Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/4546/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеного 02.08.2022р. до ЄРДР за №0000322 по обвинуваченню-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, не працює, одружений, раніше судимий Виноградівським районним судом 22.10.2021р. за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого стт.126-1 КК України до покарання у вигляді одного року позбавлення волі та на підставі ст.ст.75-76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України;

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.10.2021р. за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, у вигляді позбавлення волі строком 1 (один) рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком 1 (один) рік, на шлях виправлення не став, а повторно скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_5 , перебуваючи на превентивних обліках Національної поліції за категорією «кривдник», в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх карність, протягом періоду часу з 26.01.2022р. по 04.05.2022р., знаходячись по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , систематично, безпричинно висловлював образи, погрози, нецензурні слова, ударяв по обличчю свою дружину ОСОБА_4 , чим принижував потерпілу, заподіював фізичних та психологічних страждань, створював погіршення якості її життя, що проявлялося у формі втоми, фізичного дискомфорту, втрати повноцінного сну, негативних переживань, втрати самооцінки та позитивних емоцій, постійного пригнічення, тим самим вчиняв щодо потерпілої психологічне та фізичне насильство.

Зокрема, 26.01.2022р., о 20.40 години ОСОБА_5 перебуваючи в будинку за адресою АДРЕСА_1 , затіяв сварку зі своєю дружиною ОСОБА_4 в ході якої ображав її нецензурними словами погрожував фізичною розправою, принижував гідність дружини, чим самим вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_4 акт психологічного домашнього насильства, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_5 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАВ 449580 від 26.01.2022р. за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та постановою Виноградівського районного суду від 21.02.2022р. у справі №299/854/22 його притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 340 гривень.

Він-же, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 11.04.2022р., о 18.00 годині, перебуваючи в своєму помешканні по АДРЕСА_1 , де розділяє спільний побут зі своєю дружиною ОСОБА_4 , затіяв сварку з останньою, в ході якої висловлювався нецензурними словами в її адресу та принижував гідність дружини, чим самим вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_4 акт психологічного домашнього насильства, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАВ 094222 від 11.04.2022р. за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та постановою Виноградівського районного суду від 02.05.2022р. у справі № 299/1989/22 його притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 540 гривень.

В подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 04.05.2022р., о 18.00 годині, перебуваючи в своєму помешканні в АДРЕСА_1 , затіяв сварку зі своєю дружиною ОСОБА_4 , в ході якої висловлювався нецензурними словами в її адресу, принижував її гідність та погрожував фізичною розправою, крім того в ході сварки наніс дружині ОСОБА_4 декілька ударів долонею своєї руки по обличчю останньої, чим самим вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_4 акт фізичного та психологічного домашнього насильства.

В результаті умисного, систематичного вчинення ОСОБА_5 домашнього насильства відносно своєї дружини ОСОБА_4 , з якою перебуває у сімейних відносинах та спільно проживає, остання побоюється за свою безпеку і здоров`я, що призводить до психологічних, фізичних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Таким чином, ОСОБА_5 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне, систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до фізичних, психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Такі висновки суду відповідно до вимог ч.3 ст.370 КПК України грунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах справи, які підтверджені доказами, безпосередньо сприйнятими, дослідженими, оціненими судом згідно зі статтею 94 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю підтвердив обставини пред`явленого йому обвинувачення та визнав вину за ст.126-1 КК України та пояснив, що він на протязі року дійсно вчиняв насильство відносно своєї дружини ОСОБА_4 , з якою перебуває у сімейних відносинах та спільно проживає, дуже жалкує, що так сталося, і бажає налаштувати своє сімейне життя. Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ними змісту обставин, добровільності та істинності їх позиції.

Незважаючи на повне визнання вини, винуватість обвинуваченого підтверджується також іншими доказами у кримінальному провадженні.

З досліджених судом, у порядку ст.358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо у ракурсі із отриманими висновками та показаннями потерпілих, свідків, які суд сприймав безпосередньо, в їх системному зв`язку, судовим слідством встановлено наступне.

Будучи допитаною у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст.353 КПК України, та попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, потерпіла в судовому засіданні показала, що дійсно, її чоловік вчиняє щодо неї домашнє насильство, що відбувається систематично. Просить призначити чоловіку якнайм`якіше покарання.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вирішив, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 мало місце, це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ст..126-1 КК України за кваліфікуючою ознакою як домашнє насильство, тобто умисне, систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до фізичних, психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи, обвинувачений винуватий у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за скоєний ним злочин.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття; обставин, що обтяжують його покарання - судом не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри та виду покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь та характер небезпечності вчиненого ним злочину, його тяжкість, дані, що характеризують особу підсудного, обставини, за яких були скоєний злочин і які пом`якшують або обтяжують його відповідальність.

Призначаючи особі покарання, суд має дотриматися загальних засад, передбачених статтями 50,65 КК, та врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої.

Отже, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.65 КК України бере до уваги: згідно із ст.12 КК України ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує обставини вчиненого злочину (форму вини, корисливий мотив, стадію вчинення, кількість епізодів), характеризуючі дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-фтизіатра та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, ніде не працює, зловживає спиртними напоями; суспільно-корисною працею не займається (а.п.58-65).

Разом з тим, обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності притягувався, зокрема, 22.10.2022р. був засуджений вироком Виноградівського районного суду за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування призначеного покарання з випробовуванням строком на 1 рік, тобто, інкримінований йому аналогічний злочин він вчинив під час іспитового строку за вироком Виноградівського районного суду від 22.10.2022р. На переконання суду вчинення обвинуваченим на протязі короткого часу аналогічного злочину свідчить про високу суспільну небезпечність дій обвинуваченого, а також це суд розцінює як його небажання стати на шлях виправлення

Між тим, відповідно до ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст.ст.71,72 цього Кодексу.

Ці вимоги закону кореспондуються із приписами ч.6 ст.79 КК України, згідно яких встановлено, що якщо засуджена вчинила в період іспитового строку нове кримінальне правопорушення, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими у ст.ст.71 і 72 цього Кодексу.

Так, призначення покарання за сукупністю вироків застосовується у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. У цьому разі суд відповідно до ч.1 ст.71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч.1 ст.71 КК остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

При цьому за попереднім вироком ОСОБА_5 було засуджено 22.10.2022р. вироком Виноградівського районного суду за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України до одного року позбавлення волі, зі звільненням його від його відбування з випробуванням з іспитовим строком на один рік на підставі ст.75 вказаного Кодексу. Не дивлячись на це, він вчинив новий аналогічний злочин (ст..126-1) у період іспитового строку, що стає фактичною підставою для визнання призначеного за попереднім вироком покарання, від відбування якого він був звільнений, таким, що належить відбувати реально (ч.3 ст.78, ч.6 ст.79 КК). Тим самим обумовлюється і необхідність застосування ст.71 КК при призначенні покарання за сукупністю вироків. А застосування ст.71 КК означає, що покарання, від відбування якого ОСОБА_5 був звільнений на підставі ст.75 КК, тепер має відбуватись ним лише реально, оскільки не допускає самостійного виконання покарань.

Отже, за сукупністю таких обставин, враховуючи необхідність відповідності характера і ступені суспільної небезпечності злочинів обставинам їх скоєння та особистості винного, керуючись принципом, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення підсудної, а також запобігання вчиненню нових злочинів як самим підсудним, так і іншими особами, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення підсудної (ст.ст.50 п.2, 65 п.2 КК України), суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а відтак йому слід призначити покарання в межах санкції ст.126-1 КК України із застосуванням правил, передбаченими ст.71 ч.1 КК України.

Призначення саме такого покарання буде відповідати загальним вимогам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, щодо необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.

Цивільний позов не заявлявся.

Майно, на яке накладено арешт відсутнє.

Процесуальні витрати по справі та речові доказзи відсутні.

Заходи забезпечення в даному кримінальному провадженні на досудовому слідстві не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.91,94,370,374,394,615 ч.15 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Виноградівського районного суду від 22.10.2022р. і визначити обвинуваченому ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк одного року одного місяця.

Вирок привести до виконання після набрання ним законної сили.

До набрання вироком законної сили заходи забезпечення в даному кримінальному провадженні до обвинуваченого не застосовуються.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому та потерпілому підлягає врученню негайно після проголошення.

Роз`яснити обвинуваченому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові

ГоловуючийОСОБА_1