Дата документу 03.08.2023 Справа № 317/2508/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/485/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №317/2508/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.121 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 21 вересня 2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Біленьке Запорізького району Запорізької області, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він 15.06.2020 року приблизно о 18-19 годинах, більш точний час встановити під час судового розгляду не представилось можливим, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, зайшов до будинку АДРЕСА_3 , де проживав його батько - ОСОБА_9 , а також брат - ОСОБА_10 . Пройшовши до вітальні, він побачив ОСОБА_11 , який сидів у кріслі. У цей час ОСОБА_11 піднявся з крісла. Стоячи навпроти ОСОБА_11 на відстані витягнутої руки, на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли внаслідок неправдивого обмовлення його зі сторони ОСОБА_11 у вчиненні крадіжок, діючи умисно, ОСОБА_8 наніс кулаком правої руки не менше двох ударів в ліву частину голови ОСОБА_11 , спричинивши йому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. ОСОБА_11 від ударів ОСОБА_8 впав у крісло. Після цього ОСОБА_8 покинув місце події. У подальшому, внаслідок завданого ОСОБА_8 тяжкого тілесного ушкодження, приблизно між 04 год. 00 хв. та 06 год. 00 хв. ІНФОРМАЦІЯ_3 настала смерть ОСОБА_11 на місці події.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого. Йому призначено покарання у виді 7 років 3 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, скасування арешту та речові докази.

В апеляційній скарзі захисник просив вирок скасувати, виправдати ОСОБА_8 та закрити кримінальне провадження щодо нього на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК або на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК. Також захисник просив повторно дослідити висновок експерта №2508 та висновок експерта №39, повторно допитати в судовому засіданні експерта ОСОБА_12 та призначити комісійну судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_11 .

Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до обвинувального акта потерпілому були нанесені удари в ліву частину голови близько 18 години 15.06.2020 року, а тому, враховуючи дані судово-медичної експертизи з часу нанесення ударів (отримання травми) до часу смерті (04.00-06.00 годин ІНФОРМАЦІЯ_3) мав пройти час, що складає 10-12 годин. Однак це не відповідає дійсності, оскільки спростовується показами експерта ОСОБА_12 , який будучи допитаним під час судового розгляду, виключив можливість спричинення о 18.00-19.00 годині 15.06.2020 смертельної травми, від якої настала смерть потерпілого 04.00-06.00 годині 16.06.2020. Відповідно до пояснень експерта така травма мала б бути завдана не раніше ніж 23.00-24.00 години 15.06.2020, що виключає на переконання сторони захисту винуватість ОСОБА_8 , який на той час вже покинув місцезнаходження ОСОБА_11 .

Крім того, допитані судом свідки, на переконання захисту, підтвердили невинуватість ОСОБА_8 , оскільки ніхто з них не бачив як обвинувачений наносив удари потерпілому. В їх показах є розбіжності в часі знаходження обвинуваченого в будинку АДРЕСА_3 . Також наявний факт побиття потерпілого в вечірній час 15.06.2020 року іншими особами, свідками чого стали ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , допитати яких не видалося за можливе через їх відсутність за місцем проживання та реєстрації. Однак ця версія не була перевірена судом. Ні органом досудового розслідування, ні судом достеменно не встановлено час та спосіб скоєння злочину. Під час судового розгляду не було встановлено мотив та мета вчинення злочину. Відтак причетність обвинуваченого до скоєння злочину недоведена.

В судове засідання апеляційного суду не з`явився захисник ОСОБА_16 , який направив клопотання про відкладення апеляційного розгляду. Разом з тим, з огляду на повторну неявку захисника ОСОБА_16 в апеляційний суд, неподання ним апеляційної скарги, приймаючи до уваги участь в судовому засіданні захисника ОСОБА_7 , який також здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 за відсутності захисника ОСОБА_16 , оскільки цим не буде обмежено чи порушено право обвинуваченого на захист.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію обвинуваченого та його захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин встановлених судом і викладених у вироку, ґрунтуються на зібраних органом досудового розслідування та досліджених у судовому засіданні доказах, які отримали належну правову оцінку.

Зокрема суд першої інстанції на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 , обґрунтовано послався на покази допитаних свідків, а також на данні, встановлені із аналізу сукупності зібраних у ході досудового розслідування письмових доказів, наданих стороною обвинувачення і досліджених судом першої інстанції, зокрема на протоколи огляду, протоколи слідчих експериментів, висновки судово-медичних експертиз, зміст та аналіз яких детально наведено в мотивувальній частині вироку.

Крім того, сам обвинувачений як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду не заперечував факт заподіяння ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 . Зокрема під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 останній повідомив про те, що наніс три удари ОСОБА_11 правою рукою в ліву частину голови. При цьому ОСОБА_8 під час проведення даної слідчої дії підтвердив, що ОСОБА_10 був очевидцем подій, які мали місце у цій справі.

Свідок ОСОБА_10 під час проведення за його участі слідчого експерименту розказав та показав як і куди саме ОСОБА_8 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_11 .

Зазначений ОСОБА_8 механізм нанесення ударів потерпілому у переважній мірі узгоджується із відомостями, які повідомив та показав під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_10 .

При цьому відтворений ОСОБА_8 механізм заподіяння тілесних ушкоджень також узгоджується із висновками судових медичних експертиз щодо характеру та локалізації наявних у потерпілого тілесних ушкоджень.

Колегія суддів враховує, що слідчий експеримент як за участю підозрюваного ОСОБА_8 , так і за участю свідка ОСОБА_10 проведено у повній відповідності до вимог ст.240 КПК. При цьому, зміст цих протоколів слідчого експерименту та долучені до них відеозаписи свідчать про те, що проведення слідчого експерименту з даними особами проведено у формі відтворення ними дій, обстановки та обставин подій і не посвідчує виключно проголошення підозрюваним ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_10 показів.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_8 проведено із залученням захисника. Під час проведення слідчого експерименту як підозрюваному, так і свідку ОСОБА_10 були роз`яснені їх права і протоколи даної слідчої дії підписані підозрюваним та свідком без будь-яких зауважень чи клопотань.

При цьому у справі не встановлено підстав вважати, що такі відомості підозрюваний ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_10 повідомили під примусом чи тиском. Зі скаргами на дії працівників поліції чи із заявами про застосування недозволених методів слідства ні підозрюваний, ні свідок не зверталися.

За наведених обставин, суд першої інстанції цілком обґрунтовано поставився критично до показів свідка ОСОБА_10 про те, що він не бачив як обвинувачений бив потерпілого, а також до показів обвинуваченого про те, що він наніс потерпілому лише один удар. При цьому суд навів у вироку переконливі мотиви таких своїх висновків.

Спростував суд першої інстанції і доводи обвинуваченого про те, що під час проведення слідчого експерименту на нього кричав слідчий та смикав за руку, щоб він показував удари, які наніс потерпілому. При цьому суд виходив з того, що відеозапис слідчого експерименту є безперервним, а та обставина, що даний відеозапис складається з двох частин, зумовлена тим, що записуючий пристрій обрізає відеозапис з набранням певного об`єму, що було встановлено з пояснень прокурора. Втім, зазначене не свідчить про порушення безперервності відеозапису, оскільки часового розриву, який міг би вказувати на те, що відеозапис зупинявся, а потім знову розпочинався, на даному відеозаписі не встановлено. Крім того, під час дослідження відеозапису судом першої інстанції було встановлено, що жодного примусу чи погроз до ОСОБА_8 застосовано не було, і у даній слідчій дії він приймав участь добровільно.

Отже висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК, районний суд належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які було оцінено відповідно до закону та правильно визнано судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку щодо нього.

При цьому суд у відповідності до вимог ст.374 КПК навів у вироку усі заперечення сторони захисту та надав вмотивовану відповідь на всі доводи захисту, навівши переконливі мотиви на спростування таких заперечень.

Доводи апеляційної скарги захисника фактично зведено до того, що експерт ОСОБА_12 , який будучи допитаним під час судового розгляду, виключив можливість спричинення о 18.00-19.00 годині 15.06.2020 смертельної травми, від якої настала смерть потерпілого 04.00-06.00 годині 16.06.2020. Відповідно до пояснень експерта така травма мала б бути завдана не раніше ніж 23.00-24.00 години 15.06.2020, що виключає на переконання сторони захисту винуватість ОСОБА_8 , який на той час вже покинув місцезнаходження ОСОБА_11 .

Перевіряючи зазначені доводи захисника колегія суддів зазначає наступне.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що у даній справі КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради було проведено декілька судово-медичних експертиз трупа ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідні висновки експерта.

Відповідно до п.п.1, 2 висновку експерта №2508 від 16.06.2020 смерть ОСОБА_11 настала від закритої внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки головного мозку, що призвела до набряку-набуханню головного мозку. Травма голови перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, утворилась за кілька годин до настання смерті та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя.

Крім того, п.п.1, 2 висновку експерта №39 від 14.08.2020 також підтверджено, що смерть ОСОБА_11 настала від закритої внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки головного мозку, що призвела до набряку-набухання головного мозку. Травма голови перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, утворилась за кілька годин до настання смерті та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя.

При цьому у п.7 висновку експерта №39 від 14.08.2020 зазначено, що після отримання внутрішньочерепної травми ОСОБА_11 міг здійснювати активні цілеспрямовані дії (самостійно пересуватися, кричати, звати на допомогу) протягом кількох годин. Судячи з характеру розвитку трупних явищ, даних огляду трупа на місці події, даних спектрофотометричного дослідження склоподібного тіла ока, треба думати, що смерть ОСОБА_11 настала між 04.00-06.00 годинами ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до вироку смерть ОСОБА_11 настала від тілесних ушкоджень, які були йому завдані в період приблизно з 18.00 до 19.00 години 15.06.2020 року.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження в суді першої інстанції будучи допитаним в порядку ст.356 КПК експерт ОСОБА_12 в судовому засіданні від 01.11.2021 року пояснив, що згідно з даними гістологічного дослідження трупа смерть ОСОБА_11 могла настати протягом 3-4 і можливо 5 годин з моменту завдання йому тілесних ушкоджень, від яких настала його смерть, що відповідно виключає спричинення потерпілому тілесних ушкоджень о 18.00-19.00 год 15.06.2020, від яких настала його смерть в період з 04.00-06.00 год 16.06.2020.

З урахуванням наведеного, а також з метою перевірки доводів апеляційної скарги захисника щодо можливості вчинення даного злочину обвинуваченим ОСОБА_8 у встановлений судом першої інстанції час, колегією суддів було призначено комісійну судово-медичну експертизу, на вирішення якої були поставлені такі питання:

1. Чи могла настати смерть ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , між 04.00 - 06.00 годинами ІНФОРМАЦІЯ_3 у разі завдання йому тілесних ушкоджень, від яких настала смерть, в період часу з 18.00 до 19.00 години 15.06.2020 року?

2. Якщо ні, то в який період часу могли бути завдані такі тілесні ушкодження, від яких настала смерть ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у разі настання смерті в період часу між 04.00 - 06.00 годинами 16.06.2020 року?

Відповідно до отриманого і дослідженого під час апеляційного розгляду висновку експерта №654/к вбачається, що можливість настання смерті потерпілого ОСОБА_11 в проміжок часу між 04:00-06:00 годинами ІНФОРМАЦІЯ_3 від завданих йому тілесних ушкоджень в період часу з 18:00 до 19:00 годин 15.06.2020 року не виключається ані за морфологічними даними, ані за особливостями танатогенезу.

Відтак зазначеними висновками комісійної судово-медичної експертизи повністю спростовуються доводи апеляційної скарги захисника про неможливість настання смерті потерпілого від тілесних ушкоджень, завданих йому в період часу, який зазначений у вироку суду.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про розбіжності в показах допитаних свідків в частині часу знаходження обвинуваченого у будинку АДРЕСА_3 , то колегія суддів зазначає, що усі свідки під час допиту називали приблизний час перебування обвинуваченого у вказаному будинку. Між тим, приблизний час спричинення обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень був установлений судом на підставі аналізу та співставлення даних, отриманих як із показів свідків, так і з даних протоколів слідчих дій у їх сукупності. Проаналізувавши зазначені докази у їх сукупності суд установив, що обвинувачений з`явився на місці події приблизно о 18.00-19.00 годинах. Отже будь-яких істотних протиріч в цій частині колегія суддів не вбачає.

Доводи сторони захисту щодо побиття потерпілого у вечірній час 15.06.2020 року іншими особами були предметом перевірки суду першої інстанції. Зокрема під час судового розгляду суд задовольнив клопотання захисту про допит свідків, які нібито були очевидцями побиття потерпілого іншими особами. Між тим, в подальшому сторона захисту відмовилася від допиту зазначених свідків, а тому суд, з огляду на ст.22 КПК, відповідно до якої кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, ухвалив рішення на підставі наданих сторонами доказів, які він мав можливість безпосередньо дослідити в судовому засіданні.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано поставився критично до показів свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_17 про нібито побиття потерпілого у іншому місці, адже їх покази в цій частині є показаннями з чужих слів. Більш того, відповідно до висновку експерта №2508 при проведенні судово-медичної експертизи трупа потерпілого були виявлені тілесні ушкодження лише в області обличчя та голови потерпілого. Відсутність у ОСОБА_11 інших тілесних ушкоджень спростовує версію захисту про те, що ОСОБА_11 отримував тілесні ушкодження ще і в іншому місці та інший час і саме ці ушкодження призвели до його смерті.

Під час апеляційного розгляду захисник не спромігся навести суду інший спосіб перевірки версії сторони захисту про побиття ОСОБА_11 сторонніми особами в інший час і в іншому місці.

Отже будь-яких об`єктивних даних про побиття потерпілого іншими особами і у інший час у цій справі встановлено не було.

Не можуть вважатися обґрунтованими і доводи захисника про невстановлення у справі часу, способу, мотиву та мети злочину. Адже зі змісту вироку суду вбачається, що суд у мотивувальній його частині виклав фактичні обставини, визнані судом доведеними, з достатньою конкретизацією встановив і зазначив місце, час (наскільки це виявилось можливим), спосіб вчинення злочину, його наслідки та мотив.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що мотивом вчинення даного злочину були саме особисті неприязні стосунки. Адже сам обвинувачений зазначав про те, що потерпілий ОСОБА_11 розпускав щодо нього плітки і з цього приводу він хотів з ним (потерпілим) «поговорити».

Відтак доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження.

За наведених обставин при перевірці вироку колегією суддів не встановлено обставин, які би ставили під сумнів законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено.

Отже, на переконання колегії суддів, вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст.ст.370 і 374 КПК. Переконливих аргументів на спростування висновків районного суду захисник в апеляційній скарзі не навів. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваного судового рішення колегією суддів не встановлено. Тому з огляду на вищевказане, відсутні обґрунтовані підстави для задоволення вимог, викладених в апеляційній скарзі.

Що стосується клопотання захисника про повторне дослідження висновку експерта №2508 та висновку експерта №39, то захисник належним чином не обґрунтував своє клопотання та не довів наявність підстав для повторного дослідження зазначених доказів, як того вимагають положення ст.404 КПК. Критично апеляційний суд поставився й до клопотання захисника про повторний допит експерта ОСОБА_12 з огляду на зміст отриманого під час апеляційного розгляду висновку експерта №654/к. При цьому апеляційний суд виходив з того, що допит експерта під час апеляційного розгляду є безпідставним, оскільки відповідно до ч.1 ст. 356 КПК суд має право викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку. Проте експерт ОСОБА_12 при проведенні комісійної експертизи №654/к участі не приймав, а відтак роз`яснень щодо неї надавати не вправі. Таким чином, обґрунтованих підстав для повторного допиту експерта захисник не навів, а колегія суддів не встановила. Що стосується клопотання захисника про призначення комісійної судово-медичної експертизи, то воно було задоволено апеляційним судом і відповідна експертиза була проведена.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 21 вересня 2022 року щодо ОСОБА_8 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4