ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 731/590/19
провадження № 1-кп/691/169/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження дії запобіжного заходу

31 травня 2023 рокум. Городище

Суддя Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференцзв`язку), захисника (адвоката) ОСОБА_4 (в режимі відеоконференцзв`язку), обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області, клопотання щодо дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , за матеріалами кримінального провадження № 0000417 відомості 04 вересня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296, п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296, п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.13 ч.2 КК України. Ухвалою суддів призначено підготовче судове засідання. Відкладено на 31.05.2023 року.

На адресу суду 15.05.2023 року від прокурора в кримінальному провадженні № 0000417 від 04.09.2019 - прокурора відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 на 60 днів, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296, п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України, у звязку з тим, що строк дії ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 04.04.2023, закінчується - до 03.06.2023, та продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання особи під вартою та через те, що судовий розгляд кримінального провадження обєктивно не може бути завершено до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Раніше заявлені ризики під час обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_5 не зменшились, а саме продовжують існувати реальні ризики передбачені ст. 177 КПК України того, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Запобіжні заходи у виді особистого зобовязання особистої поруки, домашнього арешту не забезпечать виконання прокладених на обвинуваченого процесуальних обовязків в звязку з існуванням ризиків та обставин, що їх обгрунтовують. Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, повязаного із загибелю людини, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України суд має право не визнаачти розмір застави у кримінальному провадженні.

Захисник, який діє на підставі доручення Регіонального центру з надання безопланої вторинної правової допомоги від 02.03.2023 № 023 - 0000271ч в інтересах ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 подав до суду 31.05.2023 року клопотання з додатками про зміну запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на час, визначений судом, за місцем постійного проживання ОСОБА_5 , яке указане в обвинувальному акті та документах, що надані стороною захисту, або за місцем проживання його матері ОСОБА_6 - АДРЕСА_1 . Вважає, що на даний час існують підстави для зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , застосованого відносно нього у вигляді триманні під вартою на домашній арешт. ОСОБА_5 затриманий 05.05.2019. Утримується під вартою більше 3 років 8 місяців. При цьому досудове розслідування у провадженні тривало з 04.09.2019 по 28 грудня 2019 року, коли затверджено обвинувальний акт, тобто лише 115 днів, або ж 3 місяці 24 дні. Судове провадження відносно ОСОБА_5 триває понад три роки і останній перебуваючи під вартою, очікує протягом останнього часу виключно на судові засідання щодо розгляду клопотань про продовження дії запобіжного заходу. Судові рішення про продовження дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 були викладені на одному аркуші, що вказує на явно недостатню їх вмотивованість. У Городищенському районному суді кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання, яке провести не можливо у звязку із неприбуттям усіх учасників кримінального провадження та інших причин. При цьому ОСОБА_5 явно надмірно довго та не виправдано утримується під вартою, що суперечить принципам судочинства, установленим практикою ЄСПЛ. Судячи із прийнятих у справі ухвал, запобіжний захід, який застосовується відносно ОСОБА_5 вже перестав бути заходом забезпечення кримінального провадження, перетворившись у форму очікування вироку у звязку із тяжкістю висунутого обвинувачення. Обгрунтовуючи клопотання обвинувач відзначив, що риики, які існували на час обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , продовжують існувати. Аналізуючи доводи клопотання, захист приходить до висновку про те, що домінуючою підставою та обгрунтуванням доцільності продовження запобіжного заходу у вказаному кримінальному провадженні є тяжкість інкримінованих дій. Захист ставить під сумнів твердження прокурора про існування ризиків, що викладенні у клопотання, адже вони йдуть врозріз з практикою Європейського суду з прав людини, ст. 5 Конвенції, та правової позиції ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі "Тодоров проти України" щодо тяжкості вчиненого злочину, складності справи та серйозності висунутого обвинування. ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурор, в свою чергу, не навів доказів реальної можливості незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих у даному кримінальному провадженні. На думку захисту, у звязку із минуванням значного часу з дня затримання обвинуваченого, ризики, що могли б існувати у кримінальному провадженні, явно втратили свою значимість. Кримінальне провадження у звязку із цим вже не має значного суспільного резозансу, а особа обвинуваченого не є значною "постаттю" у "кримінальному світі". Перебування під домашнім арештом в повній мірі змогло б попередити існування будь - яких ризиків, указаних прокурором у клопотанні. Крім того, як неодноразово звертав увагу обвинувачений ОСОБА_5 висунуте проти нього звинувачення явно не відповідає фактичним обставинам справи та має явно завищену кваліфікацію. Під час надання правової допомоги у кримінальному провадженні зясовано, що обвинувачений не втратив соціальних звязків за місцем свого проживання. У кримінальному провадженні наявні відомості як про наявність соціальних звязків із матірю, так і з дружиною ОСОБА_5 .. ОСОБА_5 має позитивні характеристики та нагороджений відзнакою Президента України, що також має значення для прйиняття рішення у даній справі.

До зали судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 доставлений під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 , захисник (адвокат) ОСОБА_4 беруть участь в судовому засіданні дистанційно, в режимі відеоконференцзвязку.

Головуючий суддя, за відсутності повного складу суду, суддя ОСОБА_7 перебуває на лікарняному, на підставі абзацу 5 пункту 20-5 Перехідних положень КПК України, з урахуванням поданого прокурором клопотання від 15.05.2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк закінчується - 03.06.2023, визначеної наступної дати судового засідання - 28.06.2023, думки учасників кримінального провадження, ухвалив про можливість проведення судового засідання в даному кримінальному провадженні в частині розгляду внесених клопотань щодо дії запобіжного заходу обвинуваченому.

Так, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтвердив направлення клопотання сторонам. Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_4 підтвердив отримання клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , та повідомив про направлення прокурору клопотання про зміну запобіжного заходу. Обвинувачений ОСОБА_5 , як зясовано в суді, отримувати клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відмовився.

Перешкод для розгляду клопотань, в тому числі прокурора щодо дії запобіжного заходу обвинувченому ОСОБА_5 , не встановлено.

В судовому засіданні, проведеному в дистанційному режимі відеоконференції, прокурор підтримав в повному обсязі внесене клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів. Вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому у зв`язку з тим, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання особи під вартою та через те, що судовий розгляд кримінального провадження об`єктивно не може бути завершеним до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Посилання на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, раніше заявлені під час обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею Новозаводського районного суду м. Чернігова не зменшилися, а саме продовжують існувати. Щодо клопотання сторони захиснику, про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, заперечує, вважає його не обгрунтованим, таким що не підлягає до задоволення.

Обвинувачений в судовому засіданні повідомив, що клопотання від прокурора не отримав, заперечив щодо його розгляду в суді за відсутності колегіального складу суду, що визначений законодавством, і просив змінити запобіжний захід на домашній арешт. Та, подав клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, яке підтримав в судовому засіданні. Обгрунтовуючи клопотання обвинувачений послався на те, що відповідно до ст. 197 КПК України продовження строку тримання під вартою може бути в межах строку досудового розслідування. Сукупний строк - 12 місяців у кримінальних провадженнях щодо тяжких та особливо тяжких злочинів. Стаття 28 КПК України говорить про розумні строки. 08.04.2022 року ухвалою Городищенського районного суду прийнято матеріали кримінального провадження. Станом на 24.05.2023 року підготовчого судового засідання ще не було, відповідно вже 13 місяців лише продовження запобіжного заходу, що перевищело гранично допустимі межі, а саме 12 місяців сукупного строку тримання під вартою обвинуваченого, через відсутність судового розгляду. Вважає, що його обвинувачення в даній справі не правомірне, кримінальне провадження до Городищенського районного суду передали з незаконним утриманням, який лише продовжує запобіжний захід. Ризики на які посилається прокурор "переховування від суду", "вчинення іншого кримінального правопорушення", "незаконний вплив на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні", відсутні та спростовані доводами, що викладені в його клопотанні. Ні потерпілі, ні їх представники в судове засідання не з`являються. Підготовче судове засідання в справі так і не проведено. Зневірився в правосудді. За доведенням відсутності існування ризиків вказаних у клопотанні прокурора, наявності осіб для особистої поруки, саме домашній арешт в повній мірі забезпечить виконання покладених на нього, як обвинуваченого, процесуальних обов`язків. Наявні в матеріалах справи докази є гарантіями явки до суду. Суд вправі та може розглянути питання щодо особистої поруки.

В судовому засіданні, проведеному в дистанційному режимі відеоконференції, захисник підтримав подане клопотання щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який та вважає, що клопотання прокурора є необгрунтованим, не доведено існування ризиків, вказано лише на можливості їх існування, хоча чинний КПК передбачає обов`язок доведення прокурором в судовому засіданні тих обставин, які визначені КПК України. Наразі відбувається стадія підготочого засідання, яке ніяк не розпочнеться, і суд не може дослідити і не має права досліджувати докази по справі, тобто не може дослідити ті обставини на які прокурор посилається, без фактичного подання доказів прокурором. Вважає, що його підзахисний занадто тривалий термін утримується під вартою, тому просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Розгляд даного кримінального провадження полягає в розгляді клопотань про продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 , тримання під вартою. Сторона обвинувачення перетворює запобіжний захід на форму очікування вироку суду, хоча ОСОБА_5 до цього часу є особою, яка не винна у вчиненні інкримінованих йому дій. Резонанс даного кримінального провадження зменшився. Щодо ризиків, як вказані прокурором, то вони не доведені. В кримінальному провадженні відсутні дані що підзахисний коли небудь займався бродяжництвом, не має визначеного місця реєстрації, навпаки інформація яка ним подана, підтверджує, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, щотижня або що два тижня до нього на зв`язок виходить мати та дружина, вказані особи постійно цікавляться його життям, так як і він цікавиться їхнім особистим життям. В зв`язку з цим вважає, що ОСОБА_5 міцно прив`язаний соціальною групою, в якій він перебував довгий час. Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, вказані обставини не доведені і жодним доказом, не підтверджується. Наразі єдиною підставою для обрання підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слугує виключно тяжкість інкримінованих йому дій, тяжких та особливо тяжких, які на думку сторони обвинувачення є основним чинником який слугується для продовження дії запобіжного заходу. Разом з тим, така позиція обвинувача і суду в разі продовження дії запобіжного заходу явно розходиться із позицією Європейського суду. У зв`язку з наведеним, наявністю міцних соціальних зв`язків, наявність позитивних характеристик, а також тривалістю проведення судового розгляду, просить змінити запобіжний захід на домашній арешт за місцем проживання його матері або за його місцем проживання.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вирішуючи клопотання, а самепрокурора про продовження строку тримання під вартою, захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд виходить із такого.

Під час підготовчого судового засідання, за нормами частини 3 статті 315 КПК України, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати встановленню істини у справі іншим чином.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Під час розгляду клопотань щодо дії запобіжного заходу, установлено, що ОСОБА_5 за сукупністю обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство двох осіб, а саме закінченому замаху на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК Україн), у хуліганстві, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (ч.1 ст.296 КК України), в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіяння смерті ОСОБА_10 , особою, яка раніше вчинила умисне вбивство (п.13 ч.2 ст.115 КК України), у закінченому замаху на умисне вбивство, тобто у закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , особою, яка раніше вчинила вбивство (ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє увязнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє увязнення може бути застосоване.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.09.2019 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. В подальшому запобіжний захід продовжено. Ухвала суду від 04.04.2023 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчує свою дію - 03.06.2023 року. Судовий розгляд даного кримінального ровадження з об`єктивних причин не може бути завершене до спливу строку тримання під вартою.

Допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 року у справі "Воляник проти України").

Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 року у справі "Москаленко проти України", в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Згідно статті 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або зявилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд зобовязаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Прокурором доведено, що ризики, які послужили підставою для застосування (продовження) запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , а саме переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, є дійсними та триваючими, не змінилися продовжують існувати.

Враховуючи практику Європейського суду та положення частини 1 статті 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність продовження тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість злочинів; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи обвинуваченого, його зв`язки з суспільством, стан здоров`я.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування "обґрунтованої ймовірності", за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1 - 5 частини 1 статті 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

Кримінальне провадження, за нормами частини 1 статті 22 КПК України, здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим кодексом. За нормами частини 6 статті 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Суд не може погодитися з доводами сторони захисту про необхідність зміни запобіжного заходу. Так, не може бути підставою для задоволення клопотання обвинуваченого, адвоката, твердження про те, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, позитивну характеристику, нагороду від Президента, оскільки вказані вище обставини враховувалися судом при продовженні ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, раніше. Крім того, клопотання не містять зазначення інших нових обставин, які б вказували на можливість зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт.

Доводи обвинуваченого про зміну запобіжного з тримання під вартою на домашній арешт, суд вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які на даний час виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 та встановлена наявність ризиків, визначених статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання щодо строку продовження запобіжного заходу, суд також бере до уваги стадію кримінального провадження, а саме, що у кримінальному провадженні не здійснено підготовче судове засідання, з об`єктивних на те причин, в тому числі встановлення місця перебування потерпілих з метою повідомлення їх про дату судового засідання, за їх місцем проживання територія України певний період часу перебувала під окупацією РФ; ознайомлення сторони захисту за клопотанням з матеріалами судового кримінального провадження, які скадають більше десяти томів, та відкладено на 28 червня 2023 року, не допитані свідки, не досліджені всі письмові докази, а також бере до уваги розумність строків кримінального провадження, в провадженні Городищенського районного суду Черкаської області кримінальне провадження № 0000417 від 04 вересня 2019 року перебуває з квітня 2022 року, та приходить до висновку про продовження дії запобіжного заходу на строк 60 днів, що буде виправданим та відповідатиме Закону.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотань щодо дії запобіжного заходу в даному кримінальному провадженні в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені статею 177 КПК України.

Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на більш м`який.

Європейський суд підкреслив, що пункт 3 статті 5 Конвенції зобов`язує органи влади розглянути можливість застосування альтернативних заходів забезпечення явки обвинуваченого до суду при вирішенні питання про те, звільнити його чи залишити під вартою. Дана норма не тільки проголошує право на "судовий розгляд у розумний строк або звільнення до суду", але й встановлює, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями явки в суд" (рішення у справі "Сулаойа проти Естонії" (Sulaoja v. Estonia) від 15 лютого 2005 року, скарга № 55939/00, § 64 in fine, Постанова Європейського суду у справі "Яблонські проти Польщі" (Jablonski v. Poland) від 21 грудня 2000 року, скарга № 33492/96, § 83).

Гарантій явки до суду обвинуваченого ОСОБА_5 при звільненні з-під варти суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення обвинуваченому покладених на нього процесуальних обов`язків, а також відсутність підстав для скасування запобіжного заходу, та зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, суд приходить до переконання, що жоден із інших альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не взмозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та виконання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних рішень суду, і вважає обґрунтованими доводи прокурора про необхідність продовження застосованого до обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для нейтралізації зазначених вище ризиків.

Згідно пункту 2 частини 4 статті 183 КПК України, суд, враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, не вбачає правових підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131, 177, 178, 181, 183, 197, 199, 314, 336, 350, 369 - 372, 376, 394, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_4 щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, домашній арешт, відмовити.

Клопотання прокурора Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити, обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстрація місця проживання АДРЕСА_1 ), строк тримання під вартою, на 60 діб, по 29.07.2023 року, включно, з утриманням в Державній установі "Черкаський слідчий ізолятор".

Обвинуваченого ОСОБА_5 під розпис ознайомити з ухвалою суду.

Копію ухвали направити до ДУ "Черкаський слідчий ізолятор" для виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення до Черкаського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк щодо подання апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 01.06.2023 року.

Суддя ОСОБА_1