного механізму ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленими особами, 25.07.2023, перебуваючи біля супермаркету «Сільверленд», що в м. Мукачево, по вул. Лавківська, 1 «е», зустрівся з ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів, при цьому достовірно знаючи, що ОСОБА_7 обмежено виїзд за кордон, повідомили останньому, що може організувати його переправлення за кордон по за офіційними пунктами пропуску. За виконання вказаних дій, ОСОБА_4 висунув пропозицію надання їм грошові кошти у розмірі 4000 Євро відразу всією сумою негайно.

Після цього, у вказаний вище час та місці, перебуваючи на вулиці біля супермаркету «Сільверленд» ОСОБА_8 , в рамках контролю за вчиненням злочину, передав ОСОБА_4 вказану суму грошових котів в якості завдатку, в розмірі 4000 Євро.

В подальшому, 16.08.2023 приблизно о 20:30 годині, невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи, діючи під керівництвом ОСОБА_4 , умисно, з корисливим мотивом, з метою доведення свого протиправного умислу щодо організації незаконного переправлення ОСОБА_7 за кордон, приїхали на автомобілі до ресторану «Фердінант», що в м. Мукачево, по вул. Дзержинського, де згідно попередньої домовленості на них чекав ОСОБА_7 , що було попередньо домовлено в телефонному режимі з ОСОБА_4 , після чого ОСОБА_7 , діючи під контролем правоохоронних органів, сів до вказаного автомобіля де невстановлені особи розповіли йому деталі перетину ним кордону по за офіційними пунктами пропуску та поїхали в сторону смт. Буштино Тячівського району де проходить державний кордон України та Румунії.

По дорозі до смт. Буштино з м. Мукачево, вказані невстановлені особи, які діяли під керівництвом ОСОБА_4 , в різних населених пунктах, що розташовувались на маршруті руху, підібрали ще чотирьох осіб громадян України призовного віку, які також попередньо домовились із ОСОБА_4 про їх переправку за кордон по за офіційними пунктами пропуску за грошову винагороду, а саме: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 після чого, приблизно 01.00 годині, вже 17.08.2023, поїхали до берега річки Тиса, що в межах смт. Буштино Тячівського району де надали ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 вказівки про необхідність останнім перейти через річку, та рухатися в напрямку Румунії, вказавши напрямок руху, тим самим визначивши їм маршрут незаконного переправлення через державний кордон України в Румунію, після чого були викриті працівниками правоохоронних органів.

17.08.2023, о 01:50 годині, за місцем свого проживання, а саме в будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

17.08.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю с. Лисичево Іршавського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, одруженого, раніше не судимого, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується комплексом зібраних в рамках кримінального провадження доказів, зокрема: протоколами огляду місця події, в ході яких виявлено та вилучено знаряддя та засоби вчиненого злочину , протоколами обшуків, протоколами допиту свідків, протоколами впізнання та іншими зібраними в ході проведення досудового розслідування матеріалами кримінального провадження

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з конфіскацією майна.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_4 , вчинив тяжкий злочин пов`язаний із організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України з корисливих мотивів, обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не надається можливим, оскільки воно на думку органу досудового розслідування буде неефективним.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки передбачає собою перебування підозрюваного під виховним впливом людей, близьких по роботі, місцю проживання або пов`язаних між ними родинними зв`язками. В ході проведення досудового розслідування не встановлено осіб, які б поручились за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків та які викликають довіру суду не встановлено, що унеможливлює обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

Обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не надається можливим, оскільки, враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, та невідворотність покарання, останній може ухилитись від досудового розслідування та суду, наприклад, покинувши межі країни.

Крім того, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не буде усунуто ризик передбачений ч.5 ст.177 КПК України, а саме вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення. Окрім того, при обранні вказаного заходу, підозрюваний може впливати на свідків, в даному кримінальному провадженні, щодо зміни їхніх показів на судовому розгляді.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а у відповідності до п. 1 ч. 5 ст. 185 КПК України до осіб підозрюваних у вчиненні тяжкого злочину застава визначається в розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вказує, що такий розмір застави для підозрюваного ОСОБА_4 є недостатнім та нездатний повною міро забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину з корисливих мотивів.

Підозрюваний ОСОБА_4 , вчинив тяжкий злочин, за який, передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з конфіскацією майна.

Також, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, п.2 та п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України про те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду розуміючи невідворотність покарання за вчинений ним тяжкий злочин. Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вищевказані обставини, дають підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховування від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України.

- знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які невстановлені органом досудового розслідування;

- незаконного впливати на свідків тобто чинити на них психологічний тиск чи фізичний вплив щоб він змінив або відмовився від своїх показів, або схиляти їх до дачі неправдивих показань з обставин вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідка, а тому будучи на волі він зможе здійснити підкуп чи застосувати насильство до нього, тобто чинити на нього психологічний тиск чи фізичний вплив щоб він відмовився від своїх показів, або схилити свідка до дачі неправдивих показань, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто перешкодити явці свідка до органу досудового розслідування та в суд, для проведення слідчих дій та дачі показів;

- вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Підставою застосування підозрюваному ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність вищевказаних ризиків.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що він працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_4 , вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Необхідно також зазначити, що під час досудового розслідування важливим також є і захист потерпілих та свідків. Ця підстава гостро існує саме на цій, стадії провадження, оскільки слугує забезпеченню належного відправлення правосуддя шляхом отримання показань свідків без будь-яких перешкод (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Зважаючи на те, що в ході досудового розслідування здобуто достатні докази, які підтверджують вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк до 9 років з конфіскацією майна, а тому, з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання виникнення указаним ризикам, до нього слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти наведеним вище ризикам та не буде ефективним.

На підставі вищевикладеного орган досудового розслідування просить застосувати до підозрюваного за ч.3 ст.332 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Лисичево Іршавського району Закарпатської області, та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, одруженого, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечив проти клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив застосувати відносно його підзахисного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у виді домашнього арешту.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено у судовому засіданні, Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000187 від 04 липня 2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

17.08.2023, о 01 год. 50 хв., за адресою: вул. Степана Вайди, № 17, м. Іршава, Тячівського району, був затриманий ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України.

17.08.2023 року у рамках даного кримінального провадження повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Згідно з ч. 2 цієї ж статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені статтею 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

За приписами ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та доданих до клопотання, зокрема: протоколі затримання особи від 17.08.2023 року, протоколі допиту підозрюваного від 17.08.2023 року, повідомленні про виявлення кримінального правопорушення від 03.07.2023 року, доручені про проведення слідчих (розшукових) дій №289/106/7-2023 від 10.07.2023 року, протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.07.2023 року, протоколі допиту свідка від 18.08.2023 року, протоколі вручення грошових коштів від 25.07.2023 року, протоколі вручення грошових коштів від 26.07.2023 року, протоколі обшуку від 17.08.2023 року, протоколі огляду місця події від 17.08.2023 року, письмових пояснення ОСОБА_17 від 17.08.2023 року.

Беручи до уваги вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення на даній стадії досудового розслідування.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04), рішення від 21.04.2011) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, який є особою пенсійного віку 64 року, має жінку ОСОБА_18 , яка є пенсіонером та інвалідом 2 групи, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки, не працюючий, має пенсію 2100 грн. збережень не має.

Враховуючи наведене та вивчені матеріали клопотання, обґрунтування сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає доведеними під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваним від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 та суворість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим, що оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваного; можливість незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки існує ризик незаконного впливу на них, які під тиском підозрюваної можуть змінити показання або надавати неправдиві покази.

Таким чином, ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спроби протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає наявними у зв`язку із встановленням обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Між тим, тяжкість інкримінованого особі злочину, так само як суворість можливої санкції не можуть слугувати єдиними підставами для тримання особи під вартою. Існування обґрунтованої підозри у вчиненні особою тяжкого правопорушення хоч і є важливим фактором, не може бути єдиною підставою для виправдання тривалого періоду запобіжного ув`язнення (рішення ЄСПЛ у справі «Калашников проти Росії, Kalashnikov v. Russia» від 24 червня 2002 року, заява №47095/99, п. 116). Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку. У цьому контексті мають враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, а також міжнародні контакти (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії, W v. Shitzerland» від 26 січня 1993 року Серія А, № 254-А, п. 33).

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оцінюючи доводи сторони обвинувачення про необхідність застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя констатує, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Виходячи з встановлених слідчим суддею обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що в силу характеру конкретного діяння, в якому підозрюється ОСОБА_4 , та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, прокурором доведено обставини, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, зокрема, обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування та необхідність запобігання ризиків, передбачених статтею п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, але не доведено обставини, передбачені п. 4, 5 ч. 1 цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_19 запобіжного заходу у виді тримання під варту слід відмовити.

Разом з тим, беручи до уваги наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, слідчий суддя вважає за можливе застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 , без застосування електронного засобу контролю на строк до 17 жовтня 2023 включно (в межах строку досудового розслідування).

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, а також у строк до 17 жовтня 2023 року включно виконувати наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- цілодобово не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками та експертами у цьому кримінальному проваджені;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі невиконання вищевказаних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Керуючись ст. ст. 177-178, 181, 183, 186, 193, 194, 309, 392, 395 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 , без застосування електронного засобу контролю на строк до 17 жовтня 2023 включно (в межах строку досудового розслідування).

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, а також у строк до 17 жовтня 2023 року включно виконувати наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- цілодобово не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками та експертами у цьому кримінальному проваджені;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі невиконання вищевказаних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Ухвалу направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії зазначеної ухвали до 17.10.2023 року включно.

Під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні.

Оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції, - через суд, який ухвалив судове рішення. Апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1