БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/2144/22
Провадження № 1-кс/497/138/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт вилученого майна

20.02.2023 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Болградського РВП ГУНП в Одеській області про арешт вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

16.02.2023 року через канцелярію суду надійшло клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Болградського РВП ГУНП в Одеській області, капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000014 від 01.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що під час досудового розслідування отримані достовірні дані, про те, що незаконну діяльність зі збуту наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів здійснює мешканець Болградського району.

3 метою документування вказаної незаконної діяльності, прокурором надано доручення щодо проведення негласної слідчої (розшукової) дії.

Під час проведення даної негласної слідчої (розшукової) дії, у Болградському районі зазначена особа, щодо якої проводиться НСРД та матеріали ще не розсекречені, збула закупнику ОСОБА_5 подрібнену рослинну речовину, яка за специфічним запахом та зовні схожа на наркотичний засіб - канабіс, а також згідно до показань самого закупника є таким наркотичним засобом, яку він купив за певну грошову суму.

Відразу ж після закупки, закупник ОСОБА_5 добровільно надав працівникам Болградського РВП куплену ним речовину, яку упаковано і опечатано у спеціальний пакет для речових доказів «МВС Експертна служба» з ідентифікаційним написом «0496995», про що було складено протокол отримання добровільно наданого предмету від 15.02.2023 року (а.с.6-8).

16.02.2023 року на підставі постанови старшого слідчого ОСОБА_3 , вилучене майно, визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження (а.с.9).

На думку слідчого, з метою збереження вилученого майна та необхідності його дослідження в ході слідчих дій, за результатами проведення яких зазначене майно може бути використане як речовий доказ, засобом чи предметом вчинення кримінального правопорушення, а його знищення унеможливлює встановлення всіх істотних обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з цим є необхідність у накладанні на нього арешту судом, що зумовлено необхідністю збереження цього речового доказу в тому ж стані, що і на момент його вилучення.

Слідчий в судове засідання не прибув, на адресу суду подав заяву про розгляд клопотання без його участі та без участі власника/володільця майна, відносно якого, зі слів слідчого, проводиться НСРД (а.с.10).

Розглянувши матеріали поданого клопотання, обставини та підстави наведені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає задоволенню на підставі наступного.

Слідчим відділом Болградського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0000014 від 01.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України (а.с.2).

Процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Болградської окружної прокуратури (а.с.4).

Згідно рапорту на ім`я начальника Болградського РВП ГУНП в Одеській області - проведено оперативну закупку особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу. Так, громадянин ОСОБА_6 (анкетні дані та адреса не розголошуються в інтересах слідства) придбав у громадянина ОСОБА_7 (анкетні дані та адреса не розголошуються в інтересах слідства) та добровільно видав працівникам поліції поліетиленовий пакет, в якому знаходилась речовина зеленого кольору рослинного походження в сухому та подрібненому стані, а саме наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, приблизною вагою 50 грам (а.с.5).

15.02.2023 року на підставі протоколу отримання добровільно наданого предмету закупник ОСОБА_5 добровільно надав працівникам Болградського РВП куплену ним речовину, яку упаковано і опечатано у спеціальний пакет для речових доказів «МВС Експертна служба» з ідентифікаційним написом «0496995» (а.с.6-8).

16.02.2023 року на підставі постанови старшого слідчого ОСОБА_3 , вилучене майно, визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження (а.с.9).

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст. 131 ч.2 п.7 КПК України.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження...

За змістом ст. 170 КПК України … арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Частиною другою даної норми закону передбачена можливість накладення слідчим суддею арешту на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Також системний аналіз положень ст.ст. 167, 170, 172, 174 КПК України дає підстави вважати, що арешт може бути накладений не тільки на майно у вигляді речей підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за завдану ними шкоду, але й інших осіб, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Положеннями частини 5 ст.171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Так згідно протоколу отримання добровільно наданого предмету від 15.02.2023 року, старшим слідчим було вилучено майно, перелік якого зазначено у клопотанні слідчого (а.с.1-2), та у самому протоколі (а.с.6-8) на яке слідчий просить накласти арешт.

Клопотання про арешт вилученого майна складено в четвер 16.02.2023 року (а.с.1), та 16.02.2023 року погоджено з прокурором (а.с.2), та тоді ж 16.02.2022 року передано до канцелярії суду, що підтверджується вхідним номером на супровідному листі (а.с.11).

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 ч.3 КПК України).

Статтею 116 КПК України встановлено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти [...].

З огляду на викладене, слідчим дотримано вимоги ч.5 ст.171 КПК України.

Таким чином, існують достатні обставини, які підтверджують, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вилучене майно, призведе до приховування та/або зникнення речових доказів, наявних в ньому, що позбавить можливості орган досудового розслідування провести усі необхідні слідчі дії та якомога швидше завершити досудове розслідування.

А відтак, необхідно вжити заходи забезпечення кримінального провадження та здійснити арешт вищевказаного вилученого майна, що відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст. 167 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.78, 98, 131, 132, 167, 170, 171, 173, 236 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погоджене з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт на вилучене майно на підставі протоколу отримання добровільно наданого предмету від 15.02.2023 року, в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000014 від 01.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, шляхом позбавлення права відчуження, розпоряджання та користування, а саме на: рослинну речовину, яка упакована і опечата у спеціальний пакет для речових доказів "МВС Експертна служба" з ідентифікаційним написано "0496995".

Виконання ухвали та відповідальність за збереження вилучено майна покласти на старшого слідчого Слідчого відділу Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1