Провадження №1-кп/127/369/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

інших учасників судового процесу: представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду № 12 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтею 257, частиною четвертою статті 187 Кримінального кодексу України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.05.2019 за № 0000246,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтею 257, частиною четвертою статті 187 Кримінального кодексу України (далі КК).

Прокурор вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду, викликавши в судове засідання сторони обвинувачення та захисту, потерпілих та свідків згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування. Крім того, заявив клопотання про продовження ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину проти життя та здоров`я особи. Наголосив на тому, що ризики, які існували на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не відпали. Зокрема, зауважив, що обвинувачений ухилявся від явки до органів досудового розслідування у зв`язку з чим був оголошений в розшук. Тому, на переконання прокурора, обвинувачений, перебуваючи на волі, може ухилятись від явки до суду, впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечував, підтримала думку прокурора щодо доцільності продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 вважає, що обвинувальний акт має бути повернутий прокурору в зв`язку з його невідповідністю вимогам кримінально-процесуального закону. Зокрема, як зазначила захисник, реєстр матеріалів досудового розслідування, який є додатком до обвинувального акту, містить посилання на вчинені слідчі дії без їх конкретизації. Відсутня також конкретизація прийнятих під час досудового розслідування процесуальних рішень. Недотримання вимог кримінально-процесуального закону в частині оформлення обвинувального акта та додатків до нього не може бути усунуте під час судового розгляду справи.

Також захисник обвинуваченого заявила клопотання про виклик для допиту в судовому засіданні ряду свідків згідно з переліком, який викладений у клопотанні, а також судових експертів.

Крім цього, захисник клопотала про витребування речей і документів повної інформації з Єдиного реєстру досудових розслідувань у цьому кримінальному провадженні та у первинному кримінальному провадженні, з якого були виділені матеріали кримінального провадження, які є предметом судового розгляду. Обґрунтовуючи заявлене клопотання, захисник посилалась на те, що отримати відповідні відомості на адвокатських запит вона не має можливості.

Захисник обвинуваченого, звернулась до суду зі скаргою на дії старшого слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 . Скарга мотивована тим, що слідчий протиправно відібрав відбитки пальців обвинуваченого ОСОБА_5 .

Окрім наведеного, захисник обвинуваченого заперечувала проти продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу. Захисник, зокрема, посилалась на те, що прокурор не дотримався вимог процесуального закону щодо строку та порядку вручення клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. Також захисник обвинуваченого посилалась на те, що прокурор до поданого клопотання не надав доказів, якими обґрунтовує необхідність продовження заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому захисник зауважила, що прокурором не доведена наявність ризиків, на які прокурор посилався як підставу для продовження строку тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для повернення обвинувального акта прокурору в зв`язку з його невідповідністю вимогам кримінально-процесуального закону, суд вважає за доцільне зауважити, що частиною четвертою статті 110 КПК визначено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Зазначеною правовою нормою також передбачено, що обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Вимоги до обвинувального акта встановлені статтею 291 КПК.

Відомостей, які б свідчили, що обвинувальний акт не відповідає зазначеним вимогам під час проведення підготовчого судового засідання суду надані не були. Натомість захисник посилалась на невідповідність вимогам кримінально-процесуального закону реєстру матеріалів досудового розслідування. Зі змісту пункту 1 частини четвертої статті 291 КПК випливає, що до обвинувального акта додається, зокрема, реєстр матеріалів досудового розслідування. При цьому приписи статті 291 КПК не містять вимог щодо реєстру матеріалів досудового розслідування. Тому посилання захисника обвинуваченого на невідповідність обвинуваченого акта вимогам кримінально-процесуального закону не ґрунтується на приписах останнього. При цьому суд вважає за доцільне зауважити, що аналіз дотримання вимог кримінально-процесуального закону під час проведення відповідної процесуальної дії має бути здійснений під час судового розгляду кримінального провадження з урахуванням наданих суду доказів у їх сукупності. Надання ж інших доказів, ніж ті, що передбачені частиною четвертою статті 291 КПК, відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 291 КПК до початку судового розгляду заборонене.

Отже, аналізуючи доводи захисника обвинуваченого, суд дійшов до переконання, що правові підстави для повернення обвинувального акта прокурору в зв`язку з його невідповідністю вимогам кримінально-процесуального закону відсутні.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для призначення кримінального провадження до судового розгляду, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до частини першої статті 5 КПК процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження випливає, що воно надійшло до Вінницького міського суду Вінницької області 10.06.2022. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.06.2022 у кримінальному провадженні було призначене підготовче судове засідання на 16.06.2022. За результатами підготовчого судового засідання Вінницький міський суд Вінницької області 16.06.2022 постановив ухвалу про призначення кримінального провадження до судового розгляду Вінницьким міським судом Вінницької області.

На час вчинення зазначених процесуальних дій стаття 615 КПК була чинною в редакції Закону № 2201-IX.

Зі змісту абзацу першого частини дев`ятої статті 615 КПК (в редакції Закону № 2201-IX) випливає, що під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, в межах територіальної юрисдикції яких закінчено досудове розслідування, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя найбільш територіально наближеним до нього судом, що може здійснювати правосуддя, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Зазначений Указ був затверджений Законом України № 2102-IX. В подальшому військовий стан продовжений до 21.11.2022.

Отже, на час вчинення зазначених вище процесуальних дій була чинною норма кримінально-процесуального закону, згідно з якою обвинувальні акти скеровуються та розглядаються судами, в межах територіальної юрисдикції яких закінчено досудове розслідування. Досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, як випливає з наданих суду матеріалів, було закінчене слідчим управлінням ГУНП у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Театральна, 10), тобто було підсудним Вінницькому міському суду Вінницької області. Разом з тим, Законом № 2462-IX до кримінально-процесуального закону, зокрема, статті 615 КПК внесені зміни.

Згідно з абзацом першим частиною дев`ятою статті 615 КПК (у редакції Закону № 2462-IX, яка чинна на момент проведення судового засідання) під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

З наданого суду обвинувального акта випливає, що інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення було вчинене на території села Рахни Лісові Шаргородського району Вінницької області. Обвинувальний акт надійшов до суду 10.06.2022, Закон № 2462-IX відповідно до пункту 2 цього Закону набрав чинності 25.08.2022. Тому, оцінюючи доводи сторін кримінального провадження, суд вважає, що суд має звернутись до Вінницького апеляційного суду з поданням про визначення територіальної підсудності зазначеного кримінального провадження.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до частини третьої статті 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою регламентований статтею 199 глави 18 КПК, зокрема, частиною першою зазначеної статті визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. При цьому суд враховує, що частина третя статті 199 КПК є відсильною нормою щодо статті 184 КПК. Зі змісту частини другої статті 184 КПК випливає, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.
Строк дії, обраного до обвинуваченого запобіжного заходу спливає 13.11.2022. Клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою подане в судовому засіданні. Відомості про вручення копії клопотання обвинуваченому та захиснику надане суду клопотання не містить. Отже, суд вважає слушними зауваження захисника обвинуваченого про те, що стороною обвинувачення зазначені вище вимоги кримінально-процесуального законодавства щодо вручення примірника клопотання обвинуваченому та щодо строку звернення з відповідним клопотанням до суду дотримані не були.Однак, суд враховує, що сторона захисту не заперечувала проти розгляду клопотання прокурора, а чинне кримінально-процесуальне законодавство не містить застережень, згідно з якими порушення порядку звернення з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу спричиняє відмову в задоволенні клопотання або ж залишення клопотання без розгляду. Натомість зі змісту статті 350 КПК випливає, що клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала.
У постанові від 22.02.2021 (справа № 991/1226/21) ВС звернув увагу на те, що КПК не передбачає відмови у продовженні строку запобіжного заходу через пропущення прокурором строку звернення з клопотанням.

Саме тому, суд вважає за необхідне вирішити клопотання прокурора по суті, надавши доводам сторін відповідну правову оцінку.
Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення чи відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує положення частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997.
Відповідно до частини першої статті 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Питання щодо мети і підстав застосування запобіжних заходів регламентовані статтею 177 КПК. Зокрема, з частини першої статті 177 КПК випливає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Як слідує зі змісту частини другої статті 177 КПК, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Також суд враховує, що відповідно до частини першої статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в своїй прецедентній практиці вказує на те, що в розумінні Конвенції є обґрунтованою підозрою. Зокрема, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (п. 175, справа «Нечипорук і Йонкало проти України»; п. 32, справа «Fox, CampbellandHartley v. the UK»; п. 88, справа «IglarMammadov v. Azerbaijan»; п. 42 «Котій проти Украхни»; п. 51, справа «Erdagos v. Turkey»; п. 48 «Cebotari v. Moldova»).

Разом з тим, суд враховує, що для вирішення питання щодо можливої причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому злочину здійснюється саме на виконання вимог пункту 1 та 2 частини першої статті 91 КПК, якою визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

При цьому частиною першою статті 94 КПК визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд враховує, що частиною першою статті 91 КПК визначено перелік питань, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, а статтею 92 КПК визначено обов`язок доказування зазначених обставин. Разом з тим, порядок подання доказів суду та їх подальше дослідження регламентований § 3 Глави 28 КПК, тобто під час розгляду кримінального провадження по суті.

Отже, вирішення питання щодо обґрунтованості підозри обвинуваченого потребує дослідження доказів у їх сукупності. Натомість, на даний час розгляд кримінального провадження по суті не розпочатий, а тому вирішення даного питання на даній стадії судового процесу є передчасним і може призвести до порушення приписів, закріплених у частині шостій статті 22 КПК, якою регламентовано, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК, суд враховує, що ЄСПЛ звернув увагу на те, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання; він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21, справа «Подвезько проти України»).

З матеріалів кримінального провадження випливає, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. З наданих прокурором матеріалів справи випливає, що ОСОБА_5 у зв`язку з ухиленням від явки до органів досудового розслідування був оголошений в розшук. Суд приймає до уваги, що судове слідство (з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами) на даний час не розпочате. Об`єктивні дані, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого під вартою, у тому числі за станом здоров`я, суду не надані.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне, з метою забезпечення кримінального провадження, відповідно до положень частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Згідно з приписами частини третьої та пункту 1 четвертої статті 183 КПК суд не вбачає правових підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні насильницького кримінального правопорушення.
Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого про виклик в судове засідання свідків та експертів, а також витребування відомостей з Єдиного реєстру досудових розслідувань, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Зі змісту пункту 4 частини другої статті 315 КПК випливає, що з метою підготовки до судового розгляду суд розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні.

Зважаючи на ту обставину, що суд ухвалив рішення про необхідність звернення до апеляційного суду з клопотанням про направлення кримінального провадження до іншого суду з дотриманням принципу територіальної підсудності, суд вважає, що заявлені захисником обвинуваченого клопотання у цій частині передчасні.

Керуючись статтями 314-316 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Звернутись з поданням до Вінницького апеляційного суду для визначення підсудності обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтею 257, частиною четвертою статті 187 Кримінального кодексу України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.05.2019 за № 0000246.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, продовжити на 60 днів, з 09 листопада 2022 року до 23.59 годину 07 січня 2023 року.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: