Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/641/23
Провадження № 1-кп/376/219/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2023 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сквира Київської області кримінальне провадження № 120 231 162 60 000018 від 21.01.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с/р Кіровський, Букинського району, Ташкентської області, Узбекистан зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, з неповною загальною середньою освітою, інвалід III групи, неодружений, непрацюючий, раніше судимого 01.02.2023 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. ст. 75,76 КК України з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Будучи раніше судимим вироком Білоцерківського міськрайоного суду Київської області від 01.02.2023 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, в кінці жовтня 2022, ОСОБА_4 , діючи умисно, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи в лісопосадці неподалік с. Антонів Білоцерківського району Київської області придбав знайшов одну дикоростучу рослину коноплі, яку зірвав та переніс до свого місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , яку помістив до паперового згортку та залишив на зберігання в коридорному приміщенні житловому будинку, де зберігав, без мети збуту, до 08 години 03 хвилини 17.02.2023.

17 лютого 2023 року працівниками поліції ВП №1 ГУНП в Київській області на підставі ухвали слідчого судді Сквирського районного суду Київської області проведено обшук території домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично проживає ОСОБА_4 , під час якого у коридорному приміщенні житлового будинку виявлено та вилучено паперовий згорток з речовиною рослинного походження, яка згідно Висновку судової експертизи № СЕ-19/111-23/8887- НЗГТРАП від 27.02.2023, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, загальною масою наркотичного засобу (канабіс) в перерахунку на висушену речовину - 27,49 грами.

Відповідно до таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770, канабіс віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України, тобто незаконе придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

Під час досудового розслідування 03.03.2023 року між прокурором ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_5 була укладена Угода про визнання винуватості.

П.1 ч. 3 ст. 314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Така угода відповідає вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України. Угода про визнання винуватості, містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 309 ч. 2 КК України, обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 2 КК України, узгоджують вид покарання у виді одного року позбавлення волі із застосуванням ст. 71 КК України.

Сторони розуміють наслідки вимог ст. ст. 394,424 КПК України та наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом. ( ст. 389-1 КК України).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 підтвердили добровільність укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, просили її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості їм зрозумілі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості їй зрозумілі.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до положень п. 1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст.474 КПК України, відсутні.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст. ст. 473, 474 КПК України.

Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.

Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого, який раніше судимий, щиро кається.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Відповідно до вимог ст.67 КК України обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

За таких обставин, суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 .

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.02.2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статях 71, 72 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п.1 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, виходячи зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Враховуючи вищевикладене, в разі вчинення особою нового кримінального правопорушення в період іспитового строку, остаточне покарання має бути призначено за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно довідки Міністерства внутрішніх справ про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, Висновок експерта від 27.02.2023року № СЕ-19/111-22/8887-НЗПРАП вартість витрат складає 1132,68 грн., які відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження підлягають вирішенню в порядку вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому у вигляді особистого зобов`язанняпродовжити до набрання вироком законної сили, але не більше як на два місяці.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12,66,67, 71, 72,78,309 КК України, ст. ст. 100, 124,314,368 371,373,374,376,392 395,468, 469,470,472 476 КПК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, суд,

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду, укладену 03.03.2023 року між прокурором Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 про визнання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України в кримінальному провадженні № 0000018, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 21.01.2023 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 309 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, 72 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання у виді обмеження волі за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.02.2023 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1 року одного місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Продовжити обраний стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили, але не більше як на два місяці.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, але не більше як на два місяці, передбачені п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з с. Антонів Білоцерківського району Київської області без дозволу суду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Речові докази:

Речовину рослинного походження канабіс, загальною масою 27,49 г, пристрій для куріння з нашаруванням речовини темно-коричневого кольору, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено екстрактом канабісу, маса екстракту канабісу в перерахунку на суху речовину становить 0,218 г, що знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи в розмірі 1132,68 грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а в разі її подання - після прийняття рішення апеляційним судом Київської області.

Копію вироку після його проголошення вручити учасникам процесу.

Суддя: ОСОБА_1