Справа № 461/7040/22
Провадження № 1-кс/461/1832/23
про накладення арешту на майно
05.04.2023 року м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , захисників власника майна ОСОБА_4 адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання слідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, -
слідчий в ОВС 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_7 за погодженням прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просить накласти арешт на вилучені 30.03.2023 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон марки «IPhone», ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 .
В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що із матеріалів кримінального провадження вбачається, що група осіб, до якої входять мешканці Львівської області, діючи за попередньою змовою, здійснюють контрабанду наркотичних засобів,психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів з країн Західної Європи до України через митні пости Львівської митниці Держмитслужби, шляхом їх приховування від митного контролю та із використанням засобів та способів, що утруднюють виявлення зазначених заборонених речовин та препаратів.
Окрім цього, за одержаними даними, фігуранти кримінального провадження, діючи у складі організованої групи, здійснюють подальший збут одержаних з-за кордону наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів через державних та недержавних операторів поштового зв`язку, таких як АТ «Укрпошта», ТзОВ «Нова Пошта», ТзОВ «ТД «Міст Експрес», ТзОВ «SAT», використовуючи при цьому змінені (вигадані) анкетні дані відправників.
Так, встановлено, що причетним до вчинення вказаного кримінального правопорушення є громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
30.03.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «IPhone», ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 .
Зазначений мобільний телефон ОСОБА_4 використовував у своїй протиправній діяльності.
Досудовим розслідування встановлено, що вищевказаний предмет, вилучений під час проведення обшуку, є засобом вчинення кримінального правопорушення та є предметом, що зберіг на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки, в сукупності з іншими отриманими в ході досудового розслідування доказами, може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме обставин вчинення кримінального правопорушення, осіб, причетних до його скоєння, часу та способу його вчинення.
31.03.2023 року вищевказаний вилучений в ході проведення обшуку предмет визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.
Незастосування у даному випадку арешту вищевказаного речового доказу призведе до його втрати, оскільки згідно ч. 3 та ч. 6 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення майна особі, у якої воно було вилучено.
Таким чином, враховуючи, що вищевказаний предмет є майном, яке визнано речовим доказом, тому накладення на нього арешту являється обґрунтованим та запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, в тому числі пошкодженню, знищенню або втраті майна. Арешт майна є необхідним також задля забезпечення в подальшому дослідження обставин, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні.
Крім того, в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України, зважаючи на те, що існує загроза знищення та зміни вилученого предмету, з метою забезпечення арешту майна, недопустимості розголошення відомостей досудового розслідування у випадку залучення власника вказаних предметів до судового розгляду клопотання, прошу провести судовий розгляд без його участі (без відповідного повідомлення).
На підставі викладеного та беручи до уваги те, що вказаний у даному клопотанні предмет може бути предметом вчинення кримінального правопорушення, та використовувався в якості засобу вчинення злочину і необхідний для розкриття кримінального правопорушення, просить клопотання задовольнити.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав внесене клопотання з підстав, викладених у такому і просив клопотання задовольнити. Додатково пояснив, що на вилучених мобільних телефонах наявна інформація, яка має значення для досудового розслідування, однак така стерта, тому для виявлення, відновлення і копіювання такої необхідно призначити і провести експертизу. Також зазначив, що на сім-картках зафіксована інформація про спілкування співучасників злочину між собою, яка підлягає виявленню і вилученню.
Захисник власника майна ОСОБА_11 адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання та просили відмовити в задоволенні такого. Надали пояснення про те, що ОСОБА_4 не має відношення до даного кримінального провадження, йому не оголошено підозру у вчиненні злочину.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.
30.03.2023 на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27.03.2023 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «IPhone», ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 .
Постановою слідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_7 від 31.03.2023 вищевказані речі та документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Статтею 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Положеннями ч.11 ст.170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
За приписами ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватись також під час обшуку, огляду.
Згідно вимог ч. 10 ст. 170 КПК, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, було вилучено в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ,постановою слідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_7 від 31.03.2023 вищевказані речі та документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Відтак, слідчий суддя вважає, що слідчим та матеріалами клопотання доведено, що майно, на яке ініційоване накладення арешту, відповідає критеріям, наведеним у ст. 98 КПК України, а тому, з метою його збереження, підлягає арешту.
Крім цього, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а тому слідчий суддя вважає, що застосування заходу забезпечення у вигляді арешту в даному випаду відповідає вимогам розумності та співрозмірності втручання у мирне володіння майном по відношенню до завдань кримінального провадження.
Слідчим доведено, що зазначене вище вилучене майно має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тому повернення вищевказаного майна може призвести до його знищення, втрати, пошкодження або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.
Даний захід забезпечення кримінального провадження є співмірним та пропорційним переслідуваній меті, втручання у власність буде виправданим за вказаних умов, таким, що здійснено в порядку передбаченому законом, а відтак не буде свавільним.
Керуючись ст.ст.2, 7, 98, 131, 132, 170-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-
п о с т а н о в и в:
клопотання слідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт на вилучений 30.03.2023 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон марки «IPhone», ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 .
Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на прокурора у кримінальному провадженні.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала може бути скасованою в порядку, що передбачений ст.174 КПК України.

Повний текст ухвали складено 07.04.2023

Слідчий суддя ОСОБА_1