Справа № 713/1848/23
Провадження №1-кс/713/214/23
УХВАЛА

іменем України

03.07.2023 м. Вижниця

Слідчий суддя Вижницького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Директора ТОВ «Іспас Прогрес Буд» ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся в суд із скаргою на бездіяльність Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити певні дії.

В скарзі вказував, що 26 червня 2023 року звернувся на «гарячу лінію 102» із заявою про обставини, які вказують на вчинення кримінального правопорушення за яке передбачена кримінальна відповідальність. За даним повідомленням на місце скоєння злочину прибула слідчо-оперативна група Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області і прийняла від нього заяву та пояснення щодо обставин справи.

Зазначав, що жодних відомостей до ЄРДР не внесено.

У своїй заяві просив зобов`язати слідчого Вижницького РВП внести відомості до ЄРДР за його заявою та розпочати досудове розслідування.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судове засідання прокурор не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

В судове засідання представник Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, про що є відомості в матеріалах справи.

Слідчий суддя, заслухавши заявника, дослідивши скаргу, дійшов до висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_3 необхідно відмовити з наступних підстав.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Слідчим суддею встановлено, що 26.06.2023 року до Вижницького районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_3 про те, що працівники судової поліції Вижницького районного суду, перешкоджали йому в доступі до приміщення другого поверху суду та здійснили обробку його персональних даних.

Указане звернення зареєстровано 26 червня 2023 року до ІТС ІПНП (журналі СО) Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області за № 3396.

В поясненнях гр. ОСОБА_3 вказував наступне, що 26.06.2023 року біля 14 годин 20 хв. він прибув до Вижницького районного суду так, як мав намір потрапити в канцелярію та на другий поверх приміщення. В той час, як він зайшов до приміщення суду, працівники судової охорони попросили його пред`явити їм документ, що посвідчує його особу, а також вказали на те, що його немає в списка розгляду справ призначених на сьогодні. ОСОБА_3 повідомив, що в нього є особисті справи. Працівники на його звернення не відреагували, а натомість знову сказали пред`явити паспорт чи документ, що засвідчує його особу і в зв`язку із цим між ними виник словесний конфлікт у зв`язку із чим останній зателефонував на спец лінію 102.

В поясненнях командир відділення ТУССО у Чернівецькій області ОСОБА_4 вказує, що 26.06.2023 року об 14.19 год. з рядовим служби ОСОБА_5 ніс службу на ППО Вижницького районного суду. До приміщення зайшов ОСОБА_3 не пред`являючи документів, що посвідчують особу зайшов в канцелярію суду. На його зауваження пред`явив посвідчення водія і відмовився реєструвати в журналі відвідувачів, вказував, що він обробляє його персональні дані , ображав словами «Імбіцил» та намагався пройти на другий поверх. . Керуючись ст.162 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів ,він його не пропустив , після чого останній зателефонував на гарячу лінію 102.

Аналогічні пояснення надав ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до ст. 5 Закону, персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою. Згідно ст. 11 Закону про інформацію, до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про національність особи, її освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Разом з тим, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 20.01.2012 р. №2-рп/2012 надав офіційне тлумачення ч. 1 та 2 ст. 32 Конституції України: «Інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім`ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини».

Конституція України у ст. 32 встановила право кожного громадянина на недоторканність приватного життя, на особисту і сімейну таємницю, а також заборонила збирання, зберігання, поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди. Однією з гарантій здійснення цього права громадян є ст. 182 КК. Таке право може бути обмежене тільки відповідно до закону на підставі судового рішення.

Небезпечність даного злочину полягає в тому, що він порушує суспільні відносини, що забезпечують недоторканність приватного життя особи. Предметом злочину є конфіденційна інформація про особу. Така інформація може закріплюватися на різних матеріальних носіях: папері, касетах, дискетах, фотографіях, міститися у творі, що публічно демонструється, або у творі, виданому в засобах масової інформації, тощо. До конфіденційних належать відомості, які становлять особисту або сімейну таємницю особи, наприклад, інформація про сімейний стан, стан здоров`я, майновий стан, відомості про дату народження тощо, а також будь-які інші відомості, які потерпілий бажає зберегти в таємниці. Не може визнаватися конфіденційною така інформація, яка вже була раніше оприлюднена шляхом публікації або у будь-який інший спосіб.

Потерпілим від даного злочину може бути будь-яка особа, щодо якої збиралася, використовувалася або поширювалася конфіденційна інформація.

Об`єктивна сторона злочину виражається у вчиненні щодо особи однієї із таких альтернативних дій, а саме у незаконному: а) збиранні конфіденційної інформації щодо цієї особи; б) зберіганні такої інформації; в) використанні; г) знищенні або д) поширенні вказаної конфіденційної інформації чи е) незаконній зміні такої інформації.

Незаконність стосовно кожної із зазначених дій означає: а) відсутність згоди фізичної особи на її здійснення або б) відсутність передбачених Конституцією України та законами України правових підстав для вчинення цих дій без згоди особи.

Під незаконним збиранням конфіденційної інформації слід розуміти отримання не уповноваженим на це суб`єктом конфіденційної інформації про приватне життя іншої особи, що містить її особисту або сімейну таємницю.

Збирання інформації може здійснюватися з будь-яких джерел: із документів, бесід із родичами, сусідами, знайомими потерпілого тощо, як відкрито, під пристойним приводом, так і таємно, шляхом викрадення або з використанням підслуховуючих, відеозаписуючих пристроїв, інших технічних засобів. Якщо збирання таких відомостей було поєднане з порушенням недоторканності житла або порушенням таємниці листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, що передаються засобами зв`язку або через комп`ютер, вчинене слід кваліфікувати за сукупністю злочинів, передбачених статтями 182 і 162 або ст. 163 КК.

Незаконне зберігання вказаних відомостей - це будь-які умисні дії, пов`язані з утриманням конфіденційної інформації у володінні винного (зберігає матеріальні носії при собі, у приміщенні, сховищі, інших місцях), незалежно від тривалості зберігання.

Незаконне використання, знищення, поширення чи зміна конфіденційної інформації - це різні види застосування цих відомостей щодо потерпілого. Так, під поширенням слід розуміти повідомлення відомостей про приватне життя особи, що становлять особисту або сімейну таємницю хоча б одній третій особі. Одним із видів поширення конфіденційної інформації є її оголошення в публічному виступі на зборах, мітингу, засіданні тощо, у творі, що публічно демонструється, тобто її відтворення на аудіо- і відеозаписі, у громадському місці; або шляхом оприлюднення цих відомостей у засобах масової інформації: у пресі, по радіо чи телебаченню тощо.

Використання конфіденційних відомостей про особу з метою її шантажу, залякування, примушування до вчинення певних дій не охоплюється ознаками ст. 182 КК і за наявності до того підстав може кваліфікуватися за сукупністю із злочинами, передбаченими статтями 120, 149, 154, 189, 303, 386 КК тощо.

За частиною 1 ст. 182 КК злочин має формальний склад і вважається закінченим з моменту здійснення хоча б однієї з указаних дій.

Згідно ст.162 Закону України «Про статус суддів та судоустрій» передбачено, що:

1. Служба судової охорони:

1) забезпечує пропуск осіб до будинків (приміщень) судів, органів та установ системи правосуддя та на їх територію транспортних засобів;

2) забезпечує підтримання та реагує на порушення громадського порядку при розгляді справ судом, вживає заходів до припинення проявів неповаги до суду;

3) здійснює заходи з охорони, забезпечення недоторканності та цілісності приміщень судів, органів і установ системи правосуддя, недоторканності та цілісності розташованого у таких приміщеннях майна, запобігання, недопущення чи припинення протиправних дій щодо нього;

4) здійснює заходи із запобігання загрозам особистій безпеці суддів, членів їх сімей, працівників суду, а також у суді - учасників судового процесу, виявлення та нейтралізації таких загроз; вживає у разі надходження від судді відповідної заяви необхідних заходів для забезпечення безпеки судді, членів його сім`ї;

5) реагує в межах наданих законом повноважень на протиправні дії, пов`язані із посяганням на суддів, членів їх сімей, працівників суду, учасників судового процесу.

2. Службі судової охорони та її співробітникам для здійснення покладених на них повноважень надається право:

1) вимагати від осіб, які входять до приміщень суду, органів та установ системи правосуддя, пред`явлення документа, що посвідчує особу; перевіряти в осіб, які входять до приміщень суду, органів і установ системи правосуддя, документи, що посвідчують особу, та за наявності обґрунтованих підстав вважати, що перебування особи у приміщенні суду, органу, установи системи правосуддя створює загрозу безпеці суддів, працівників апарату суду, органів і установ системи правосуддя, порушення громадського порядку, обмежувати допуск таких осіб до приміщень суду, органів і установ системи правосуддя;

2) здійснювати поверхневу перевірку осіб, які входять до приміщень суду, органів та установ системи правосуддя, шляхом їх візуального огляду та огляду їх речей, проведення по поверхні вбрання осіб спеціальним приладом або засобом;

3) затримувати осіб, які незаконно проникли або намагаються незаконно проникнути до приміщень суду, органів та установ системи правосуддя, перевіряти у них документи, що посвідчують особу, здійснювати у встановленому законом порядку особистий огляд затриманих та огляд їх речей, які є при них, і передавати їх правоохоронним органам;

4) не допускати громадян до окремих приміщень суду, органів та установ системи правосуддя, вимагати від них залишатися на конкретних місцях або залишити їх, тимчасово обмежувати фактичне володіння річчю, якщо це необхідно для забезпечення громадського порядку в суді, забезпечення особистої безпеки суддів та членів їх сімей, працівників суду, безпеки учасників судового процесу;

5) використовувати інформаційні ресурси в порядку, установленому для Національної поліції України Законом України "Про Національну поліцію", одержувати в установленому порядку від керівників органів державної влади України, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності за письмовим запитом Голови Служби або його заступників відомості, необхідні для здійснення покладених на Службу повноважень;

6) вживати заходів з метою запобігання протиправним посяганням на суддів, членів їхніх сімей, працівників суду, умисному пошкодженню або знищенню майна суду, органів і установ системи правосуддя;

7) застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису;

8) оглядати територію, будинки, приміщення суду, органів і установ системи правосуддя;

9) залучати за погодженням з керівниками правоохоронних та інших державних органів їх працівників, співробітників, військовослужбовців, технічні та інші засоби;

10) застосовувати зброю, заходи фізичного впливу та спеціальні засоби в порядку та випадках, визначених законами України "Про Національну поліцію" та "Про охоронну діяльність".

До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела (п.4 ч.5 ст.214 КПК України).

З наведеного вбачається, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обов`язкові обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Так, згідно правового висновку, який висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Крім того, за змістом ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Така позиція узгоджується з правовою позицією, що висловлена Другою судовою палатою ККС ВС у постанові від 30 вересня 2021 року, справа № 556/450/18, провадження № 51-4229км20.

Оскільки слідчим суддею встановлено, що працівники служби судової охорони діяли відповідно в межах своїх повноважень , таким чином, в повідомленні про вчинення злочину ОСОБА_3 не вказано про обставини, що можуть свідчити про ознаки кримінального правопорушення вчинених працівниками служби судової охорони.

Тобто, така заява ОСОБА_3 не відповідає вимогам ч.5 ст. 214 КПК України, згідно якої передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.214, 303-307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Директора ТОВ «Іспас Прогрес Буд « ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6