Справа № 342/919/22
Провадження № 11-кп/4808/156/23
Категорія ч. 1 ст. 115 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000185 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Поточище Городенківської ТГ Коломийського району Івано-Франківської області, громадянку України, не одружену, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючу, з середньою освітою, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачена ОСОБА_8 вчинила вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

22 червня 2022 року приблизно об 11.00 ОСОБА_8 прийшла додому до батька ОСОБА_10 , якому приготувала їсти, передала пляшку горілки та вийшла до іншої кімнати. В цей же час, прийшла ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які разом із ОСОБА_8 в житловому будинку почали вживати алкогольні напої. Після вживання алкогольних напоїв ОСОБА_12 вийшла з будинку та пішла до магазину. Близько 13.00 ОСОБА_8 перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, зайшла до кімнати батька ОСОБА_10 де між ними на грунті давно виниклих неприязних відносин розпочалась сварка, в ході якої у ОСОБА_8 виник умисел на вбивство останнього. Реалізовуючи свій намір на вбивство, ОСОБА_8 , діючи з мотиву виниклих неприязних відносин через поведінку потерпілого, з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх неправомірних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті, і бажаючи їх настання, стягнула потерпілого ОСОБА_10 з ліжка на підлогу, та викрикуючи що вб?є його, вийшла з кімнати, взяла до рук сокиру, яка знаходилась біля входу в будинок, та повернувшись до потерпілого, який лежав на підлозі, тримаючи сокиру обома руками почала наносити йому численні удари обухом та лезом сокири по голові, грудній клітці, животі. Рятуючись ОСОБА_10 кричав та закривався руками, однак ОСОБА_8 не припиняючи свої протиправні дії, продовжувала наносити тілесні ушкодження в різні ділянки тіла. В цей час, почувши з кімнати крики свого чоловіка ОСОБА_11 побігла покликати на допомогу ОСОБА_12 . Повернувшись до будинку ОСОБА_11 та ОСОБА_12 побачили на підлозі закривавленого потерпілого ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , яка продовжувала наносити останньому удари сокирою по тілу, говорячи при цьому, що вб?є його. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 почали просити ОСОБА_13 припинити бити батька, на що та погодилась, та вийшла з кімнати, залишивши сокиру в коридорі. ОСОБА_11 розуміючи, що її дочка може знову сокирою бити батька, винесла сокиру з будинку та заховала. Побачивши це, ОСОБА_8 почала поводити себе агресивно, та з погрозою насильства наказала матері поставити сокору на місце, де вона стояла. Сприймаючи реально погрози дочки ОСОБА_11 принесла сокиру до коридору. В подальшому, доводячи свій злочинний умисел на вбивство до кінця. ОСОБА_8 перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, діючи з умислом на вбивство, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх неправомірних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті, і бажаючи її настання, поводячи себе агресивно, незважаючи на прохання матері та ОСОБА_12 припинити свої протиправні дії, взяла до рук сокиру, зайшла до кімнати де на підлозі лежав батько, та викрикуючи, що вб?є, знову розпочала наносити потерпілому ОСОБА_10 обухом сокири численні тілесні ушкодження по голові, грудній клітці, животі, поперековій ділянці, тазі, руках та ногах, від нанесення яких потерпілий кричав та намагався закриватись руками. Побачивши, що внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень потерпілий перестав кричати та захищатись, припинивши свої злочинні дії, пішла до іншої кімнати, залишивши помираючого потерпілого лежати на підлозі до приїзду поліції та швидкої допомоги, працівники якої констатували смерть потерпілого. Смерть потерпілого ОСОБА_10 наступила в результаті отриманих тілесних ушкоджень у вигляді закритої тупої травми грудної клітки та її органів із переломами 2-7-го та 10-го ребер справа, 2-10-го ребер зліва, переломами правої та лівої лопаток, розривами тканини правої та лівої легені, із наступним спадінням легеневої тканини, яка супроводжувалась пневмогематораксом та ускладнилась розвитком гострої дихальної недостатності.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції змінити та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, обравши більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 115 КК України.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що з даним вироком суду не згідний, вважає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки вважає, що судом першої інстанції істотно порушено норми кримінального процесуального законодавства, допущено однобічність і неповноту та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що ОСОБА_8 повністю свою вину визнала, активно сприяла слідству, щиро в скоєному розкаялась, вчинила дії щодо залагодження ситуації та примирення із потерпілою. Зауважує, що потерпіла просила суд взагалі не карати ОСОБА_8 , вказувала на відсутність морального та матеріального характеру, цивільний позов не заявляла. Наголошує, що обвинувачена ОСОБА_8 раніше не судима, є особою молодого віку, бажає створити власну сім`ю ,виховувати дітей, та в подальшому допомагати своїй матері, а тому довготривале засудження позбавляє її надії на створення сім`ї та допомоги матері. Вважає, що за вищевказаних підстав є можливість призначити ОСОБА_8 покарання більш м`яке, із застосуванням ст. 69 КК України, що буде достатнім для її виправлення. Стверджує, що суд першої інстанції не навів належних доводів щодо відсутності правових підстав для застосування положень ст. 69 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суду першої інстанції.

Вважає, що суд першої інстанції фактично обмежився частковим дослідженням доказів та суто формальним підходом до з`ясування всіх обставин кримінального провадження, оскільки в її діях відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Потерпіла ОСОБА_11 не з`явилася в судове засідання суду апеляційної інстанції, повідомлена належним чином про час та місце апеляційного розгляду, будь-яких заяв суд апеляційної інстанції не отримував.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе проводити апеляційний розгляд без участі потерпілої ОСОБА_11 .

Обвинувачена ОСОБА_8 до початку апеляційного розгляду заявила про відмову від апеляційної скарги в порядку ст. 403 КПК України.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченої, перевіривши матеріали провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 підлягає закриттю, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Якщо вирок не був оскаржений іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку із відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Згідно положень ст. ст. 403, 432 КПК України особа, яка подала апеляційну чи касаційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного чи касаційного розгляду.

Таким чином, оскільки ОСОБА_8 відмовилася від апеляційної скарги, і інші сторони не заперечували, апеляційне провадження за її апеляційною скаргою підлягає закриттю.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_7 просили вирок змінити та призначити менш суворе покарання, врахувавши всі наведені обставини;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання таким, що відповідає вимогам закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, з таких підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З врахуванням того, що розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, фактичні обставини кримінальних правопорушень, доведеність винуватості ОСОБА_8 та кваліфікація її дій, апелянтом не оскаржується та не перевіряються апеляційним судом.

Оскільки в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 оспорює вирок суду в частині призначеного покарання, суд апеляційної інстанції перевіряє судове рішення в цій частині.

Так, частинами 1 та 2 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

За приписами ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону, а також враховував практику Європейського суду з прав людини.

За змістом оскарженого вироку, суд першої інстанції встановив обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 відповідно до ст. 67 КК України, а саме вчинення кримінального правопорушення відносно особи, з якою перебуває у сімейних відносинах та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Щодо обставин, які відповідно до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання, то суд визнав щире каяття.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме класифікацію за ст. 12 КК України, згідно з якою ч. 1 ст. 115 КК України є особливо тяжким злочином.

Також, суд першої інстанції враховував позицію потерпілої ОСОБА_11 , яка просила обвинувачену суворо не карати, та відомості про особу винної ОСОБА_8 , яка раніше не судима, не одружена, не працює, на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра, за місцем мешкання характеризується негативно. Згідно рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 09.12.2020 року була позбавлена батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі врахував ті обставини, на які посилається захисник ОСОБА_16 в апеляційній інстанції.

Те, що обвинувачена ОСОБА_8 визнала в повній мірі свою вину та розкаялась у вчиненому, дала критичну оцінку своїм злочинним діям, зробивши належні висновки, стало підставою для віднесення до обставин, які пом`якшують покарання, - щирого каяття.

Так, щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

З огляду на ці обставини, суд першої інстанції дійшов переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченої ОСОБА_8 можливі при ізоляції її від суспільства та призначив покарання за ч. 1 ст. 115 КК України 8 (вісім) років позбавлення волі, ближче до мінімальної межі санкції статті.

Підстав для подальшого зменшення покарання за встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів не вбачає.

Застосування ст. 69 КК України можливе лише за наявності у кримінальному провадженні виняткових обставин, які дають підстави розраховувати на досягнення мети покарання. При цьому, наявні обставини, що пом`якшують покарання, мають істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого. Ці обставини надають специфічних особливостей, які свідчать, що вчинене діяння виходить за межі типових злочинів такого виду і ступінь його тяжкості порівняно з ними значно менший.

Призначення покарань інших більш м`яких або меншого строку, з врахуванням всіх фактичних обставин по кримінальному провадженні у їх сукупності, даних про особу обвинуваченого, з врахуванням принципу гуманізму, на думку суду апеляційної інстанції, не відповідатиме цілям, передбаченим ст. 50 КК України, та загальним засадам призначення покарання, що визначені ст. 65 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

В результаті вказаного злочину потерпілий ОСОБА_10 був позбавлений життя.

Як під час розгляду провадження в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, не встановлено обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та відповідно і підстав для висновку про можливість застосування ст. 69 КК України.

Більш м`яке покарання за ч. 1 ст. 115 КК України не відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, не буде необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання обвинуваченій ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 403, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 .

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2022 року щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченою з моменту вручення їй копії ухвали.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5