Справа № 127/37/18
Провадження № 1-кп/127/11/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілої сторони Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, відомості про яке внесені 15.12.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000377,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, 2 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, відомості про яке внесені 15.12.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000377.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Клопотання мотивоване тим, що кримінальні правопорушення, які ставляться в вину ОСОБА_4 та відповідно до обвинувального акта кваліфіковані за ч. 1, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, були вчинені в листопаді 2016 року. Наразі пройшло більше 7 років, тому є всі підстави для застосування положень ст. 49 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника, при цьому зазначив, що вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнає. Також зауважив, що розуміє те, що провадження буде закрито з нереабілітуючих підстав, проте наполягає на звільненні від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закритті кримінального провадження відносно нього.

Представник потерпілої сторони Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_6 проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого не заперечувала.

Прокурор ОСОБА_3 погодився з клопотанням сторони захисту, оскільки строки, передбачені ст. 49 КК України, наразі вже дійсно сплинули.

Заслухавши клопотання захисника обвинуваченого, думку обвинуваченого, представника потерпілого, а також позицію прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у постанові від 06.12.2021 (справа № 521/8873/18) вказує, що слід звернути увагу на те, що імперативний обов`язок звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності покладено на суд, а не на підозрюваного, обвинуваченого чи захист, які мають право заявити відповідне клопотання. Виходячи з аналізу зазначених норм кримінального процесуального права, суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно до положень ст. 285 КПК роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Крім того, ВП Верховного Суду у постанові від 17.06.2020 по справі № 598/1781/17 наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Судом було роз`яснено обвинуваченому його право наполягати на продовженні судового розгляду та доведенні своєї невинуватості, однак обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях не визнав, при цьому просив задовольнити клопотання про закриття кримінального провадження щодо нього у зв`язку з закінченням строків давності.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до обвинувального акта кваліфіковані за ч. 1, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, та були вчинені останнім в листопаді 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції ЗУ 3207-VI від 07.04.2011), яка діяла станом на листопад 2016 року, складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів - караються штрафом до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Згідно з ч. 2 ст. 366 КК України (в редакції ЗУ 3207-VI від 07.04.2011), яка діяла станом на листопад 2016 року, ті самі діяння, якщо вони спричинили тяжкі наслідки, - караються позбавленням волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції ЗУ 3207-VI від 07.04.2011), яка діяла станом на листопад 2016 року, використання завідомо підробленого документа - карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

За змістом ч. 1 ст. 12 КК України (в редакції ЗУ № 4025-VI від 15.11.2011), яка діяла станом на листопад 2016 року, залежно від ступеня тяжкості злочини поділяються на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 12 КК України (в редакції ЗУ № 4025-VI від 15.11.2011), які діяли станом на листопад 2016 року, злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Таким чином, діяння, передбачені ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції ЗУ № 4025-VI від 15.11.2011), та ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції ЗУ № 4025-VI від 15.11.2011), в розумінні ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції ЗУ № 4025-VI від 15.11.2011), відносились до злочинів невеликої тяжкості, а діяння, передбачені ч. 2 ст. 366 КК України (в редакції ЗУ 3207-VI від 07.04.2011), - до злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України (в ред. 2341-III від 05.04.2001) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

ЗУ № 2617-VIII від 22.11.2018 статтю 12 КК України викладено в новій редакції.

За змістом ч. 1 ст. 12 КК України (в редакції ЗУ № 2617-VIII від 22.11.2018) кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції ЗУ № 2617-VIII від 22.11.2018) кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно з ч. 4 ст. 12 України (в редакції ЗУ № 2617-VIII від 22.11.2018) нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

ЗУ № 2617-VIII від 22.11.2018 в абзаці другому ч. 1 ст. 366 слова «до двохсот п`ятдесяти» замінено словами «від двох тисяч до чотирьох тисяч».

Таким чином, діяння, передбачені ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції ЗУ № 2617-VIII від 22.11.2018) віднесено вже до нетяжких злочинів.

За змістом ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Отже, з урахуванням положень ст. 5 КК України, для визначення санкції за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, застосуванню підлягає норма ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції ЗУ 3207-VI від 07.04.2011), яка діяла станом на листопад 2016 року, оскільки санкція в цій редакції є більш м`якою ніж санкція в редакції ч. 1 ст. 366 КК України, що діє на момент заявлення даного клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 КК України (в редакції ЗУ № 2617-VIII від 22.11.2018) особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції ЗУ № 2617-VIII від 22.11.2018) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Положення ч. 2 ст. 49 КК України (в редакції ЗУ № 2617-VIII від 22.11.2018) передбачають, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України (в редакції ЗУ № 2617-VIII від 22.11.2018) перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що події, які ставляться у вину ОСОБА_4 , згідно з обвинувальним актом були вчинені в період листопада 2016 року. З того часу нових кримінальних правопорушень обвинувачений не вчиняв, від органів досудового розслідування та суду не переховувався. Станом на день заявлення клопотання минуло більше семи років. Крім того, ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 31.08.2023 ОСОБА_4 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Дана ухвала набрала законної сили 08.09.2023.

З урахуванням того, що з моменту вчинення інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень минуло більше семи років, кримінальне провадження за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, підлягає закриттю в зв`язку із закінченням строків давності, встановлених ст. 49 КК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У справі «Грабчук проти України» (заява № 8599/02), у своєму рішенні від 26.09.2006 ЄСПЛ зазначив, що у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання про необхідність задоволення клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 зі звільненням останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

Витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні, а саме за висновкам № 4448/4449/17-21 від 28.07.2017 становлять 1733,20 грн, за висновком № 5003/5004/17-21 від 13.09.2017 2476 грн, за висновком № 4458/17-21 від 19.10.2017 8913,60 грн, в загальній сумі 13122 (тринадцять тисяч сто двадцять дві) грн 80 коп.

Третя судова палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 266/3090/18 наголосила на тому, що процесуальні витрати сторони обвинувачення на проведення експертиз у певному кримінальному провадженні здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України без окремого судового рішення, а їх покладення на обвинуваченого здійснюється лише у разі ухвалення обвинувального вироку за умови належного документального підтвердження.

Таким чином, процесуальні витрати за проведення вищевказаних судових експертиз слід компенсувати за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Арешти в даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 100, 284, 286, 372, 395 КПК України, ст. 12, 44, 49 КК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, відомості про яке внесені 15.12.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000377 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Ободівка, Тростянецького району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, раніше несудимого, від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, відомості про яке внесені 15.12.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000377, - закрити.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 13122 (тринадцять тисяч сто двадцять дві) грн 80 коп. компенсувати за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Речові докази по кримінальному провадженню №0000377, а саме копії документів, які приєднані до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах справи.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: