У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.11.2022 Справа №607/16636/22

Провадження №1-кс/607/5331/2022

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 ,його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого в ОВС криміналіста СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000146 від 26 вересня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красненьке Кривоозерського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2022 року старший слідчий в ОВС криміналіст СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням у кримінальному провадженні №0000146 від 26 вересня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 26.09.2022 р. о 20:21 год. в чергову частину ВП №1 (м. Борщів) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області надійшло повідомлення від чергової медичної сестри приймального відділення КНП «Борщівська міська лікарня» про те, що родичами в лікарню за медичною допомогою із діагнозом: відкрита черепно-мозкова травма, доставлено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с. Турильче Чортківського району. Дані тілесні ушкодження спричинив сокирою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель с. Турильче Чортківського району.

26.09.2022 р. за вказаним фактом СВ ВП №1 (м. Борщів) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000146 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та розпочато досудове розслідування.

26.09.2022 р. о 23:30 год. ОСОБА_4 , відповідно до ст. 208 КПК України, затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

27.09.2022 р. о 17:15 год. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
06.10.2022 р. змінено орган досудового розслідування із СВ ВП № 1 (м. Борщів) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області на СУ ГУНП в Тернопільській області.

25.10.2022 р. правову кваліфікацію злочину у даному кримінальному провадженні змінено із ч. 1 ст. 121 КК України на ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та в цей же день о 12:35 год. підозрюваного ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри про вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

16.11.2022 р. слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_1 продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, до 6 місяців, тобто до 26.03.2023 р.

Обґрунтовуючи клопотання щодо необхідності продовження застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, слідчий вказує на обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, що відноситься до особливо тяжких злочинів, а також зазначає про те, що продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Крім цього слідчий зазначив, що строк тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 24 листопада 2022 року, однак закінчити досудове розслідування до вказаного часу не вбачається за можливе, у зв`язку із необхідністю завершити проведення судово-медичної експертизи щодо встановлення тяжкості та механізму спричинених тілесних ушкоджень потерпілому, з урахуванням висновку вищевказаної судово-медичної експертизи, у разі необхідності, повідомити ОСОБА_4 про зміну раніше повідомленої підозри, виконати інші слідчі дії, у проведенні яких виникне необхідність, виконати вимоги статті 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, а тому з урахуванням викладеного, обставин вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину та даних про особу підозрюваного, слідчий зазначає про необхідність у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_4 , при цьому зазначає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав з викладених у ньому мотивів та просить продовжити на 60 днів строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , з урахуванням того, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено згідно ухвали слідчого судді до шести місяців.

В судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання слідчого, при цьому зазначив про те, що пред`явлена його підзахисному підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, є необґрунтована. Окрім того повідомив, що підозрюваний ОСОБА_4 на час вчинення злочину перебував та на даний час також перебуває в товариських відносинах із потерпілим ОСОБА_7 . З урахуванням викладених обставин, а також зважаючи на недоведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначено слідчим, просить відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 та змінити застосований відносно нього запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, заперечивши щодо задоволення клопотання слідчого та просить змінити застосований відносно нього запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000146 від 26 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

26 вересня 2022 р. о 23:30 год. ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, відповідно до ст. 208 КПК України.

27 вересня 2022 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
28 вересня 2022 року ухвалою слідчого судді Борщівського районного суду Тернопільської області щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 24 листопада 2022 року.

25 жовтня 2022 р. правову кваліфікацію злочину у даному кримінальному провадженні змінено із ч. 1 ст. 121 КК України на ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України та того ж дня підозрюваного ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри про вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

16 листопада 2022 р. слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, до 6 місяців.

Положеннями ч. 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, що підтверджується долученими до клопотання доказами, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000146 від 26.09.2022 року; рапортами ст.інспектора-чергового ВП № 1 (м. Борщів) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 № 3372, №3374 від 26.09.2022 р.; протоколом огляду місця події від 27.09.2022 року - господарства в АДРЕСА_2 ; протоколами допитів потерпілого ОСОБА_7 від 27.09.2022 року та 19.10.2022 р.; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 27.09.2022 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 26.09.2022 року; висновком судово-медичної експертизи експертизи № 228 від 28.10.2022 р.; довідкою № 01-20/1280 від 28.09.2022 р., виданої КНП «Борщівська міська лікарня» БМР; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно зазначає, що вказане було встановлено слідчим суддею при ухваленні рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та в доданих матеріалах, а також з того, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і хоча на даному етапі не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 р. «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 р., ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що продовжують існувати ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя оцінює в сукупності з обставинами цього кримінального провадження, а також враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , який у відповідності до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, та за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків.
Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні слідчий суддя також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від таких осіб, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом. При цьому слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_4 з метою уникнення від кримінальної відповідальності у будь-який спосіб може впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, у тому числі шляхом погроз або їх підкупу, взамін на дачу ними неповних або неправдивих показів чи їх зміни у даному кримінальному провадженні, що є важливим для досудового розслідування, так як останній обізнаний із їх анкетними даними та адресою місця проживання та вказані свідки є його односельчанами, а із потерпілим він проживає в одному господарстві.

Також слідчий суддя також вважає доведеним ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення,так як інкримінований йому злочин вчинено із особливою жорстокістю, що супроводжувався нанесенням ударів сокирою потерпілому в область голови, з яким підозрюваний спільно проживає, а тому перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення відносно потерпілого.
Разом з тим слідчий суддя не бере до уваги посилання сторони обвинувачення на наявність ризику знищення, приховування або спотворення будь-якої із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та вважає його недоведеним, адже знаряддя вчинення злочину сокира була вилучена під час огляду місця події та надалі піддана експертному дослідженню. Окрім того в ухвалі слідчого судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 28 вересня 2022 року про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не обґрунтовано існування зазначеного ризику.

З огляду на доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , характеру та обставин справи, особи підозрюваного, дійшов висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

Крім того, при вирішенні цього питання суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як зазначає Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

На переконання слідчого судді, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, зокрема домашнього арешту, не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Слідчим суддею також взято до уваги дані про особу підозрюваного, а також враховуючи тяжкість інкримінованого йому злочину та за наявності прямо передбачених ст. 177 КПК України ризиків у даному кримінальному провадженні, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за вказаних умов, і навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження, він повністю відповідає як вимогам КПК України, так і обставинам даного кримінального провадження. При цьому застосований запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню та слід продовжити на 60 днів строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , водночас в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну застосованого відносно підозрюваного запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити, оскільки зазначений запобіжний захід не зможе попередити ризики, визначені у ст. 177 КПК України, та забезпечити належне виконання підозрюваним покладених обов`язків.

Керуючись ст. ст.176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну застосованого відносно підозрюваного запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Клопотання старшого слідчого в ОВС криміналіста СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 23 год. 59 хв. 19 січня 2023 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним, в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1