Справа № 643/3883/19
Провадження № 1-в/643/2/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2023

Суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_2 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Московського районного суду м. Харкова на розгляді перебувало кримінальне провадження № 00000109 від 20.01.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 263 КК України.

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 26.03.2019 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на два роки.

Не погоджуюсь із вироком Московського районного суду м. Харкова від 26.03.2019 року, прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 02.04.2019 року подано апеляційну скаргу.

16 січня 2020 року вироком Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_3 задоволено. Вирок Московського районного суду м. Харкова від 26.03.2019 року, в частині призначеного ОСОБА_2 покарання скасовано. Призначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. В решті вирок районного суду залишено без змін.

29 липня 2020 року на адресу Московського районного суду м. Харкова від засудженого ОСОБА_2 надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження для написання касаційної скарги.

В подальшому засудженим ОСОБА_2 було подано касаційну скаргу на вирок Харківського апеляційного суду від 16.01.2020 року.

Згідно інформації, яка міститься в матеріалах кримінального провадження, засуджений ОСОБА_2 , 1985 року народження на підставі ухвали Верховного Суду України від 07.10.2020 року, був етапований до ДУ «Київський слідчий ізолятор» та зарахований за Касаційним кримінальним судом Верховного Суду.

02.01.2023 року Московським районним судом м. Харкова на адресу ДУ «Темнівська виправна колонія» та ДУ «Київський слідчий ізолятор» направлялись запити щодо місця перебування засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте, у жодній з цих установ він не перебуває.

В подальшому, в ході опрацювання інформації, суду стало відомо, що засуджений ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відбуває покарання у ДУ «Катеринівська виправна колонія (№ 46).

Так, згідно інформації, яка міститься в матеріалах кримінального провадження, а саме з відповіді, начальника ДУ «Катеринівська виправна колонія (№ 46)» від 01.03.2023 року, суду стало відомо, що ОСОБА_2 відбуває покарання в державній установі «Катеринівська виправна колонія (№ 46)» за вироком Харківського апеляційного суду від 16.01.2020 року за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі та підлягаєте звільненню 27.04.2023 року по відбуттю строку покарання.

03.03.2023 року судом на адресу ДУ Катеринівська виправна колонія (№ 46) для вручення засудженому направлявся лист, відповідь на який станом на теперішній час судом не отримана.

12.05.2023 року на адресу суду з ДУ «Катеринівська виправна колонія» надійшла відповідь, згідно до якої ОСОБА_2 , був звільнений 27.04.2023 року по відбуттю строку покарання. ОСОБА_2 при звільненні зазначив, що має намір проживати в АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що кримінальна справа № 643/3883/19 за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 263 КК України, складається з одного тому.

29.05.2023 року на адресу мешкання ОСОБА_2 . Московський районний суд м. Харкова направив листа щодо ознайомлення останнього з матеріалами кримінального провадження протягом робочого часу суду.

Проте, ОСОБА_2 до Московського районного суду м. Харкова для ознайомлення останнього з матеріалами кримінального провадження протягом робочого часу суду не з`являвся жодного разу.

За правилами ч. 3 ст. 43 КПК України засуджений має права обвинуваченого, передбачені ст. 42 цього Кодексу, в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України №1-рп/2012 від 18.01.2012 року у справі за конституційними поданнями 47 та 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частин шостої, сьомої статті 218 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про ознайомлення обвинуваченого і захисника з матеріалами кримінальної справи), Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Корнєв і Карпенко проти України" при визначенні адекватності часу та можливостей, які необхідні обвинуваченому для підготовки захисту, суд враховує конкретні обставини справи, її складність, обсяг матеріалів справи, який було пред`явлено для ознайомлення, обсяг матеріалів, з якими необхідно ознайомитись, тощо.

Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування кримінально-процесуального законодавства при попередньому розгляді кримінальних справ у судах першої інстанції" від 30.05.2008 року № 6, слід визнати правильною практику тих суддів, які обмежують час на ознайомлення з матеріалами справи, а потім припиняють ознайомлення у випадку недобросовісного користування (зловживання) особи своїми процесуальними правами (зокрема при явному затягуванні ознайомлення чи висуванні не передбачених законом вимог щодо умов такого ознайомлення).

Враховуючи те, що засуджений не з`являється до суду для ознайомився з матеріалами кримінальної справи, що свідчить про його не бажання знайомитись зі справою, суддя вважає за необхідне закінчити ознайомлення засудженого з матеріалами кримінальної справи за його обвинуваченням.

Керуючись ст. 537 КПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Закінчити ознайомлення ОСОБА_2 з матеріалами кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - ОСОБА_1