Справа № 274/3922/23
Провадження № 1-кс/0274/707/23

У Х В А Л А
23.06.2023 р. м. Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області клопотання старшого слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Малі Гадомці, Бердичівського району Житомирської області, українцю, громадянину України, маючому середню - спеціальну освіту, розлученому, не маючому на утриманні непрацездатних та неповнолітніх осіб, не працюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому,
в с т а н о в и в :
21.06.2023 р. ст.слідчий СВ Бердичівського РВП ОСОБА_6 за погодженням з прокурором звернувся до суду із зазначеним клопотанням, згідно якого просить застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.
В клопотанні орган досудового слідства необхідність прийняття такого рішення аргументував тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, а саме: у закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. Санкцією ч. 1 ст. 115 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Також ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого умисного злочину, а саме: у придбанні та зберіганні вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Санкцією ч. 1 ст. 263 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
В клопотанні орган досудового розслідування вказує також на ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: враховуючи дані щодо особи ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого умисного насильницького злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, який не працює, не має стійких соціальних зв"язків, повнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні, тому, перебуваючи на волі, підозрюваний зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків у даному кримінальному провадженні.
20.06.2023 р. о 17 год. 00 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
21.06.2023 р. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав, викладених у клопотанні. Пояснив, що існують наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Додатково зазначив, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого насильницького умисного злочину: у закінченому замаху на умисне вбивство, та у вчиненні тяжкого умисного злочину, а саме: у придбанні та зберіганні вибухових речовин без передбаченого законом дозволу. Злочин вчинив, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп"яніння. Також зазначив, що в СІЗО є медична частина, яка, у разі необхідності, забезпечить та надасть належну медичну допомогу підозрюваному. Прокурор також зазначив, що за місцем проживання ОСОБА_5 було вилучено близько ста набоїв. Потерпіла перебуває в стабільно тяжкому стані.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні у своєму виступі заперечив щодо задоволення клопотання слідчого про обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Пояснив, що він не знає, чому так вчинив, свої дії коментувати не може, нічого не пам"ятає. У своєму виступі повністю підтримує захисника, просив суд, щоб залишив його вдома.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечила. Зазначила, що ризики, викладені в клопотанні, відсутні та належними доказами не доведені, оскільки підозрюваний нічого не пам"ятає, однак розуміє, що щось вчинив. До скоєного ставиться критично. Підозрюваний, дійсно вживає алкоголь. Пояснила, що в СІЗО йому не нададуть належну медичну допомогу, оскільки ОСОБА_5 потребує нагляду хірурга. Просила прийняти до уваги вік, стан здоров"я підозрюваного, відсутність судимостей, визнання ним вини, щире каяття, та обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Заслухавши виступи учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, слідчий суддя встановив наступне.
Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
20.06.2023 р. о 17 год. 00 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 в невстановлений слідством час, у невстановленому слідством місці та невстановленим слідством способом незаконно придбав гранату марки «ДМ-51», що відноситься до бойових припасів, споряджену підривачем невстановленого типу, та незаконно зберігав її в невстановленому слідством місці до 20.06.2023 р.
20.06.2023 р. близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в магазині, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник словесний конфлікт із продавцем магазину ОСОБА_7 . Під час конфлікту у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_7 . Після чого він вийшов з приміщення магазину, пішов до невстановленого місця зберігання гранати марки «ДМ-51», взяв її та, тримаючи її при собі, повернувся до приміщення магазину, де залишалася продавець ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , розуміючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, ОСОБА_5 підняв руку, в кисті якої тримав раніше придбаний вибуховий пристрій, який є ручною оборонно-наступальною протипіхотною гранатою ДМ-51, що належить до боєприпасів, та, привівши її в бойову готовність, витягнув руку і розжав пальці руки. Однак ОСОБА_5 не зміг довести свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як після вибуху вказаної гранати ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді ран вогнепального осколкового поранення черевної порожнини з пошкодженням печінки та бриджі тонкої кишки, зачеревної гематоми, внутрішньої черевної кровотечі, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Своїми умисними діями, які виразилися у закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Своїми умисними діями, які виразилися у придбанні та зберіганні вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.
На підтвердження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення слідчий посилається на зібрані органом досудового розслідування докази, а саме:
- рапорт оперативного чергового Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області від 20.06.2023 р. про те, що щойно невідома особа вчинила злочин із застосуванням вибухових пристроїв;
- рапорт оперативного чергового Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області від 20.06.2023 р. про повідомлення про надання медичної допомоги ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , в якої проникаюче поранення черевної порожнини з пошкодженням внутрішніх органів;
- протокол огляду місця події від 20.06.2023 р., під час якого було оглянуто приміщення магазину, що за адресою: АДРЕСА_2 , в ході огляду було зафіксовано сліди крові, виявлено знаряддя злочину;
- протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 від 21.06.2023 р.;
- протокол обшуку автомобіля марки ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 від 20.06.2023 р.;
- протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 20.06.2023 р.;
- протокол огляду місця події від 20.06.2023 р., під час якого вилучено одяг потерпілої ОСОБА_7 ;
- інші матеріали кримінального провадження.
Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Згідно п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов"язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
У відповідності до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м"яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Санкція ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
Відповідно до п. 3 абз. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 р. № 4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим, взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.
Разом з тим, в п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
З огляду на вищевикладене слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилалися слідчий у клопотанні і прокурор в ході його розгляду, дають підстави вважати про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.
Також в судовому засіданні встановлено наявність ризиків, визначених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».
У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого умисного насильницького злочину у закінченому замаху на умисне вбивство, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років; також у придбанні та зберіганні вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років. Встановлено, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, розлучений, непрацездатних та неповнолітніх осіб на утриманні не має, тобто, соціальні зв`язки останнього за місцем його проживання є нестійкими та несформованими. Також встановлено, що ступінь суспільної небезпечності та ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого він підозрюється, дають підстави вважати, що він може становити небезпеку для суспільства, а тому існують реальні ризики того, що під час досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_5 , передбачаючи реальне покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином - шляхом неявки на виклики до слідчого та/або суду.
Також слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 проживає на території с. Закутинці Семенівської ТГ, де мешкають потерпіла та свідки, які характеризують його з негативної сторони, як конфліктну та агресивну особу, схильного до вживання алкоголю. Також встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у закінченому замаху на умисне вбивство, будь-яких показань з даного приводу не дає, вказуючи, що не пам`ятає вказані події, однак причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення повністю спростовується матеріалами кримінального провадження, зокрема, показами свідків, потерпілої, які підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, та останньому відомі дані вказаних осіб, місце їх проживання, так як до клопотання про обрання запобіжного заходу додано копії протоколів допитів, тому перебуваючи на волі, підозрюваний зможе незаконно впливати на свідків, потерпілу з метою зміни наданих раніше ними показань та уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні.
При цьому, слідчий суддя зазначає, що в ході розгляду клопотання підозрюваним та його захисником не було надано жодних доказів на підтвердження позитивної характеристики ОСОБА_5 , наявних у нього родини, сім"ї, утриманців, місця працевлаштування.
Разом з тим, слідчий суддя вважає, що при розгляді клопотання необхідно у повній мірі враховувати вимоги кримінального процесуального законодавства України, практики Європейського суду з прав людини, забезпечення не тільки прав підозрюваного, а й високих стандартів охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, щоб вирішити питання про застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог міжнародного та національного законодавства, необхідно належним чином оцінити характер справи, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, та наслідки вчинення протиправних діянь.
Також враховуючи ті обставини, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, відтак, можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Виходячи із вищезазначених доведених у ході розгляду клопотання обставин, слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження переконується, що більш м`який запобіжний захід щодо ОСОБА_5 буде недостатнім для запобігання ризикам, які навели слідчий у клопотанні та прокурор в судовому засіданні.
Крім того, при обранні запобіжного заходу, слідчий суддя враховує і те, що ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий умисний насильницький злочин, направлений на позбавлення життя людини, враховуючи цинічність злочину, високий стан агресії та конфліктності підозрюваного, схильність до вживання спиртних напоїв, задовільний стан здоров"я підозрюваного, те, що основними свідками в даному кримінальному провадженні є потерпіла та свідки, на яких він може впливати з метою зміни їх показів, таким чином намагаючись уникнути відповідальності за вчинений злочин, злочин є насильницьким, життя людини є найвищою соціальною цінністю, тому слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Також слідчий суддя приймає до уваги долучену в судовому засіданні довідку директора КНП "Бердичівська міська лікарня" Бердичівської міської ради № 1375 від 23.06.2023 р., відповідно до якої ОСОБА_5 , 1965 р.н., транспортабельний. Його утримання в умовах СІЗО із забезпеченням медичного догляду можливе.
Слідчий суддя залишає без задоволення клопотання захисника про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки таке клопотання жодними належними доказами в судовому засіданні не доведено та не обґрунтовано.
У відповідності до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя вважає за доцільне не обирати розмір застави в кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 183, 193, 194, 196, 197, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в :
Клопотання старшого слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України, - 60 днів.
Строк тримання під вартою обраховувати з часу затримання ОСОБА_5 - з 17 години 00 хвилин 20 червня 2023 року по 17 годину 00 хвилини 18 серпня 2023 року.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, процесуального прокурора.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1