ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року

м. Київ

Справа № 737/43/22

провадження № 51-2883км23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

захисника (відеоконференція) ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2023 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 07 квітня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072, за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Куликівський районний суд Чернігівської області вироком від 11 січня 2023 року визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, і призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 16 вересня 2022 року призначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і 6 місяців. Вирішив питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком ОСОБА_7 05 січня 2022 року, приблизно о 09.45год., знаходячись поруч з господарством АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно підійшов до автомобіля «ВАЗ 2103», вартістю 15 290 грн, який належить ОСОБА_8 і яким фактично користується ОСОБА_9 , через незамкнені водійські двері автомобіля потрапив до його салону, де за допомогою ключа від замка запалення запустив двигун автомобіля та поїхав на ньому в невідомому напрямку. Таким чином він незаконно, всупереч волі власника заволодів вказаним транспортним засобом, чим спричинив матеріальну шкоду на суму 4 992 грн.

Чернігівський апеляційний суд ухвалою від 07 квітня 2023 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 залишив без задоволення, а вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2023 року - без зміни.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить оскаржувані судові рішення змінити, пом`якшити призначене йому покарання, а також просить перекваліфікувати його діяння з ст. 289 КК України на ст. 296 КК України.

Вважає, що судами не було враховано належним чином ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу засудженого, характеристику, вік, сімейний стан, а також активне сприяння у розслідуванні.

Крім цього, зазначає, що він визнав вину, але не за ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки умислу на заволодіння транспортним засобом у нього не було, адже він просто хотів покататися і поставити автомобіль на місце.

Також посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки апеляційний розгляд відбувся без його участі, хоча він бажав бути присутнім.

Позиції учасників судового провадження

Захисник підтримав подану касаційну скаргу.

Прокурор вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та просив її відхилити.

Інші учасники судового провадження були повідомлені про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.

Мотиви Суду

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Положеннями ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 КПК України.

При цьому суд касаційної інстанції не вправі скасувати чи змінити оскаржувані рішення через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків місцевого суду фактичним обставинам кримінального провадження, а при перегляді кримінального провадження в касаційному порядку виходить з фактичних обставин, установлених судами нижчих інстанцій.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У цьому кримінальному провадженні зазначені вимоги закону виконано.

Стосовно доводів засудженого у касаційній скарзі про неправильну кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 289 КК України і необхідність їх кваліфікації як хуліганство (ст. 296 КК України), оскільки він не мав мети заволодіти транспортним засобом потерпілого, а хотів лише покататись й поставити автомобіль на місце, однак не впорався з керуванням і потрапив у ДТП, то колегія суддів Верховного Суду вважає їх безпідставними.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, про що засуджений також зазначає і в касаційній скарзі, фактичні обставини вчинення ним інкримінованого йому діяння він не заперечує, однак не погоджується з кваліфікацією його дій.

Відповідно до ст. 289 КК України та пункту 1 примітки до неї під незаконним заволодінням транспортним засобом потрібно розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.

Законодавча конструкція «будь-якою» та «будь-яким» означає, що диференціація мети та способів вчинення вказаного діяння законодавцем не обмежена, тому незаконне заволодіння транспортним засобом може бути вчинено як з наміром не повертати його власникові, так і з наміром викрасти його для проїзду у певний пункт або для прогулянки, а потім повернути власникові (законному володільцю), кинути на дорозі тощо.

Враховуючи викладене, за встановлених судом фактичних обставин, які не заперечує й засуджений, його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України.

Також суд не вбачає порушень у здійсненні апеляційним судом апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_7 .

Відповідно до частин 1, 4 ст. 405 КПК України апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою. Неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 подали апеляційні скарги (т. 2 а. с. 67-73).

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року за вказаними апеляційними скаргами відкрито апеляційне провадження (т. 2 а. с. 82). Копія вказаної ухвали була направлена учасником судового провадження і отримана ОСОБА_7 17 лютого 2023 року, про що в матеріалах справи є відповідна розписка (т. 2 а. с. 84).

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 09 березня 2023 року закінчено підготовчі дії і призначено апеляційний розгляд кримінального провадження за скаргами обвинуваченого та його захисника на 07 квітня 2023 року. Копія цієї ухвали також була вручена ОСОБА_7 14 березня 2023 року (т. 2 а. с. 87), тобто обвинувачений був належним чином повідомлений про час та дату апеляційного розгляду.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ні в своїй апеляційній скарзі, ні після отримання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційного розгляду, ОСОБА_7 не звертався до суду з клопотанням про забезпечення його участі у розгляді справи судом апеляційної інстанції в режимі відеоконференції чи безпосереднього в залі суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає порушення вимог КПК України у тому, що апеляційний розгляд здійснено за відсутності обвинуваченого, який був належним чином повідомлений про час та дату апеляційного розгляду і не виявив бажання брати у ньому участь.

Стосовно доводів засудженого щодо суворості призначеного йому покарання, то вони, на думку колегії суддів, також є безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Зі змісту вироку вбачається, що, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких; дані про особу засудженого, який за місцем проживання характеризується негативно, а також обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання.

Зокрема обставинами, які обтяжують покарання, суд визнав вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та в стані алкогольного сп`яніння, а обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Крім цього, при призначенні покарання судом було взято до уваги, що ОСОБА_7 засуджений вироком Дарницького районного суду м. Києва від 16 вересня 2022 року за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, який набрав законної сили 17 грудня 2022 року, тому правильно дійшов висновку про необхідність призначення остаточного покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

Враховуючи викладені вище обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_7 мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 289 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна та визначив остаточне покарання за ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 5 років і 6 місяців.

Колегія суддів убачає, що покарання засудженому призначено відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових правопорушень, відповідає вимогам ст. 65 КК України, принципам індивідуалізації та справедливості покарання.

Підстав для пом`якшення покарання, а також підстав вважати призначене ОСОБА_7 покарання явно несправедливим внаслідок суворості, не вбачається.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши вирок місцевого суду в апеляційному порядку належно проаналізував доводи апеляційних скарг захисника та засудженого й надав на них відповіді згідно з вимогами КПК України. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Тому, на думку колегії суддів, касаційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 412, 434, 440, 436, 441, 442 КПК України, ВерховнийСуд

ухвалив:

Вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2023 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 07 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а його касаційну скаргу - без задоволення.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3