ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2921/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2023 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000229,

В С Т А Н О В И В:

30.08.2023 адвокат ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (далі також - спірна квартира), що був накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.12.2017 у кримінальному провадженні № 0007355.

Клопотання мотивоване тим, що потреба в подальшому арешті майна відпала, оскільки завершився строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000229, яке було виділене в окреме провадження з кримінального провадження № 0007355, а право власності на спірну квартиру перейшло до ОСОБА_5 на підставі судового рішення.

Заявник в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, проте підстав для відкладення судового засідання суд не знайшов та з урахуванням положень частини другої статті 174 КПК України визнав за можливе розглянути клопотання за його відсутності.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання вказуючи, що ОСОБА_5 не має права звертатися з таким клопотанням.

Заслухавши прокурора та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив такі обставини.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.12.2017, постановленою в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 26.08.2015 за № 0007355 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 382, частиною 1 статті 388, частиною 2 статті 190, частиною 4 статті 190 КК України, було накладено арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00), із забороною її відчуження.

Зі змісту цієї ухвалиубачається, що у 2006 р. ОСОБА_5 передав спірну квартиру в іпотеку ПАТ «КБ «Експобанк» на забезпечення виконання його дружиною ОСОБА_6 зобов`язань за кредитним договором та в період ліквідації банку за сприяння невстановлених осіб незаконно припинив обтяження квартири і здійснив її відчуження. У подальшому спірна квартира неодноразово відчужувалась і зрештою перейшла у власність ОСОБА_7 .

Постановляючи вказану ухвалу слідчий суддя послався на те, що квартира є об`єктом кримінального правопорушення, а тому підлягає арешту з метою запобігання її втрати чи відчуження третім особам.

За рішенням процесуального керівника від 06.09.2019, прийнятим в порядку статті 217 КПК України, матеріали щодо ОСОБА_5 , у тому числі і стосовно арешту квартири, виділені в окреме провадження, внесене до ЄРДР за № 0000229, проведення досудового розслідування у якому доручено слідчим слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 24.09.2014 було порушено провадження у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця (ФОП) ОСОБА_5 (справа № 910/17925/14).

В межах цієї справи ПАТ «КБ «Експобанк» визнано кредитором боржника на суму 6 208 800 грн та ці вимоги визнані такими, що забезпечені заставою майна боржника - чотирикімнатною квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

В межах процедури банкрутства було проведено аукціон, на якому квартира була продана ТОВ «Глунакс» за 89 000 грн.

Іпотекодержатель ПАТ «КБ «Експобанк» оскаржив результати аукціону з продажу предмета іпотеки в межах справи про банкрутство ФОП ОСОБА_5 та ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.03.2020 позов було задоволено, а саме: визнано недійсним результат аукціону з продажу спірної квартири; визнано недійсним договір її купівлі-продажу, укладений 09.09.2019 між ФОП ОСОБА_5 та ТОВ «Глунакс»; скасовано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів; скасовано рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру.

Цією ухвалою установлено, що аукціон з продажу майна банкрута відбувся з порушенням Законів України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», без згоди кредитора, вимоги якого забезпечує це майно, та всупереч накладених на майно арештів.

Дослідженням інформації Єдиного державного реєстру судових рішень в режимі повного доступу установлено, що 27.06.2023 Господарським судом м. Києва винесено постанову про припинення ліквідаційної процедури ФОП ОСОБА_5 , визнання його банкрутом, введення процедури погашення боргів, призначення керуючого реалізацією майна боржника, зобов`язання останнього здійснити процедуру погашення боргів тощо.

Підстави, умови та порядок накладення арешту на майно у кримінальному провадженні визначені нормами глави 17 КПК України.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 170 КПК України (у редакції, чинній на час постановлення ухвал про арешт майна) підставою для постановлення ухвали про арешт майна є наявність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правого характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини 3 даної норми у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (забезпечення збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України дає визначення речових доказів як матеріальних об`єктів, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Питання скасування арешту майна врегульовані статтею 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Відповідно до частини першої статті 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може будь-яка фізична або юридична особа.

За правилом, установленим, частиною четвертою статті 21 КПК України, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.

Отже за змістом наведених норм кримінального процесуального закону право на звернення до слідчого судді або суду з клопотанням про скасування арешту майна є способом захисту прав будь-якої особи, яка є власником або володільцем арештованого майна, з чого випливає, що при розгляді клопотання про скасування арешту майна слідчий суддя або суд повинен з`ясувати, серед іншого, належність арештованого майна.

Заявник посилається на те, що право власності на спірну квартиру повернулось до ОСОБА_5 на підставі ухвали Господарського суду м. Києва від 03.03.2020, на підтвердження чого надав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Водночас при розгляді даного клопотання установлено, що спірна квартира є предметом іпотеки та існує чинне судове рішення про визнання ФОП ОСОБА_5 банкрутом, а відтак відповідно до положень Закону України «Про іпотеку» та Кодексу України з процедур банкрутства усі права щодо розпорядження предметом іпотеки перейшли до іпотекодержателя та керуючого реалізацією майна боржника.

Отже ураховуючи, що накладений ухвалою слідчого судді арешт спірної квартири полягає лише у забороні її відчуження, а ОСОБА_5 такою правомочністю не наділений, відсутні підстави вважати, що цей арешт порушує його суб`єктивні права.

Слідчий суддя визнає необґрунтованими і доводи клопотання про наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із завершенням строків досудового розслідування, оскільки внесені Законом № 2147-VIII від 03.10.2017 до статті 219 КПК України зміни щодо встановлення граничних строків досудового розслідування поширюються лише на справи, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР після набрання вказаним законом чинності (15.03.2018), а кримінальне провадження № 0000229 виділене з кримінального провадження, відомості про яке були внесені до ЄРДР до введення в дію відповідних змін до КПК України.

За наведених обставин підстав для скасування арешту майна слідчий суддя не вбачає.

Керуючись статтею 174 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000229.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: