Справа № 752/3879/23
Провадження №: 1-кп/752/1466/23
У Х В А Л А

Іменем України

20.03.2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання захисника ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000192 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює директором ТОВ «Трайдент», має вищу освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_3 ,

встановив:

до Голосіївського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за наступних обставин: ОСОБА_4 16.01.2023 року близько 13 год. 00 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «CADILLAC», модель «ХТ5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у світлий час доби, по вологому, чистому, асфальтобетонному дорожньому покритті лівої крайньої смуги руху проспекту Глушкова в напрямку до Одеської площі в м. Києві біля буд. 57, порушуючи вимоги пунктів 2.3 (б), 18.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та своєчасно не зреагував на зміну дорожньої обстановки, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість, не зупинився та не надав дороги пішоходу, в результаті чого виїхав на вищевказаний перехід, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину у темпі спокійного кроку, зліва направо відносно його напрямку руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров?я та тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров?я на строк понад 21 добу. Вказані ушкодження знаходяться у прямому (причинно-наслідковому) зв`язку з вказаною дорожньо-транспортною подією.

Порушення водієм ОСОБА_4 вказаних вище Правил дорожнього руху та настання наслідків перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Кримінальне провадження підсудне Голосіївському районному суду м. Києва.

Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для його повернення немає.

Під час підготовчого судового засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим, оскільки обвинувачений відшкодував шкоду та примирився з потерпілим. Крмі того, просив вирішити питання про розподіл процесуальних витрат, а саме: покласти їх сплату на ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що він відшкодував потерпілому завдані збитки, вибачився та примирився з ним, наслідки закриття справи з даних підстав розуміє, також розуміє, що закриття провадження у зв"язку з примиренням не є реабілітуючою обставиною.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з"явився, про дату та час повідомлений належними чином, надіслав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що претензій до обвинуваченого немає та просить закрити провадження у зв"язку з примиренням з обвинуваченим.

Заслухавши думку прокурора, яка не заперечувала проти задоволення заявленого захисником обвинуваченого клопотання, суд вважає, що клопотання захисника підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила необережний нетяжкий злочин, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилась з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно вимог Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», передбачене у ст. 46 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Згідно з даних обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до необережного нетяжкого злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, згідно слів потерпілого останній в повній мірі відшкодував завдані збитки, вони примирилися.

Враховуючи те, що у справі наявні всі обов`язкові елементи, перелічені у ст.46 КК України, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, з вищою освітою, має офіційний дохід, має постійне місце проживання та реєстрації, а також те, що обвинувачений та потерпілий розуміють наслідки такого закриття справи, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання захисника обвинуваченого та звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження відносно останнього закрити.

Враховуючи вимоги ч. 9 ст. 100 КПК України, відповідно до яких під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, суд повинен вирішити питання щодо речових доказів, вказане питання у даному провадженні підлягає вирішенню згідно закону.

Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного суду, викладеній у постанові від 17.06.2020 (справа №598/1781/17), КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, в тому числі, й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв"язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. Враховуючи вищевикладене, а також те, що закриття провадження на підставі ст. 46 КК України не є реабілітуючою підставою, суд вважає що процесуальні витрати підлягають стягненню з ОСОБА_4 , а клопотання захисника та прокурора про розподіл процесуальних витрат - задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 284, 363, 369, 370, 372 КПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», суд

ухвалив:

клопотання захисника ОСОБА_3 задовольнити.

Кримінальне провадження №0000192 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілим.

Речові докази по справі: автомобіль марки "CADILLAC" реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_4 - залишити останньому за належністю.

Стягнути із ОСОБА_4 документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 2672,00 грн., 1321,46 грн. на користь держави.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 7 діб з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1