Справа № 521/2361/23
Провадження № 1-кп/522/2134/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000602 від 09.09.2022 року та обвинувальний акт №0000584 від 01.09.2022 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, з вищою освітою, перебуває у незареєстрованому шлюбі, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. ст. 307, ч. 1 ст. 115 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. ст. 307 КК України,

за участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000602 від 09.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. ст. 307 КК України та обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000584 від 01.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначив, що обвинуваченим необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, так як існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та до обвинувачених неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню ризикам та належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Заслухавши прокурора, який підтримав клопотання, обвинувачених та їх захисників, які заперечували проти задоволення клопотання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дослідивши клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, продовжити відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

В провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000602 від 09.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. ст. 307 КК України та обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000584 від 01.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Надаючи оцінку доводам клопотання щодо наявності ризиків та неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, суд враховує наступне.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Суд враховуючи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, за вчинення якого в разі доведеності їх вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, вважає наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачені, враховуючи тяжкість покарання, що їм загрожує у разі встановлення їх вини, можуть вдатися до спроб переховуватися від суду. Крім того ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

При цьому, суд враховує, що у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також зважаючи на те, що остаточне рішення по справі не прийнято, свідки підлягають безпосередньому допиту судом та суд має дослідити докази у справі, суд вважає, що в даному випадку існує ризик можливого незаконного впливу обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на свідків, з метою зміни останніми показань, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується, тим, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 офіційно не працевлаштовані, не мають джерел доходу.

За таких обставин, суд вважає, що у клопотанні прокурора доведено про не зменшення ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, суд при продовженні запобіжного заходу, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, крім тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, враховує дані щодо особи обвинувачених, у тому числі зазначені під час розгляду клопотання.

Стороною захисту не надано доказів, які б свідчили про відсутність встановлених ризиків, а також про наявність у обвинувачених міцних соціальних зав`язків, які б у сукупності вказували на можливість обрання обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, суд вважає, що прокурором доведені ризики, передбачені п.п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під вартою, обумовлені суспільною необхідністю, є обґрунтованими з огляду обмеження конституційних прав і свобод обвинувачених, а також доведена неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, продовжити відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При визначенні альтернативної міри запобіжного заходу, суд враховує обставини кримінального правопорушення, майновий стан обвинуваченого ОСОБА_5 , тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вважає необхідним визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214720 грн., оскільки саме такий розмір застави, у разі його внесення, відповідає критеріям пропорційності, є достатнім та таким, що здатний забезпечити запобіганню встановленим ризикам, виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у даному кримінальному провадженні та буде помірним для обвинуваченого, членів його сім`ї та близьких родичів.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, та те, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно останнього.

В судовому засідання було поставлено питання про об`єднання вищевказаних обвинувальних актів.

Заслухавши прокурора, обвинувачених та їх захисників, які не заперечували проти об`єднання обвинувальних актів, дослідивши матеріали проваджень, суд прийшов до висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватись в одне провадження або виділятись в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого воно перебуває, згідно з правилами, передбаченими КПК України.

Частиною 1 ст. 217 КПК України визначено, що у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).

Згідно ч.2 ст. 334 КПК України у разі якщо на розгляд місцевого суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.

За таких обставин, враховуючи що вказані кримінальні провадження здійснюються відносно ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про необхідність об`єднання кримінальних проваджень.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 331, 372, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінального провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000584 від 01.09.2022 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, призначити до судового розгляду на 13 год. 10 хв. 27 липня 2023 року, в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси, за участю прокурора, обвинувачених, захисників, потерпілої.

Об`єднати обвинувальний акт у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000602 від 09.09.2022 року, відносно: відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. ст. 307 КК України,

з обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000584 від 01.09.2022 року, відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Присвоїти об`єднаним обвинувальним актам судовий номер - 521/2361/23, номер судового провадження 1-кп/522/2134/23.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 17.09.2023 року включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 214720 грн., яку дозволити внести на депозитний рахунок, призначення платежу застава за ОСОБА_5 .

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з свідками, з приводу обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не явився за викликом до суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суддя вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 17.09.2023 року включно.

Розмір застави не визначати.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду в частині продовження запобіжних заходів.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місць ув`язнення.

Повний текст ухвали буде проголошено о 14 год. 35 хв. 20 липня 2023 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3