У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва

ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про застосування до підозрюваного:

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Луч Луганської області, громадянина України, з неповною середнею освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002747 від 04.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

за участю сторін:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

05.12.2022 слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Луганської області м. Красний Луч, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період часу з 22:00 год. по 06:00 год., в межах строку досудового розслідування, тобто до 04.02.2023 за адресою: АДРЕСА_1 .

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 05.12.2022 для розгляду зазначеного клопотання визначено слідчу суддю ОСОБА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, зокрема, наступне:

«03.12.2022 року приблизно о 21:55 год. ОСОБА_5 перебував за адресою: м. Київ, пр-т. Лобановського, 4-Д, у приміщення торгового залу магазину «Новус», де у нього виник злочинний, корисливий умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переслідуючи мету незаконно збагатитись за рахунок крадіжки чужого майна, ОСОБА_5 , 03.12.2022 приблизно о 21:55 год. перебуваючи в приміщенні торгового залу магазину «Новус», який знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т. Валерія Лобановського, 4-Д, в якому вирішив здійснити крадіжку, підійшов до прилавку у вказаному магазині, звідки взяв товар, а саме: дві пляшки «Рому Capitan Morgan Spiced Gold 35% 1л» вартістю 731 гривня 40 копійок без урахування ПДВ та 918 гривень 00 копійок з урахуванням ПДВ, пляшку «Віски Johnie Walker Red Label 40% 1л» вартістю 519 гривень 20 копійок без урахування ПДВ та 649 гривень 00 копійок з урахуванням ПДВ, пляшку «Лікеру Baileys Strawberries Cream 17% 0,7л» вартістю 734 гривні 20 копійок без урахування ПДВ та 929 гривень 00 копійок з урахуванням ПДВ, пачку «Чіпсів яблучних Джонатан Nobilis 40 грам» вартістю 53 гривні 59 копійок без урахування ПДВ та 66 гривень 99 копійок з урахуванням ПДВ, пачку «Чіпсів яблучних з кислинкою GADS 40г» вартістю 31 гривня 19 копійок без урахування ПДВ та 38 гривень 99 копійок з урахуванням ПДВ, який поклав до правої задньої кишені куртки.

В подальшому, ОСОБА_5 утримуючи при собі викрадене майно, направився на вихід з даного магазину, пройшов касову зону, не розрахувавшись за вище вказаний товар, але не довів злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками служби охорони магазину «Новус».

Так, ОСОБА_5 скоїв закінчений замах на викрадення чужого майна, яке належить ТОВ «НОВУС Україна» на загальну суму 2081 гривня 58 копійок без урахування ПДВ та 2601 гривня 98 копійок з урахування ПДВ.

Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, а саме вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Луганської області м. Красний Луч, українець, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

04.12.2022 року ОСОБА_5 слідчим Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України.

На даному етапі досудового розслідування наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-Рапортом ДОП Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 від 03.12.2022;

-Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_9 ;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 13.10.2022;

-Протоколом огляду місця події від 03.12.2022;

-Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.12.2022;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 04.12.2022;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 04.12.2022;

-Протоколом перегляду відеозапису від 04.12.2022;

-Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ;

-іншими матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; офіційно не працює та не навчається, не має постійного джерела доходів, не має стійких соціальних зв`язків, у зв`язку з чим існують достатні підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків (ризиків), підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що він може їх порушити.

На даний час до таких ризиків можна віднести наступне:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

2) вчинити інше кримінальне правопорушення, так як ОСОБА_5 ніде офіційно не працевлаштований, не має джерела доходу.

Виклад обставин, на підставі яких слідчий і прокурор дійшли висновку про наявність ризиків:

1. Повідомлена підозра повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, а санкція статті кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років за вчинення вказаного кримінального правопорушення підозрюваний може переховуватися значний термін від правоохоронних органів та суду, що негативно вплине на досудове розслідування.

2. На той факт, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення вказує те, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків.

Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Орган досудового слідства вважає наявність цих ризиків обґрунтованими, через те, що матеріали кримінального провадження містять достатні дані, які вказують на те, що саме підозрюваний ОСОБА_5 своїми діями, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.4 ст. 185 КК України.

Прошу суд врахувати, що міра запобіжного заходу має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.

Враховуючи всі наведені обставини та підстави, вважаю наявність ризиків обґрунтованими, а застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливим, оскільки більш м`які запобіжні заходи не нададуть можливості забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.».

Враховуючи викладене, слідчий просить клопотання задовольнити.

Згідно з ч. 4 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

У судовому засіданні прокурор підтримав доводи та вимоги, викладені у клопотанні, просив його задовольнити, вказуючи на те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, що, а наведені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджуються зібраними у провадженні та доданими до клопотання доказами.

Захисник підозрюваного, як і він сам, заперечували проти задоволення клопотання, просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі - особисте зобов`язання. При цьому вказали, що підозрюваний вину у інкримінованому правопорушення повністю визнає, активну співпрацює зі слідством, наміру переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду на має.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1 - 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

За своєю юридичною природою запобіжні заходи застосовуються тоді, коли особа ще не визнана винною у скоєнні кримінального правопорушення, тобто згідно із презумпцією невинуватості вона є невинуватою.

Застосування запобіжного заходу - це не покарання особи за вчинений злочин, оскільки під час кримінального провадження особа спочатку підозрюється, а потім обвинувачується у вчиненні злочину, вона ще не визнана судом винною і винною стане тільки після набрання вироком законної чинності.

Запобіжні заходи - це сукупність превентивних заходів забезпечення кримінального провадження, які спрямовані на забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, засудженого через певне обмеження їхніх особистих прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Наявність такої системи запобіжних заходів забезпечує можливість ситуативного підходу до їх застосування в практиці кримінального провадження, що передбачає взяття до уваги не лише обставин провадження, а й суворості запобіжного заходу.

Вказаний перелік запобіжних заходів у кожному конкретному випадку дозволяє індивідуалізувати його застосування враховуючи при цьому як інтереси правосуддя, так і недопущення невиправданих обмежень прав і свобод підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 2 вказаної статті покладає обов`язок на слідчого суддю постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як свідчать матеріали провадження, повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 04.12.2022 (а.с. 44-47) відповідає вимогам ст. 277 КПК України за своїм змістом та на даному етапі сумнівів щодо її законності або порушення порядку вручення не викликає.

При цьому, суд зауважує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена з урахуванням положень ст. 94 КПК України, зокрема в тому, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування, слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Обґрунтованість повідомленої 04.12.2022 ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується зібраними, під час досудового розслідуваннями в кримінальному провадженні доказами та іншими матеріалами в їх сукупності, зокрема:

-Рапортом ДОП Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 від 03.12.2022;

-Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_9 ;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 13.10.2022;

-Протоколом огляду місця події від 03.12.2022;

-Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.12.2022;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 04.12.2022;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 04.12.2022;

-Протоколом перегляду відеозапису від 04.12.2022;

-Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ;

-іншими матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що згідно вимог чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованою підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки його застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Закон покладає на сторону обвинувачення обов`язок довести як наявність обґрунтованої підозри, так і наявність ризиків невиконання підозрюваним, зокрема, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Звертаючись з клопотанням слідчий вказав на наявність у даному випадку ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду звернуто увагу на те, що повідомлена підозра повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, а санкція статті кримінального правопорушення у вчиненні якої підозрюється ОСОБА_5 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років за вчинення вказаного кримінального правопорушення підозрюваний може переховуватися значний термін від правоохоронних органів та суду, що негативно вплине на досудове розслідування.

Щодо ризику того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення вказано на те, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків.

Щодо доводів клопотання про те, що ризик переховування пов`язаний з тим, що підозрюваний уникатиме покарання у даному кримінальному провадженні, то слідчий суддя звертає увагу на те, що тяжкість покарання сама по собі не може бути ризиком.

Так, в рішенні ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України» (заява № 74297/11), суд встановлював, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Наведена позиція ЄСПЛ свідчить про те, що взагалі будь-які ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. Отже, сама по собі тяжкість покарання ще не свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже наведені органом досудового розслідування доводи не можуть бути прийняті до уваги як такі, що переконливо свідчать про наявність ризику переховування.

Разом з тим, щодо ризику того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що останній не працює та не має постійного джерела доходу, слідчий суддя погоджується з доводами органу досудового розслідування про наявність та доведеність відповідного ризику.

Водночас, слідчий суддя наголошує, що ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і встановлено вичерпний перелік випадків можливості застосування такого заходу.

Тримання під вартою застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

У судовому засіданні було встановлено, що наразі існують докази, які можуть свідчити про вчинення підозрюваним інкримінованого правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких.

На думку суду, наведені прокурором обставини та докази на їх підтвердження свідчать про доведеність обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, як і обставини, передбаченої п. 2, тобто існування ризиків.

Разом з тим, слідчий суддя бере до уваги вік підозрюваного, відсутність у нього судимостей та розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_5 (2 081,58 грн).

Слідчим суддею зважено на обіцянку підозрюваної у судовому засіданні співпрацювати з органами досудового розслідування, не переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в даному конкретному випадку співрозмірним застосуванню запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

При цьому, аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про те, що прокурор у судовому засіданні довів об`єктивними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Проаналізувавши все зазначене в сукупності, на переконання слідчого судді, в даному випадку запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні та відповідатиме як вимогам національного законодавства, так і практиці ЄСПЛ.

Відповідно до приписів ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

З огляду на викладене, беручи до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби в межах строку досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає задоволенню, оскільки буде достатнім для неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

Отже, з урахуванням зазначеного ризику у кримінальному провадженні, обставин кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що на даний час для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання останнім, покладених на нього процесуальних обов`язків, є достатнім застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту (у період доби з 22.00 год. по 06.00 год. наступного дня) з покладенням на підозрюваного ОСОБА_12 наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом та вимогою, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає (м. Київ), без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити підозрюваному ОСОБА_12 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину вчиненого саме під час дії воєнного стану, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 616 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано інший запобіжний захід, ніж запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, має право звернутися до прокурора для скасування відповідного запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом на під час мобілізації, на особливий період. Прокурор у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті, звертається до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з відповідним клопотанням. У місцях ведення активних бойових дій за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого слідчий суддя, суд має право розглянути питання про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Слідчий суддя вважає за необхідне нагадати підозрюваному ОСОБА_5 про конституційний обов`язок захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України (ст. 65 Конституції України) та звернути увагу на можливість долучитись до оборони Батьківщини.

З урахуванням обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та приписів ст. 211 КПК України підозрювана підлягає негайному звільненню з-під варти в залі суду.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 370-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , який полягає в забороні залишати житло за зазначеною адресою у період доби з 22.00 год. по 06.00 год. наступного дня, за виключенням надання невідкладної медичної допомоги.

Заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 22.00 год. по 06.00 год. наступного дня.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту (у вказаний час доби) визначити в межах строку досудового розслідування - до 04.02.2023.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України строком до 04.02.2023, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом та вимогою, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає (м. Київ), без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального правопорушення, а на час перебування справи у провадженні суду - на прокурора.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно в залі суду.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному та прокурору, а також для виконання - конвойній службі.

Строк дії ухвали до 04.02.2023 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1