Єдиний унікальний номер 341/1495/23
Номер провадження 1-кс/341/273/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про застосування запобіжного заходу

13 липня 2023 року місто Галич

Слідчий суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у судовому засіданні клопотання у межах кримінального провадження від 01 липня 2023 року № 0000136 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, розлучений, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні сержант, не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України.

встановив:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді із зазначеним клопотанням.

Клопотання обґрунтоване наступним.

Досудовим розслідуванням установлено, що 06.04.2022 ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації та направлено для її проходження до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.04.2022 № 3 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду солдата резерву запасної роти військової частини НОМЕР_2 та зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення цієї військової частини.

Надалі відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.04.2022 № 3 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду кулеметника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти.

У період з травня до грудня 2022 року солдат ОСОБА_4 , проходячи військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, перебуваючи у Чернігівській та Донецькій областях, більш точну дату час та місце досудовим розслідуванням встановити не вдалося, виконуючи бойові завдання щодо захисту територіальної цілісності і безпеки України, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, незаконно придбав та зберігав за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , 949 патронів до вогнепальної нарізної зброї промислового виробництва калібру - 5,45-мм та 7,62-мм, які придатні до стрільби та належать до категорії бойових припасів, 11 ручних протипіхотних осколкових ударно-дистанційних гранат РГН, 9 запалів УДЗ до них та 1 тротилову шашку з електродетонаторами (ЕДП).

Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне носіння та збут придбаних ним патронів, 11 ручних протипіхотних осколкових ударно-дистанційних гранат РГН, 9 запалів УДЗ до них та 1 тротилової шашки з електродетонаторами (ЕДП), усвідомлюючи, наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, направлених проти громадської безпеки в частині захисту життя та здоров`я людей від негативного впливу руйнуючого характеру вогнепальної зброї, бойових припасів в результаті їх неконтрольованого обігу, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, 05.07.2023, прибувши до заздалегідь обумовленого із громадянином ОСОБА_6 місця, а саме правого берега Бурштинського водосховища, що по вул. Шевченка у м. Бурштині Бурштинської територіальної громади Івано-Франківської області, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, всупереч передбаченому законом порядку, біля 14 год 00 хв збув останньому 9 ручних протипіхотних осколкових ударно-дистанційних гранат РГН із запалами УДЗ до них, отримавши за це грошові кошти у розмірі 13500 гривень.

Надалі, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, 07.07.2023 прибувши до заздалегідь обумовленого із громадянином ОСОБА_6 місця, що по АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, всупереч передбаченому законом порядку, біля 13 год 30 хв, збув останньому 949 патронів до вогнепальної нарізної зброї промислового виробництва калібру - 5,45-мм та 7,62-мм, які придатні до стрільби та належать до категорії бойових припасів, отримавши за це грошові кошти у розмірі 10000 гривень.

Надалі, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, 11.07.2023 прибувши до заздалегідь обумовленого із громадянином ОСОБА_6 місця, що по АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, всупереч передбаченому законом порядку, біля 14 год 00 хв, збув останньому 1 тротилову шашку з електродетонаторами (ЕДП), отримавши за це грошові кошти у розмірі 4000 гривень.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 у період з травня до грудня 2022 року, проходячи військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, перебуваючи у Чернігівській та Донецькій областях, придбав та з зберігав за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , 949 патронів, 11 ручних протипіхотних осколкових ударно-дистанційних гранат РГН, 9 запалів УДЗ до них та 1 тротилову шашку з електродетонаторами (ЕДП), чим вчинив придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

11.07.2023 о 14 год 17 хв ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

12.07.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Допитаний як підозрюваний ОСОБА_4 визнав вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, щиросердечно розкаявся.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: копією протоколу добровільної видачі, копією протоколу допиту свідка, копією протоколу додаткового допиту свідка, копією висновку експерта, іншими копіями матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

За вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років і згідно зі ст. 12 КК України такий злочин належить до категорії тяжких.

Вказані обставини дають достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину буде переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, не маючи міцних соціальних зв`язків, може у будь-який момент з метою уникнення кримінальної відповідальності покинути місце свого постійного проживання та переховуватись від суду, може вчинити нове кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У судовому засіданні прокурор клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив його задовольнити. Просив заставу призначати на рівні 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Повідомив, що ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину ще у травні 2023 року і щодо нього зареєстроване кримінальне провадження за ч. 5 ст. 407 КК України.

Захисник та ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечили щодо застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просили обрати йому більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту у темну пору доби.

Захисник зазначив, що описані у клопотанні ризики є надуманими. На цей час підозрюваний усвідомив наслідки своїх діянь, оцінює їх критично, щиро кається, що виключає можливість повторного вчинення кримінального правопорушення. Стосовно можливості незаконного впливу на свідків, то захисник вказав на безпідставність таких тверджень, оскільки особа вину визнає.

Сам підозрюваний запевнив, що буде з`являтися за першим викликом суду, органу досудового розслідування, спілкуватися із свідками не буде, а також зобов`язується не вчиняти інших кримінальних правопорушень. Повідомив, що з весни 2022 року добровільно вступив до складу ЗСУ. Брав участь у захисті міста Бахмута Донецької області. Їхній підрозділ зазнав значних втрат. Зараз дислокуються на території Івано-Франківської області. Він проживає із мамою літнього віку та сестрою і племінницями. Усім допомагає. Військову частину дійсно самовільно залишив, бо племінник розписувався. Коли через два дні повернувся, то йому повідомили, що він самовільно залишив частину і знятий з грошового забезпечення. Вирішив, що за таких умов немає сенсу перебувати у військовій частині, сказав, що буде вдома. З того часу перебуває у АДРЕСА_2 , не ховається ні від кого. Зазначив, що бойові припаси привіз додому як сувеніри. Коли закінчились кошти, бо перестали виплачувати грошове забезпечення, вирішив продати бойові припаси. Кошти були потрібні сестрі, яка розпочала ремонт. Крім того, зазначив, що має на утриманні малолітнього сина, якому допомагає. Кошти на внесення застави у нього відсутні. У вчиненому щиро розкаюється. Вважав, що особа, якій продавав бойові припаси є військовим, не припускав, що його дії несуть загрозу і небезпеку для суспільства. Повідомив, що готовий повернутися до безпосереднього виконання обов`язків військовослужбовця.

Надаючи правову оцінку клопотанню слідчого, заслухавши доводи сторін і дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з такого.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , і яке є тяжким злочином з можливістю призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, обґрунтованість повідомленої підозри, яка підтверджена показаннями свідка, підозрюваного, відсутність у підозрюваного постійного джерела доходу та достатньо стійких соціальних зв`язків.

Відповідно до п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таких висновків слідчий суддя дійшов з огляду на тяжкість передбаченого покарання та відсутність стійких соціальних зв`язків, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також, слідчий суддя вважає обґрунтованим посилання сторони обвинувачення на наявність ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 та свідок проживають в одному населеному пункті та знайомі між собою.

Оскільки ОСОБА_4 на цей час є особою, дії якої розслідуються у межах іншого кримінального провадження за ст. 407 КК України, а у 2014 році він притягувався до кримінальної відповідальності за корисливий злочин, то, на переконання слідчого судді, сторона обвинувачення довела наявність ризиків, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При розгляді цього клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя дійшов висновку, що прокурор довів обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_4 , та існування ризиків, зазначених у клопотанні, однак вважає недоведеним факт недостатності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, з огляду на таке.

Слідчий суддя вважає необґрунтованим застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою з метою уникнення ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, оскільки запобігти цим ризикам можливо шляхом покладення на підозрюваного відповідних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Крім того, не доведено об`єктивної необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою з метою запобігти ризику, передбаченим пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України в частині можливого переховування підозрюваного від органів слідства чи суду, оскільки особистість підозрюваного та його матеріальний стан, наявність на утриманні малолітньої дитини, літньої матері, свідома участь особи у забезпеченні оборони країни, викликають обґрунтовані сумніви щодо наявності можливості залишити місце проживання, а сам підозрюваний визнає вину.

Своєю чергою прокурор не довів, що поведінка підозрюваного після залишення військової частини дає підстави для об`єктивного висновку про намагання ОСОБА_4 переховуватись від органів слідства чи суду.

Також, слідчий суддя враховує те, що після тривалої участі у безпосередніх бойових діях світосприйняття ОСОБА_4 та усвідомлення суспільної небезпечності його дій в частині збуту бойових припасів відмінне від світосприйняття та оцінки таких дій цивільної людини.

При цьому, на переконання слідчого судді, для запобігання передбаченим у пунктах 1, 3 частини першої статті 177 КПК України ризикам можливе застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Тобто, з огляду на обставини справи, характеристику ОСОБА_4 , слідчий суддя дійшов висновку про те, що підозрюваний не становить для суспільства на стільки високу небезпеку, що вимагає обов`язкової його ізоляції. Отже, слідчий суддя вважає за можливе надати ОСОБА_4 можливість довести перед суспільством, що він став на шлях виправлення, усвідомлює наслідки вчиненого ним діяння і готовий відповідати згідно з чинним законодавством.

Таким чином, відповідно до частини третьої статті 132 КПК України прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що існує обґрунтована підозра вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Проте, на переконання слідчого судді, прокурор не довів, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, і що лише тримання під вартою може забезпечити виконання завдання, для виконання якого орган досудового розслідування звертається із клопотанням.

Відповідно до частини 4 статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до частин першої і другої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя враховує недоведеність належними доказами наявності спроб з боку підозрюваного будь-яким чином перешкоджати здійсненню досудового розслідування. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства чи суду можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваному ОСОБА_4 доцільно обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби і такий запобіжний захід буде достатньою мірою запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Ураховуючи тяжкість кримінального правопорушення та покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винним у його вчиненні, дані про особу підозрюваного, який має постійне місце реєстрації і проживання, є військовослужбовцем, який тривалий час брав участь у бойових діях, зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, зважаючи на необхідність запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування, впливати на інших учасників кримінального провадження, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, вважаю за необхідне застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, поклавши на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4, 8 частини 5 статті 194 КПК України.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

Відповідно до частини першої статті 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Виходячи із викладеного, керуючись статтями 131, 132, 176-178, 181, 184, 194, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, розлучений, раніше не судимий, військовослужбовець, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний період доби без використання електронних засобів контролю.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом строку дії цієї ухвали щоденно перебувати за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 20 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Застосувати до ОСОБА_4 наступні обмеження та обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі міста Бурштина Івано-Франківського району Івано-Франківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання, перебування;

- утримуватися від спілкування із будь-ким з осіб, визнаних свідками у цьому кримінальному провадженні, тобто не спілкуватися з указаними особами;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали становить два місяці, тобто до 11 вересня 2023 року.

Виконання цієї ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківської апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1