У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000121, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 квітня 2023 року відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новокатеринівка Веселинівського району Миколаївської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 квітня 2023 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Ухвалено, на підставі ст. 71 КК України, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19.10.2021 р. у справі № 489/6469/19, зміненим ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 06.10.2022 р., остаточно до відбуття визначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалено, строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу затримання з 26.01.2023 р. Застосований, відносно ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити до набрання вироком законної сили, але не довше шістдесяти днів з дня проголошення вироку.

Ухвалено, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання час попереднього ув`язнення з 26.01.2023 р. по день набрання вироком законної сили з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 просить скасувати оскаржуваний вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 вважає, що правова кваліфікація злочину, за який засуджено ОСОБА_5 не відповідає діянню вчиненому останнім, оскільки крадіжка бездротових навушників, вартістю 399 грн., вчинена у працюючому магазині, за звичайних умов, в період, коли не відбувались бойові дії безпосередньо в районі знаходження магазину. Тобто, фактично, викрадення відбувалось не залежно від воєнного стану, та без використання такого, а тому, кваліфікація вчиненого є неправильною та не відповідає «духу закону», оскільки, зазначене діяння має бути кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

26.01.2023 р. близько 14.10 год. ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні магазину TM «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка», що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, просп. Богоявленський, 33, в результаті раптово виниклого умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, введеного в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 р. № 2102-ІХ, який в подальшому був неодноразово продовжений, останній раз Указом Президента України від 07.11.2022 р. №757/2022, який був затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 р. № 2738-ІХ, з корисливих мотивів, умисно, таємно, шляхом вільного доступу взяв з вітрини продажу товарів упаковку з бездротовими навушниками «TWS-4 Sport Wireless», вартістю 399 грн, та відкривши її, дістав пластиковий кейс для зарядки та зберігання з наявними у ньому двома бездротовими навушниками, який сховав до лівої кишені одягнених на ньому штанів, та поклав порожню упаковку на вітрину магазину. Після того ОСОБА_5 , утримуючи вказане майно при собі, намагався залишити приміщення магазину, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений охоронцем магазину ТМ «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка».

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, судом зроблено на підставі показань самого обвинуваченого, який повністю визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні, підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення, вказані в обвинувальному акті та погодився з переліком та вартістю майна, а також фактичних даних, що містяться у заяві про вчинене кримінальне правопорушення від 26.01.2023 р., протоколах огляду місця події від 26.01.2023 р., оглядів предметів від 27.01.2023 р. та затримання від 26.01.2023 р., а також довідці про ціни на товар від 26.01.2023 р. та акті контрольної перевірки № 2639 від 26.01.2023 р.

Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні фактичні дані, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що їх сукупність та взаємозв`язок є достатньою для ухвалення обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 .

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника щодо неправильної кваліфікації дій обвинуваченого, внаслідок відсутності кваліфікуючої ознаки крадіжки «вчинення в умовах воєнного стану», то апеляційний суд такі твердження визнає неспроможними, виходячи з наступного.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 р., затвердженого Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-ІХ , із 05.30 год. 24.02.2022 р. в Україні введено воєнний стан.

Згідно з Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 757/2022 від 07.11.2022 р., затвердженого Законом України № 2738-ІХ від 16.11.2022 р., воєнний стан в Україні продовжено з 05.30 год. 21.11.2022 р. строком на 90 діб.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» № 2117-IX від 03.03.2022 р. доповнено склади злочинів, передбачені в статтях 185, 186, 187, 189, 191 КК України, кваліфікуючою ознакою вчинення в умовах воєнного або надзвичайного стану та посилено відповідальність за вказані кримінальні правопорушення.

Відповідно до вказаних змін, крадіжка, учинена в умовах воєнного або надзвичайного стану є особливо кваліфікованим складом злочину, що передбачає кваліфікацію дій особи за ч. 4 ст. 185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, за що передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження (і ніким із учасників судового провадження не оспорюється), крадіжку ОСОБА_5 вчинено 26.01.2023 р., тобто, під час строку дії воєнного стану в Україні, а відтак, його дії кваліфіковані саме як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відтак, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати саме за ч. 4 ст. 185 КК України, і підстав для кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 185 КК України, немає, оскільки кваліфікуючі ознаки вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного стану та з використанням умов воєнного стану є різними ознаками, у зв`язку з чим, не вбачає підстав для сумніву в правильності висновків суду першої інстанції щодо кваліфікації дії ОСОБА_5 .

Покарання обвинуваченому ОСОБА_5 призначене з дотриманням вимог ст. ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, є справедливим та апелянтом не оскаржується.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які б були підставами для зміни чи скасування оскаржуваного вироку не виявлено, оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 квітня 2023 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3