Справа №712/7239/22
Провадження № 1-кп/712/667/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 від 21.06.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Верхня Липиця, Рогатинського району, Івано-Франківської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, немаючого на утриманні дітей, військовослужбовця призваного на військову службу за мобілізацією, старшого водія 1 відділення охорони 2 взводу охорони 3 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , сержанта, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.03.2022 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу, здійснено призов ОСОБА_4 на військову службу під час мобілізації та направлено для її проходження до військової частини НОМЕР_2 , після чого останній проходив військову службу в різних підрозділах Збройних Сил України.

Поки, 25.02.2023 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №58 (по стройовій частині) солдат ОСОБА_4 був включений до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду старшого водія 1 відділення охорони 2 взводу охорони 3 роти охорони.

Згідно з п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992, з 09.03.2022 ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця, який проходить військову службу під час мобілізації, у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, та ст.ст.1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-ХІУ від 24.03.1999, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Так, з 28.03.2023 по 25.04.2023 ОСОБА_4 проходив стаціонарне лікування у реабілітаційному відділенні КНП «Черкаський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради», та після проходження лікування повинен був з`явитися для подальшого проходження військової служби до місця розташування 3 роти охорони військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

ОСОБА_4 , проходячи військову службу за мобілізацією у військовому званні «сержант», діючи з прямим умислом, без поважних на те причин, з мотивів тимчасово не виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІV від 24.03.1999, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, 26.04.2023 о 08 год. 30 хв. після проходження лікування не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах воєнного стану до місця розташування 3 роти охорони військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та направився до м.Черкаси, офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки 19.06.2023 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 та заявив про вчинений злочин.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні ОСОБА_4 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав в повному обсязі та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій. ОСОБА_4 пояснив, що після проходження лікування вранці 26.04.2023 він не з`явився на службу за місцем розташування військової частини ( АДРЕСА_2 ), та поїхав до дядька в м. Черкаси, де він відпочивав, та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. ОСОБА_4 вказав, що 19.06.2023 він добровільно, з власної ініціативи прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де заявив про себе та вчинений злочин. ОСОБА_4 щиро розкаювався у вчиненому, та вказав, що має бажання продовжити проходження військової служби в Збройних Силах України, здійснювати захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. В порядку ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується положеннями ст.ст. 65-67 КК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєні кримінальні правопорушення, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, неодружений, на утриманні дітей немає.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

У зв`язку із набранням 27 січня 2023 року чинності Законом України від 13.12.2022 №2839-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» посилено кримінальну відповідальність за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування ст.ст.69, 75 КК України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст.407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці. Тобто, вказаний Закон вносить зміни до статей 69 та 75 Кримінального кодексу і виключає можливість призначення більш м`якого покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, не дивлячись на те, що наявно декілька пом`якшуючих обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обвинувачений раніше не судимий та має постійне місце проживання, відсутні правові підстави застосування положень ст.69 та ст.75 КК України, оскільки в умовах воєнного стану обвинуваченим ОСОБА_4 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості та обґрунтованості покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах, установлених санкцією ч.5 ст.407 КК України, у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Стосовно посилань прокурора на необхідність призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення військового звання «сержант», суд зазначає таке.

Відповідно до ст.54 КК України засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

З урахуванням даних, які характеризують особу обвинуваченого, наявності пом`якшуючих, та відсутності обтяжуючих покарання обставин, бажання ОСОБА_4 в подальшому виконувати свій військовий обов`язок та здійснювати захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, забезпечення національної безпеки і оборони, суд не вбачає підстав для застосування статті 54 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався та підстави його визначення на цьому етапі відсутні.

Майнова шкода кримінальними правопорушеннями не завдана.

Цивільний позов по кримінальному провадженню заявлено не було.

Процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 374, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1