Справа № 204/3832/23
Провадження №1-кп/204/781/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000856 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 грудня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження строку дії обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання зазначив, що 17 травня 2023 року ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17 липня 2023 року. В ході проведення досудового розслідування було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Обставинами, які свідчать, що заявлені ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , є наступні фактичні дані, отримані під час досудового розслідування, а саме: ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого Кримінальним кодексом України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п?яти років, та з урахуванням тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_3 постійного офіційного місця роботи не має, являється військовослужбовцем за мобілізацією, є підстави вважати, що підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність покарання, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Крім того, враховуючи, що Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації, на всій території України введено військовий стан, який на теперішній час не скасовано та продовжено, є достатньо підстав вважати, що обвинувачений може покинути територію Дніпропетровської області та/або вибути в зону безпосереднього проведення бойових дій. Крім того, вказаний ризик підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_3 , згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04 січня 2023 року вважається особою, що самовільно залишила військову частину НОМЕР_1 , що саме по собі є складом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та свідчить про схильність обвинуваченого до самоусунення від покладених на нього обов?язків з боку командирів та органів державної влади. З боку обвинуваченого ОСОБА_3 у зв`язку з вчиненням умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров?я особи, може чинитися незаконний вплив на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки останньому відомі анкетні дані та місця мешкання зазначених осіб, що у поєднанні з тяжкістю злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_3 та суворості покарання, яке загрожує йому у випадку доведення вини, з метою уникнення встановленої законом відповідальності з досить високим ризиком того, що, перебуваючи на волі, обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні шляхом вмовляння, підкупу, психологічними чи свідчень и методами впливу, з метою відмови або зміни в подальшому ними своїх показань. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Застосування до обвинуваченого більш м?яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов?язків, а також не зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Суду надав пояснення про те, що зазначені прокурором у клопотанні ризики не відповідають дійсності, довідка, що він покинув військову частину не є доказом у даному кримінальному провадженні. З приводу ризику впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків, в судовому засіданні вони вже були всі допитані та декотрі відмовилися від надання показань у зв`язку з тим, що вони є родичами обвинуваченого, а тому вказаний ризик є відсутнім.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника. Суду пояснив, що самовільно він військову частину не залишав, його під чесне слово відпустив командир. Він лікувався в лікарні, у нього був розрив м`яких тканин.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надане суду клопотання, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Як було встановлено в судовому засіданні, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2023 року ОСОБА_3 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 15 липня 2023 року.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

За змістом положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризику, який дає достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи ризик того, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, суд також зазначає, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

На користь реального існування вказаного ризику слід віднести ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан що дає підстави вважати, що, в умовах, які існують в Україні, викликаних агресією Російської Федерації проти України, у ОСОБА_3 збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином виконувати органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, що в свою чергу погіршує можливість здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого.

На думку суду, з врахуванням введення воєнного стану, ресурси контролю за поведінкою обвинуваченого у контексті встановлення місцезнаходження, незаконного перетину держаного кордону є більш обмеженими. Це вимагає вжиття додаткових заході з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, в тому числі застосування запобіжних заходів, які обумовлені існуванням ризику переховування.

Слід зазначити, що обвинувачений є особою, яка була призвана за мобілізацією до лав Збройних Сил України, та розуміючи наслідки, які можуть для нього настати в разі визнання його винуватим у вчиненні пред`явленого йому обвинувачення, може вдатися до відповідних дій, а саме переховування на території України, яка на даний час є непідконтрольною державі, оскільки є обізнаним про такі території та способи потрапляння на них.

Тяжкість покарання, яке загрожує обвинувачену у разі визнання його винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення вже само по собі може бути причиною для переховування обвинуваченого від суду.

Суд вважає, що прокурором в судовому засіданні не було доведено наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а посилання прокурора на його існування є лише припущенням прокурора та має вірогідний та непрогнозований характер.

Також, прокурором в судовому засіданні не було доведено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки всі свідки, які були заявлені стороною обвинувачення та на показання яких, як на доказ винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, посилався прокурор, вже були допитані безпосередньо в судовому засіданні. Окрім цього, також в судовому засіданні була допитана і потерпіла. Жодних інших клопотань про допит свідків на адресу суду не надходило.

Оцінюючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд у першу чергу враховує те, що за вчинення кримінального правопорушення обвинуваченому ОСОБА_3 загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років, а тому з великою ймовірністю обвинувачений може вчиняти дії щодо уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення, враховує, що така оцінка стосується перспективних фактів, тому суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

На думку суду, з врахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків переховування від суду та/або впливу на свідків у провадженні. Ця позиція суду обґрунтовується сукупністю усіх без винятку обставин, наведених раніше у цій ухвалі, з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого.

Судом також враховується, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, до яких, зокрема відноситься швидкий судовий розгляд кримінального провадження, чого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин, необхідним є саме тримання обвинуваченого під вартою, оскільки застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, як основного запобіжного заходу відтермінує можливість його виконання, що, з урахуванням особистої заінтересованості ОСОБА_3 у результатах судового розгляду, створює ймовірну можливість для його поза процесуальних дій.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

При цьому застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідають характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на даному етапі не встановив.

Суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відпали, стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 не перешкоджає застосуванню до нього вказаного запобіжного заходу, а інші альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, тому наявна необхідність у збереженні таких мір запобіжного заходу із визначенням строку, а тому суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи є таким, що нездатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а необхідними та достатніми для виконання обвинуваченого процесуальних обов`язків та запобігання встановлених судом ризиків, є лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 176-178, 183, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 03 вересня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4», для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1