Справа № 141/551/23
Провадження №11-кп/801/1027/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000003, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань 10.07.2023 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Оратівського районного суду Вінницької області від 04 серпня 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Якимівка Оратівського району Вінницької області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Оратівського районного суду Вінницької області від 04 серпня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

Початок строку покарання ухвалено рахувати з дня фактичного затримання на виконання вироку.

Вирішено питання про долю речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 08 липня 2023 року приблизно о 01:00 годині, перебуваючи у веранді житлового будинку АДРЕСА_2 , в якому проживає його дружина ОСОБА_9 зі своєю донькою, спілкувався із останньою та в подальшому їх розмова переросла у суперечку на ґрунті ревнощів.

Під час даної суперечки у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , реалізовуючи який ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, перебуваючи у безпосередній близькості біля потерпілої, обома руками наніс декілька ударів в область голови ОСОБА_9 , від яких остання впала на ліжко.

Після цього ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії, обома руками взяв ОСОБА_9 за шию, таким чином перейшовши до іншої кімнати будинку, а потім штовхнув її на ліжко. В подальшому, продовжуючи свій умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, ОСОБА_7 , прикладаючи значну фізичну силу, взявши потерпілу своїми руками за її плечі, стягнув останню з ліжка та кинув обличчям на підлогу, після чого сів зверху на її спину, взяв ОСОБА_10 обома руками за шию ззаду та таким чином декілька разів вдарив обличчям об підлогу.

Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_9 ушкодження у вигляді синців на волосистій ділянці голови в потилично-скроневій ділянці зліва, в лобно-скроневій ділянці голови справа, навколо правого та лівого ока, забою та синця в області спинки носа, синців правого та лівого плеча, грудної клітки справа в проекції 3-4 ребер, садна по задній поверхні грудної клітки в проекції 8 грудного хребця, закритого перелому кісток носа, які відповідно до висновку експерта № 89 від 14.07.2023 виникли від дії тупого предмету, можливо, 08.07.2023.

Згідно із висновком експерта № 89 від 14.07.2023 синці на волосистій ділянці голови в потилично-скроневій ділянці зліва, в лобно-скроневій ділянці голови справа, навколо правого та лівого ока, синців правого та лівого плеча, грудної клітки справа в проекції 3-4 ребер, садна по задній поверхні грудної клітки в проекції 8 грудного хребця відносяться до легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасний розлад здоров`я, відповідно до п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня важкості тілесних ушкоджень», а забій та синець в області спинки носа, закритий перелом кісток носа відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я (п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня важкості тілесних ушкоджень»).

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що їх подала.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 ставиться питання про зміну вироку в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Просить призначити покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд при призначенні йому покарання суд, не в повній мірі врахував загальні підстави призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані обвинуваченого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання і призначив йому покарання, яке за своєю м`якістю є надто суворим. Зокрема суд не врахував, що він є учасником бойових дій, отримав поранення, на його утриманні перебувають батьки, які потребують постійного стороннього догляду.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просили задовольнити в повному об`ємі.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд постановив вирок відповідно до положень ст.382 КПК України у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду за відсутності учасників провадження. При цьому обвинуваченому та потерпілій було роз`яснено положення ч. 2 ст. 302 КПК України зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Крім того дізнавач та прокурор впевнились у добровільності згоди підозрюваного та потерпілої на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Стосовно доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості призначеного покарання суд звертає увагу на те, що відповідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести, та з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.

Окрім наведеного ККС ВС у постанові від 09.10.2018 (справа 756/4830/17-к) указав на те, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Санкцією ч. 2 ст. 125 КК України передбачені альтернативні покарання у виді штрафу, громадських робіт, виправних робіт, арешту, або обмеження волі.

Як убачається з вироку, при призначенні покарання окрім тяжкості вчиненого кримінального правопорушення суд врахував особу обвинуваченого, який вважається таким, що немає судимості, посередньо характеризується за місце проживання, не перебуває на диспансерних обліках у лікарів нарколога та психіатра. Також враховано те, що обвинувачений не працює. Попри наявність обставини, яка пом`якшує покарання (активне сприяння розкриттю злочину), судом визнано обставиною, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

При цьому суд не визнав обставиною, яка пом`якшує покарання щире каяття.

Стосовно доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо безпідставного, на його думку, неврахування зазначеної обставини, суд зазначає, що розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Натомість матеріали провадження містять дані лише про формальне визнання винуватості, чого недостатньо для встановлення обставини, яка пом`якшує покарання, зокрема щирого каяття, тому висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання такої пом`якшуючої обставини є вірними.

Однак судом не враховано інші дані про особу обвинуваченого та його соціальні зв`язки, які впливають на вибір виду покарання.

Так, ОСОБА_7 є учасником бойових дій (а. п. 128), отримав вогнепальне кульове поранення під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії з боку Російської Федерації (а. п. 130). Окрім цього батьки обвинуваченого ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є пенсіонерами (а. п. 125, 126) та у свою чергу потребують стороннього догляду (а. п. 124, 129), та такий догляд здійснює обвинувачений ОСОБА_7 .

Таким чином з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення (проступку), його наслідків, даних про особу винного, на переконання апеляційного суду призначене покарання у виді арешту необхідно вважати явно несправедливим внаслідок суворості.

Натомість ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, визначеному санкцією частини статті та таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання особи, попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Оратівського районного суду Вінницької області від 04 серпня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000003, внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань 10.07.2023 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України змінити в частині призначеного покарання через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що складає 1700 (одну тисячу сімсот) гривень.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: