Провадження № 1-кп/554/775/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2023 р. Октябрський районний суд м.Полтави у складі

Головуючого судді- ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 4, ч. 5 ст. 27, п.п. 1,6,11,12 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадження колегії суддів Октябрського районного суду м. Полтави знаходиться зазначене кримінальне провадження.

Прокурор заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Пунктом 20-5 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України визначено, що тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлюються певні особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.

Зокрема, цим пунктом визначено, що у разі неможливості у визначений Кримінальним процесуальним кодексом України строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Враховуючи те, що один із членів колегії суддів у даній справі, наразі перебуває у відпустці, а строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується, і відповідно неможливо за вказаних обставин розглянути колегією суддів питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, тому суд, з урахуванням вимог вищевказаних Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України, дійшов висновку про можливість розгляду питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому за відсутності членів колегії.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважав, що ризики, зазначені прокурором, не підтверджені, обвинувачений має мати похилого віку, яка проживає у м. Дергачі, і він хоче їй допомагати, має дитину з інвалідністю, більш м`які запобіжні заходи могли б забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

Крім того, захисник обвинуваченого, надав клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби або в разі відмови у даному клопотанні просить визначити обвинуваченому мінімальний розмір застави.

Дане клопотання подається захисником неодноразово і обгрунтування, які містить дане клопотання, ті ж самі.

Так, в обґрунтування клопотання захисник зазначає, що обвинувачення є необгрунтованим та незрозуміла правова кваліфікація, що ОСОБА_5 був затриманий з порушенням вимог КПК України. В подальшому в порушення приписів КПК України ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який був неодноразово продовжений. У зв`язку із скасуванням ухвати слідчого судді, ОСОБА_5 незаконно утримувався під вартою з 19.05.2020 року по 24.06.2020 року, що в свою чергу виключає законність подальшого продовження тримання під вартою обвинуваченого. На час воєнного стану запобіжний захід продовжувався суддею одноособово, та за відсутності обвинуваченого, На даний час є підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в період доби з 22-00 год. до 07-00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки обставини, які були підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу, відпали з огляду на таке. Обвинувачений по суті очікує вироку та його подальшого засудження, що не узгоджується з положеннями дійсних та законних потреб кримінального провадження. Досудове розслідування здійснювала значна кількість працівників слідчих органів та прокуратури, проведений значний обсяг слідчих дій, вилучені документи зберігаються в правоохоронних органах. З плином часу причинно-наслідковий зв`язок поступово слабшає та з рештою може бути розірваний за умов, коли рішення про відмову у звільненні та повторне ув`язнення, в тому числі продовження запобіжного ув`язнення, грунтувались на підставах, не пов`язаних з цілями законодавчого органу або суду або на міркуваннях, які були необгрунтованими з огляду на такі цілі. За таких обставин тримання під вартою, яке було законним спочатку, перетворилось би на свавільне позбавленні волі, несумісне зі ст. 5 Конвенції. Також захисник в обґрунтування клопотання посилався на практику Європейського суду з прав людини та можливість застосування альтернативних запобіжних заходів. Крім того, в клопотанні зазначено, що матеріали на його обґрунтування були надані в підготовчому судовому засіданні 28.09.2020 року, серед яких є докази по поганий стан здоров`я як самого обвинуваченого так і його дитини.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Прокурор заперечував проти клопотання про зміну запобіжного заходу.

Суд не розглядає клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, так як пунктом 20-5 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України визначений порядок розгляду головуючим або іншим члоном колегії лише клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу.

Но між тим, суд розглянув всі доводи даного клопотання в порядку розгляду питання про продовження строку тримання під вартою за клопотанням прокурора.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19.08.2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 29.09.2020 року. Продовжуючи вказаний запобіжний захід, слідчий суддя дійшов висновку про обгрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 , а також про доведеність зазначених прокурором ризиків.

Дія вказаного запобіжного заходу неодноразово продовжувалась судом під час судового провадження.

Харківській апеляційний суд, розглядаючи апеляційні скарги сторони захисту на ухвали суду першої інстанції щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою, залишав вказані ухвали без змін, оскільки приходив до висновку щодо наявності передбачених законодавством України підстав для продовження застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд, розглянувши дані клопотання, вивчивши докази на підтвердження ризиків, на які посилався прокурор, дані щодо сімейного стану, наявності постійного місця проживання, міцності соціальних зв`язків, стану здоров`я обвинуваченого, вважає, що відсутні на даний час достатні підстави для зміни обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, між тим, враховуючи положення ч.4 ст. 183, ст.ст.177, 178 КПК України суд може визначити розмір застави в даному кримінальному проваджені співмірне та достатнє для забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

При цьому суд виходить із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у готуванні до вчинення особливо тяжкого насильницького злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину з особливими потребами, мати похилого віку.

При вирішенні заявлених клопотань суд враховує положення ст.ст. 177, 178, 182, 183 КК України та крім ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, оцінює та враховує на підставі наданих сторонами матеріалів, у сукупності всі обставини справи, у тому числі, перераховані у ст. 178 КПК України.

Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у цьому Кодексі, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»),

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012 вбачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Враховуючи наведене, суд вважає доведеним наявність окремих ризиків, зазначених прокурором, у тому числі ризику переховування обвинуваченого від суду і відхиляє доводи сторони захисту щодо відсутності таких ризиків.

Не доведеними суд вважає ризики щодо можливості знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, що мають значення по кримінальному провадженню, та необґрунтованим допущення, що перебуваючи на свободі обвинувачений може штучно створити докази непричетності до правопорушення, так як це входить в сферу доказування та спростування доказів, крім того, доссудове слідство вже завершене, докази стороною обвинувачення зібрані на стадії досудового роглядування, справа тривалий час перебуває у суді на підготовчій стадії.

Також недоведеним на думку суду є зазначений прокурором ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, оскількт нияких обєктивних даних на підтвердєження цього факту суду не надано.

За таких обставин, враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, в тому числі ризик переховування обвинуваченого від суду, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинуваченого під вартою, а такий запобіжний захід, як домашній арешт в певний період доби, який просить обрати до обвинуваченого сторона захисту, не здатний їм запобігти.

Наявність у обвинуваченого дружини, дитини з особливим потребами, з урахуванням вищезазначеного, суд не може визнати обставинами, які спростовують доводи сторони обвинувачення щодо наявності ризиків вчинення ОСОБА_5 дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливості запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Раніше судом вже неодноразово оцінювались доводи сторони захисту щодо незаконності затримання ОСОБА_5 , а також щодо безпідставного тримання ОСОБА_5 під вартою з 19.05.2020 року по 24.06.2020р.

Так, вказані вище обставини не відносяться до предмету доказування під час вирішення питання щодо наявності підстав для зміни запобіжного заходу або продовження його дії.

Як вбачається з матеріалів обвинувального акту, останній затверджений прокурором 28.08.2020 року. Відповідно, затримання ОСОБА_5 28.01.2020 року та його тримання під вартою з 19.05.2020 року по 24.06.2020 року відбувалось на стадії досудового розслідування, в зв`язку з чим контроль за законністю затримання та подальшим триманням обвинуваченого під вартою відносився до компетенції слідчих суддів.

Як вбачається з матеріалів справи, захисник неодноразово звертався до слідчих суддів із скаргами в порядку ст. 206 КПК України. Відповідно, вказані питання були предметом судового контролю на стадії досудового розслідування.

Посилання захисника на те, що незаконне, за його доводами, тримання ОСОБА_5 під вартою в період з 19.05.2020 року по 24.06.2020 року виключає законність подальшого тримання обвинуваченого під вартою та є підставою для скасування запобіжного заходу, судом не можуть бути визнані обґрунтованими з наступних підстав.

В даний час обвинувачений утримується під вартою на підставі відповідної ухвали суду, тобто на законних підставах, а саме на підставі відповідного судового рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому строком на 60 днів з визначенням розміру застави на підставі ст. ст. 182, 183 КПК України - сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 268 400 гривень. Крім того, на обвинуваченого ОСОБА_5 у разі внесення застави, слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України

При цьому, суд вважає, що з урахуванням всіх даних щодо особи обвинуваченого, його віку, наявності у нього житла та стійких родинних зв`язків в Україні (дружина, мати та дитина з особливими вадами), є впевненість у тому, що перспектива втрати застави у випадку неявки до суду буде достатньою гарантією для того, щоб утриматися від втечі або запобігти невиконанню покладених судом обов`язків.

При цьому суд враховує практику ЄСПЛ (рішення у справі «Графа проти Мальти», «Мангурас проти Іспанії») з метою дотримання стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині вирішення питання про доцільність продовження тримання під вартою та визначення розміру застави співмірного із здатністю особи сплатити необхідну суму.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 182, 183, 194, 314 КПК України,

УХВАЛИВ:

Продовжити відносно ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком до 03.04.2023 року.

Одночасно визначити ОСОБА_5 заставу в межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 268 400 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: UA 0015950, В ДКСУ м. Київ, МФО 820172, Отримувач: ТУ ДСА України в Полтавській області, ЗКПО 26304855, протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого, у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування щодо обставин справи з потерпілими та зі свідками у кримінальному провадженні.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт /паспорти/ для виїзду за кордон, а також інші документи, які дають право на виїзд з України та в Україну з метою заборони виїзду за межі України.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі установи виконання покарання.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, вважається такими, що до останнього застосовано запобіжний захід у виді застави, та він зобов`язаний виконувати покладені обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження та направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку тримання під вартою протягом п`яти днів з дня її оголошення через Октябрський районний суд м. Полтава до Полтавського апеляційного суду.

Суддя - ОСОБА_1