Справа № 703/1131/23

УХВАЛА

31 березня 2023 року м. Сміла
Слідчий суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сміла Черкаської області, скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб відділу поліції № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -
встановив:
14 березня 2023 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із вищевказаною скаргою, в якій просить: зобов`язати уповноважену особу ВП № 2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за її заявою до ВП № 2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області від 25 січня 2023 року.
Скаргу обґрунтовує тим, що 25 січня 2023 року вона звернулася до ВП № 2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактом нанесення їй тілесних ушкоджень її сусідом ОСОБА_4 . Зауважила, що у своїй заяві вона вказала на обставини вчинення протиправних дій, які відомі їй на даний час, зазначила чому вважає ці дії протиправними та указала правовідносини, на які вони посягали. У своїй заяві вона, серед іншого, просила на підставі ст. 214 КПК України внести відомості до ЄРДР за повідомленим нею фактом. Однак до цього часу відомості до ЄРДР не внесені та досудове розслідування не розпочато. Відповідно до листа № 2394 від 14.01.2023 ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області поінформував заявницю про те, що її звернення було зареєстроване до Єдиного обліку інформаційно-телекомунікаційної системи Інформаційного» порталу Національної поліції України відділу поліції № 2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області за № 677 від 25 січня 2023 року та розглянуто, за результатами перевірки не виявлено даних, які б свідчили про наявність кримінального правопорушення. Вважає, що в поданому повідомленні ОСОБА_3 до ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області є всі ознаки діяння, яке в розумінні ст. 11 КК України є кримінальним правопорушенням, а тому відомості про нього безумовно підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно з положеннями ст. 214 КПК України.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просила зобов`язати уповноважену особу ВП № 2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області внести відповідні відомості за її повідомленням до ЄРДР.
В судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явилася, однак її представник адвокат ОСОБА_5 подав до суду заяву, в якій просить скаргу розглянути без участі заявника та її представника, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі з підстав вказаних у скарзі, просив її задовольнити.
Уповноважена особа відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.
Враховуючи положення ч. 4 ст. 107 та ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд скарги без участі заявника та уповноваженої особи відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скаргу та долучені до неї матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Під час розгляду скарги встановлено, що 25 січня 2023 року ОСОБА_3 звернулася до ВП № 2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактом нанесення їй тілесних ушкоджень її сусідом ОСОБА_4 .
Як вбачається з висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 026 від 03 лютого 2023 року згідно даних судово-медичного огляду ОСОБА_3 тілесних ушкоджень не виявлено. Згідно наданих додаткових даних (медичні документи) у ОСОБА_3 було діагностовано ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканин волосяної частини голови та забій лівого плечового суглобу. Разом з тим, вказані діагнози не підтверджені об`єктивними відомостями у наданих додаткових даних (медичні документи), в зв`язку з чим, згідно п.4.13 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року, вони судово-медичній оцінці не підлягають (а.с. 5).
Згідно копії повідомлення № 2394 від 14 січня 2023 року вбачається, що звернення ОСОБА_3 про те, що 23 січня 2023 року близько 12-00 год. сусід ОСОБА_4 наніс їй тілесні ушкодження, зареєстровано до ЄО з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи Інформаційний портал Національної поліції України за №677 від 25 січня 2023 року та розглянуто. В зв`язку з тим, що за результатами перевірки не виявлено даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, підстави для внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні. В ході розгляду даного звернення ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП «Дрібне хуліганство» (а.с.4).
Згідно до копії довідки про результати розгляду звернення громадянина від 14 січня 2023 року вбачається, що перевіркою фактів, викладених у заяві ОСОБА_3 від 25 січня 2023 року по факту нанесення їй тілесних ушкоджень сусідом ОСОБА_4 встановлено, що 23 січня 2023 року близько 12-00 год. в с. Плескачівка по вул.. Перемоги відбувся конфлікт між сусідами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з приводу того, що останній без дозволу взяв сіно. В ході даного конфлікту ОСОБА_4 висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_3 , чим порушив громадський порядок та спокій громадян. В ході розгляду даного звернення ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП «Дрібне хуліганство». В ході розгляду вказаного звернення обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення не виявлено, а тому відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР (а.с.4 - зворот).
Порядок звернення за судовим захистом у кримінальному провадженні та оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування врегульовано главою 26 КПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Судовий контроль, який здійснюється слідчими суддями при розгляді скарг на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, фактично передбачає необхідність забезпечення належного реагування на випадки ініціювання особою питань, пов`язаних з реалізацією завдань кримінального провадження як щодо захисту від кримінальних правопорушень, так і стосовно того, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності.
Згідно з положеннями ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань і розпочати розслідування (ч. 1 ст. 214 КПК України).
До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; указана попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) КК України (ч. 5 ст. 214 КПК України).
Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом Бюро економічної безпеки України. (ч. 2 ст. 214 КПК України).
Водночас ч. 3 ст. 214 КПК України передбачає можливість до внесення відомостей до ЄРДР для з`ясування обставин вчинення кримінального проступку, у тому числі відібрання пояснень.
Згідно із пунктом 1 глави 2 розділу І, пунктом 2 глави 1 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298, до Реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, тобто кримінально караного вчинку.
При цьому слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.
Отже підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких убачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких, серед іншого, вноситься до ЄРДР.
Такий правовий висновок щодо застосування норм ст. 214 КПК України викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі № 556/450/18.
Разом з тим відповідно до п. 3 розділу 3 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08 лютого 2019 року № 100, заяви і повідомлення про інші події, що надійшли до чергової служби центрального органу управління поліцією, головних управлінь Національної поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділів (управлінь, відділів, відділень) поліції, у яких немає відомостей, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, уповноважена службова особа після реєстрації в ІТС ІПНП (журналі ЄО) невідкладно, але не пізніше 24 годин передає керівнику відповідного органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Водночас розділом ІV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15 листопада 2017 року № 930, передбачено, що керівники органів (підрозділів) поліції та їх заступники під час розгляду звернень громадян вивчають суть порушених у них питань, у разі потреби вимагають у виконавців матеріали попередніх перевірок за цими зверненнями, направляють працівників органів (підрозділів) поліції на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів та вживають інших заходів для об`єктивного вирішення порушених авторами звернень питань.
Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, ужито необхідних заходів і заявникам надано ґрунтовні та вичерпні відповіді. Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, що не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон України «Про звернення громадян» і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому зазначають заходи, вжиті органом чи підрозділом поліції в межах його компетенції для захисту конституційних прав громадян.

Зі змісту повідомлення особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 з урахуванням висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 026 від 03 лютого 2023 року не вбачається відомостей, які б свідчили про вчинення відносно ОСОБА_3 діяння, передбаченого певною нормою кримінального закону. Наведені в заяві ОСОБА_3 обставини об`єктивно не підтвердились вказаним висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 026 від 03 лютого 2023 року, відтак не містять ознак злочину та не відноситься до кримінально караних діянь.

Системний аналіз положень кримінального процесуального закону дає достатні підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають лише ті заяви та повідомлення, які містять відомості про конкретне кримінальне правопорушення. До того ж законодавцем розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР відповідно до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться в ч. 4 ст. 214 КПК України.

У цілому такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_6 від 17 червня 2020 року, у пункті 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

Таким чином, повідомлення ОСОБА_3 до ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області за своїм змістом і суттю, на переконання слідчого судді, не є повідомленням про злочин, оскільки не містить конкретних і достатніх даних про можливе вчинення особою саме кримінального правопорушення, передбаченого певною статтею Кримінального кодексу України, тобто сукупності обов`язкових ознак конкретного злочину, які дозволяють відмежовувати таке діяння від інших правопорушень, що не становлять суспільної небезпеки.

Отже, викладені в повідомленні відомості не свідчать про кримінальну протиправність діянь та їх караність за кримінальним законом, у зв`язку з чим вони не підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Окрім того, слідчим суддею також встановлено, що в ході розгляду звернення ОСОБА_3 від 25 січня 2023 року, ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП «Дрібне хуліганство».

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З урахуванням практики ЄСПЛ слід розуміти, що провадження у справі про адміністративне правопорушення є «кримінальним» для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 4 Протоколу № 7 до Конвенції нікого не може бути вдруге притягнуто до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.

Відповідно до усталеної прецедентної практики ЄСПЛ поняття «те саме правопорушення» - елемент idem принципу non bis in idem, у ст. 4 Протоколу N 7 до Конвенції, належить розуміти як заборону кримінального переслідування або судового розгляду у справі щодо другого «правопорушення», якщо вони витікають з ідентичних, або, по суті, одних і тих самих фактів.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Чернов проти України» від 10.12.2020 року ЄСПЛ зазначив, що факти, які двічі призвели до притягнення заявника до відповідальності, були нерозривно пов`язані між собою, а оцінка національних судів у кримінальному провадженні, по суті, стосувалася тих самих фактів, які були розглянуті у справі про адміністративне правопорушення; якби факти адміністративної та кримінальної справ були абсолютно різними, прокурор не мав би подавати протест, щоб скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення; судове рішення у адміністративному провадженні, яким заявника визнано винним було остаточним і до порушення кримінальної справи заявник відбув накладене стягнення у вигляді адміністративного арешту; скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення після порушення кримінальної справи не призвело до того, що останнє провадження почало відповідати принципу nebis in idem, оскільки заявник вже відбув свій триденний арешт. ЄСПЛ вказав, що ст. 9 КУпАП передбачала, що адміністративна відповідальність наставала лише тоді, коли факти за своїм характером не тягнули за собою кримінальної відповідальності.

Також, у справах «Ігор Тарасов проти України» (Igor Tarasov v. Ukraine, рішення від 16 червня 2016 року, заява № 44396/05) та «Сергій Золотухін проти Росії» (Sergey Zolotukhin v. Russia, рішення Великої Палати ЄСПЛ від 10 лютого 2009 року, заява № 14939/03) було встановлено порушення ст. 4 Протоколу №7 у зв`язку з притягненням осіб до кримінальної відповідальності за хуліганство після того, як стосовно них були прийняті рішення щодо накладення адміністративного стягнення за дії, які в подальшому становили значну частину кримінального обвинувачення.

З матеріалів скарги вбачається, що заявник ОСОБА_3 просить внести відомості до ЄРДР по тому самому факту, по якому ОСОБА_4 вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП «Дрібне хуліганство». Тобто суть адміністративного правопорушення повністю дублює суть заяви ОСОБА_7 про вчинення її сусідом ОСОБА_4 кримінального правопорушення, відтак не може бути внесено до ЄРДР оскільки подвійне переслідування та покарання за «одне і те ж правопорушення» або за «одне і те ж діяння» є неприпустимим.

Ураховуючи наведене та зважаючи на зміст поданого ОСОБА_7 повідомлення, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що в даному випадку заявник не позбавлений можливості повторно звернутись до правоохоронних органів з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 214, 303, 304, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб відділу поліції № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1