Справа № 273/1626/22
Провадження № 1-кп/273/58/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000487 від 22.07.2022 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ялишів Баранівського району Житомирської області, громадянина України, освіта середня, працюючого майстром лісу в ДП «Романівський Лісгосп АПК», одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

22.07.2022 року близько 10 години 10 хвилин перебуваючи в хворобливому стані у зв`язку із отриманою 09.07.2022 року травмою лівої стопи та переломом основи нігтьової фаланги, що обмежувало рух суглобів та пальців лівої ноги, в порушення п. п. б) п.2.9. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (далі - Правила дорожнього руху), сів за кермо трактора колісного Т-40М, реєстраційний номер НОМЕР_1 та розпочав рух.

Керуючи технічно справним трактором колісним Т-40М, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ґрунтовою дорогою, що прилягає до вул. Першотравневої в с. Ялишів Новоград-Волинського району Житомирської області, о 10 год. 20 хв. водій ОСОБА_3 , в порушення вимог п. 12.1 та п. 13.1 Правил дорожнього руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який знаходився у нерухомому положенні позаду автомобіля ЗИЛ 131, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що стояв у попутному напрямку.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 був притиснутий передньою частиною трактору до погружених на автомобіль ЗИЛ131 лісоматеріалів (колод дерева сосни) та отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно мозкової-лицевої травми: рана на повіках правого ока, садна на правій частині обличчя, осколкові переломи лобної кістки справа, правої вискової (скроневої) кістки, стінок правої орбіти, клиноподібної кістки справа, верхньої щелепи справа, перелом кісток носа, осколковий перелом виличної дуги справа, епідуральна гематома правої лобно-вискової ділянки, забої лобної, тім`яної, потиличної долей правої півкулі головного мозку, тім`яної, потиличної долей лівої півкулі головного мозку з субарахноїдальними крововиливами, які належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином, ОСОБА_3 допустив порушення Правил дорожнього руху, а саме:

п.2.9. п.п. б), яким заборонено водієві керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу;

п. 12.1, згідно якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 13.1, згідного якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 2.9 п.п. б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Допитаний у ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю за викладених у обвинувальному акті обставинах, щиро розкаявся та просив суд суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 , в судовому засіданні претензій до обвинуваченого не заявив, оскільки останній відшкодував шкоду в повному обсязі, просив суворо не карати його.

Заслухавши думку прокурора, покази обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_5 суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Також судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції. Одночасно, обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи та оцінюючи обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд враховує, що у постановах Верховного Суду звернута увага на те, що відповідно до ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Таким чином, судом враховано те, що обвинувачений ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює, за місцем проживання та роботи характеризується виключно з позитивної сторони.

Також суд враховує висновки досудової доповіді Новоград-Волинського сектору №1 філії Державної установи " Центр пробації" у Житомирській області, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення низький, виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе, ризик небезпеки для суспільства низький.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 - щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 - не встановлено.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2004 слідує, що у кожному випадку призначення покарання за ч. 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керування транспортними засобами.

Беручи до уваги, що ОСОБА_3 , було вчинено злочин проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, спричинення тяжких наслідків вчиненого злочину безпосередньо пов`язаних з наявністю у нього права керувати транспортними засобами, враховуючи те, що злочин не було вчинено в стані алкогольного сп`яніння, суд вважає за можливе не застосовувати до нього додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

З урахуванням фактичних обставин справи, характеру допущених порушень правил безпеки дорожнього руху, відомостей про особу обвинуваченого, а також враховуючи положення ч. 2 ст. 50 КК України, в тій частині, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на 3(три) роки в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, без призначення обвинуваченому додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

При цьому, на думку суду, виходячи з викладених вище обставин, досягнення мети покарання можливе без ізоляції обвинуваченого від суспільства, а тому суд вважає за необхідне на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід в кримінальному провадженні не обирався.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави.

Судові витрати по кримінальному провадженню за проведення судових експертиз становлять 4530 грн. 72 коп., та підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Питання щодо речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, ст. ст. 65,66, 286 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки без позбавлення права керуваня транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироку законної сили не обирати.

Речові докази, а саме:

- колоди деревини породи «Сосна» у кількості 20(двадцяти) штук - згідно ухвали Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18.08.2022 року (Справа №285/3226/22) арешт скасовано та передано власнику майна - ТзОВ «ЕКЗІТО» - залишити останньому;

- автомобіль "ЗИЛ 131" реєстраційний номер НОМЕР_2 - згідно ухвали Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22.08.2022 року (справа №285/3226/22), арешт скасовано передано на відповідальне зберігання власнику майна - ОСОБА_6 - залишити останньому;

- трактор колісний Т-40М, реєстраційний номер НОМЕР_1 , - згідно ухвали Новоград-Волинського міськрайоннсго суду Житомирської області від 15.09.2022 року (справа №285/3226/22), арешт скасовано передано на відповідальне зберігання власнику майна - ОСОБА_7 - залишити останньому.

Стягнути з ОСОБА_3 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз, що становлять 4530 грн. 72 коп. (чотири тисячі п`ятсот тридцять гривень 72 копійки).

Вирок суду набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не було подано апеляційну скаргу.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1