Слідчий суддя у 1-й інстанції: ОСОБА_1 Справа № 991/6647/23
Доповідач: ОСОБА_2 Провадження №11-сс/991/670/23
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА ВИЩОГО АНТИКОРУПЦІЙНОГО СУДУ
У Х В А Л А

08 вересня 2023 рокумісто Київ

Суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на прийнятність апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05 вересня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

08.05.2023 Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду отримано апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді від 05.09.2023.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями по провадженню №11-сс/991/670/23 справу передано судді-доповідачу ОСОБА_2 , судді, які входять до складу колегії: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувану ухвалу та повернути справу на новий розгляд в іншому складі.

За спеціальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 422 КПК, отримавши апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, суддя-доповідач невідкладно витребовує з суду першої інстанції відповідні матеріали та не пізніш як за день повідомляє особу, яка її подала, прокурора та інших заінтересованих осіб про час, дату і місце апеляційного розгляду.

Однак наявність вищевказаного правила, як вважає суддя-доповідач, не позбавляє його обов`язку перш ніж вчиняти зазначені в ч. 1 ст. 422 КПК дії, за загальним правилом і виходячи із передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 399 КПК наслідків невідкладно перевірити чи: (1) апеляційну скаргу подано на ухвалу, яка підлягає апеляційному оскарженню; (2) судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 КПК; (3) апеляційну скаргу подано особою, яка вправі її подавати; (4) апеляційна скарга підлягає розгляду в цьому суді апеляційної інстанції; (5) апеляційна скарга подана в межах строку на апеляційне оскарження, а якщо її подано з пропуском такого строку, то чи порушує особа, яка її подала питання про його поновлення.

Тобто, на цій стадії суддя-доповідач має вирішити питання щодо можливості призначення до розгляду у судовому засіданні на певний день і в певний час колегією суддів апеляційної скарги, що надійшла від ОСОБА_3 у т. ч. з`ясувати чи відсутні/наявні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження або повернення апеляційної скарги.

В ході вирішення питання про призначення апеляційної скарги ОСОБА_3 до розгляду суддею-доповідачем, оскільки апелянт не надав копії оскаржуваної ухвали, здійснено доступ до системи «Електронний суд», в ході якого встановлено, що: (1) апеляційну скаргу подано на ухвалу, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку; (2) виявлено факт зловживання апелянтом своїми процесуальними правами.

Так, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, слідчий суддя закрив провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України /далі - НАБУ/, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань /далі - ЄРДР/, зазначивши при цьому, що прийняте ним рішення не підлягає апеляційному оскарженню. При цьому в апеляційній скарзі ОСОБА_3 не навів жодних доводів з приводу можливості оскарження такої ухвали.

Водночас із копії заяви про вчинення кримінального правопорушення, поданої ОСОБА_3 (наявна в «Електронному суді»), та електронної копії ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 07.09.2023 у справі №991/6573/23 (провадження №11-сс/991/656/23) (міститься у комп`ютерній програмі «Д-3») вбачається, що: (1) ОСОБА_3 неодноразово оскаржував до слідчих суддів невнесення НАБУ до ЄРДР відомостей щодо можливого вчинення кримінальних правопорушень суддею Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_6 , зокрема, передбачених ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України /далі - КК/ та ч. 1 ст. 366 КК, які, на думку заявника, полягали в частковому скасуванні ухвалою від 06.07.2022 у справі №761/11289/22 (провадження №1-кс/761/6327/2022) арешту майна, накладеного ухвалою від 14.11.2017 у справі №761/40673/17 (провадження №1-кс/761/25818/2017) у кримінальному провадженні №0001125 від 26.04.2016; (2) із зазначеного питання існує остаточне не скасоване рішення (ухвала Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 31.07.2023 у справі №991/6488/23, згідно з якою ухвалу слідчого судді від 21.07.2023 стосовно відмови в задоволенні скарги заявника залишено без змін, оскільки ОСОБА_3 у своїх заяві та скарзі не навів достатніх відомостей, які б могли свідчити про вчинення слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_6 кримінальних правопорушень.

Таким чином, судом апеляційної інстанції вже неодноразово переглядалася скарга ОСОБА_3 на бездіяльність НАБУ щодо тих самих обставин.

І хоча КПК не регламентує повноваження слідчого судді у ситуації, коли має місце багаторазове (повторне) оскарження особою бездіяльності уповноважених суб`єктів щодо невнесення відомостей до ЄРДР за різними по даті подання, але подібними за змістом заявами про одне й те саме кримінальне правопорушення, за наслідками чого (1) суд виносив рішення та (2) ці судові рішення набрали законної сили.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. цього Кодексу (ч. 6 ст. 9 КПК).

Тому, в разі надходження до суду повторної скарги на невнесення до ЄРДР відомостей про одне й те ж саме кримінальне правопорушення, питання щодо невнесення яких вже було предметом судового контролю з боку слідчого судді, суду належить її вирішити на підставі ч. 6 ст. 9 КПК, виходячи із таких загальних засад кримінального провадження як верховенство права та обов`язковість судових рішень (п. п. 1, 14 ч. 1 ст. 7 КПК).

Зокрема, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини /далі - ЄСПЛ/ (ст. 8 КПК).

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини /далі - Конвенція/, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (п. 61 рішення ЄСПЛ від 28.11.1999 у справі «Брумареску проти Румунії» / Brumarescu v. Romania, заява №28342/95; п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» / Khristov v. Ukraine, заява №24465/04).

Правова певність (юридична визначеність) передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень. Саме лише існування двох поглядів на один предмет не є підставою для повторного розгляду (п. 52 рішення ЄСПЛ від 24.07.2003 у справі «Рябих проти Росії» / Ryabykh v. Russia, заява №52854/39).

Захист від дублювання кримінального провадження є однією з конкретних гарантій, пов`язаних із загальною гарантією справедливого судового розгляду у кримінальному провадженні згідно зі ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 09.03.2006 щодо прийнятності заяви у справі «Братякін проти Росії» / Bratyakin v. Russia, заява №72776/01).

Принцип правової визначеності також гарантує певну стабільність у правових ситуаціях і сприяє довірі суспільства до судів. Така довіра, безперечно, є однією з найважливіших складових існування держави, заснованої на верховенстві права (п. 107 рішення ЄСПЛ від 12.01.2016 у справі «Борг проти Мальти» / Borg v. Malta, заява №37537/13).

Водночас відхід від зазначеного принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (п. 52 рішення ЄСПЛ від 24.07.2003 у справі «Рябих проти Росії» / Ryabykh v. Russia, заява №52854/39).

Так, відступ від принципу правової визначеності є необхідним і виправданим у разі виявлення суттєвого недоліку попереднього провадження, який може вплинути на результат справи, або у випадках, коли є необхідність забезпечити відшкодування (у контексті виконання рішень ЄСПЛ) (п. 62 рішення ЄСПЛ від 11.07.2017 у справі «Морейра Феррейра проти Португалії» / Moreira Ferreira v. Portugal, заява №19867/12).

Отже, за відсутності вагомих й непереборних обставин повторний розгляд та винесення у справі нового рішення судом, який щодо тих самих вимог тієї ж особи уже висловлював власну позицію, буде суперечити принципу юридичної визначеності.

Ураховуючи ненаведення заявником у своїй заяві вагомих й непереборних обставин, які б дозволяли винести на вирішення колегії суддів питання щодо повторного розгляду його заяви, зважаючи на неможливість суду апеляційної інстанції відступити від своїх попередніх висновків, згідно з якими відсутні підстави для задоволення його скарги, суддя-доповідач вважає за неможливе призначити апеляційну скаргу ОСОБА_3 до розгляду.

Отже, повторний розгляд питання про законність невнесення відомостей до ЄРДР щодо тих же обставин, стосовно чого було прийняте остаточне рішення, за відсутності належних підстав суперечитиме загальним засадам кримінального провадження, зокрема, принципам верховенства права й остаточності судового рішення, а також закріпленим у ст. 2 КПК завданням кримінального провадження.

Суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу (ч. 4 ст. 399 КПК).

Враховуючи вищевикладене, а також те, що питання щодо законності невнесення відомостей до ЄРДР вже вирішено ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 31.07.2023 у справі №991/6488/23, вважаю за необхідне на підставі ст. ст. 2, 7, 8, ч. 6 ст. 9, ч. 4 ст. 399 КПК відмовити ОСОБА_3 у відкритті провадження за поданою апеляційною скаргою.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 8, ч. 6 ст. 9, ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05 вересня 2023 року про закриття провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом із апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Копію матеріалів апеляційної скарги разом із цією ухвалою направити до Вищого антикорупційного суду для приєднання їх до матеріалів справи №991/6647/23 (провадження №1-кс/991/6666/23).

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_2