ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2727/22 Справа № 199/3997/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000231, щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Степок Харківської
області, який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою:
АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2022 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 3 місяці.
Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з 13 травня 2022 року.
До набрання вироком законної сили залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, вчиненого за наступних обставин.
ОСОБА_7 13 травня 2022 року приблизно о 13:00 год. знаходився у кухні кв. АДРЕСА_3 та в ході розпиття спиртних напоїв спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 через раптово виниклі неприязні відносини між ним та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 раптово виник умисел на спричинення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, реалізуючи який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з мотиву раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень наніс ОСОБА_9 один удар правою ногою по обличчю, після чого схопив його за одяг та витягнув до коридору квартири, де наніс останньому не менше двох ударів рукою в голову, в наслідок чого ОСОБА_9 присів на підлогу. В подальшому ОСОБА_7 штовхнув ОСОБА_9 , після чого останній ліг на правий бік, а ОСОБА_7 наніс йому правою ногою не менше 2-х ударів по тулубу. Потім ОСОБА_7 взяв ОСОБА_9 за ноги та поволік до зали, де поклав на підлогу і наніс йому один удар рукою по обличчю, після чого повернувся до кухні, де продовжив розпивати спиртне.
В подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, приблизно о 17:00 год. ОСОБА_7 повернувся до зали, де ОСОБА_9 лежав на дивані, стягнув його на підлогу та наніс йому не менше 2-х ударів ногою зверху по грудній клітині, після чого двома ногами плигнув потерпілому на грудну клітину.
В наслідок вищевказаних злочинних дій ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження:
-голови та обличчя: садно в області лобу зправа волосистій частини голови; великий переривчастий синець в області лобу в центрі поширюючийся в область лобу зправа на всьому протязі, в область проекції правої надбрівної дуги далі в праву навколоочну область, декілька в праву скроневу область, в проекції правої величної кістки, декілька на праву щоку та декілька в праву навколовушну область з поверхневою забитою раною на його тлі в області проекції зовнішнього кута правого ока та «С»-подібним синцем в області лобу зправа; великий переривчастий синець в області проекції лівого лобного бугра поширюючийся в область проекції середньої третини та зовнішній край лівої надбрівної дуги, на верхню повіку лівого ока, в ліву скроневу область волосистої частини голови, в область лівої виличної кістки далі декілька на ліву щоку з саднами на його тлі на щоці; синець в області проекції лівого кута нижньої щелепи переходячи в ліву навколовушну область з дрібними саднами на його тлі; синець в області підборіддя в центрі; синець у вигляді повернутої в інший бік англійської літери «L» в області підборіддя зправа, садно в області підборіддя в центрі; повний косо-поверековий перелом кістки нижньої щелепи в області лівого кута та повний косо-поперековий перелом нижньої щелепи зправа на рівні проекції 3-4-го правих зубів з розривом ясен в області переломів; масивна переривчаста синцевість м`яких покровів голови з боку їх внутрішньої поверхні в правій лобно-скроневій області та в лівій скроневій області відповідно до рівня проекції вищевказаних тілесних ушкоджень;
-тулуба: закрита тупа травма грудної клітини у вигляді синців в правій над та підключичній області, в лівій над та підключичній області, в області проекції 2-3-го правих ребер між навкологрудинною та передньо-паховою лініями, в області проекції 2-3-го лівих ребер по навкологрудинній лінії, в області проекції тіла грудини, ділянка внутрішньо шкірних крововиливів в області проекції 5-9-го ребер зправа між середньо та задньо-пахвовими лініями; масивної синцевості м`язів грудної клітини та міжреберних м`язів в області проекції 1-3-го правих ребер між рівнем навкологрудинної та передньо- пахвової ліній, переривчастої синцевості клітковини переднього середостіння, непрямих повних косо-поперекових переломів 5-8-го правих ребер по середньо-пахвовій лінії та 5,6,8-го правих ребер по лопатковій лінії з масивною синцевістю та розривами пристінкової плеври в області переломів і крововиливами в плевральну порожнину, непрямих повних косо-поперекових переломів 3-5-го лівих ребер по середньо-пахвовій лінії, 6-го лівого ребра по задньо-пахвовій лінії з масивною синцевістю та розривами пристінкової плеври в області переломів і крововиливами в плевральну порожнину, щілиноподібних розривів плеври та тканини по боковій поверхні середньої долі правої легені з крововиливом в плевральну порожнину, щілиноподібних розривів плеври та тканини у міждолевій щілині нижньої долі лівої легені з крововиливом в плевральну порожнину;
-кінцівок: синці по передній поверхні лівого плеча у середній третині, по тильній поверхні правої кисті в області проекції 3-4-го п`ястково-фалангових суглобів.
Вищевказана закрита тупа травма грудної клітини з переломами ребер, розривами тканини легень та гемопневмотораксом - це тяжке тілесне ушкодження, що небезпечне для життя.
ІНФОРМАЦІЯ_2 о 19:10 год. ОСОБА_12 помер у реанімаційному відділенні КНП Лозівське територіальне медичне об`єднання Лозівської міської ради Харківської області.
Причиною смерті ОСОБА_12 явилась тупа травма грудної клітини у вигляді переломів ребер з обох боків з розривами пристінкової плеври та тканини легень, яка у своєму перебігу супроводжувалась розвитком двобічного гемопневмотораксу і що в свою чергу призвело до розвитку легенево-серцевої недостатності, яка і стала безпосередньою причиною смерті.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити в частині призначення покарання та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69-1 КК України.
Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що у судовому засіданні не було доведено наявності зазначених у вироку обставин, що обтяжують покарання, зокрема, відсутня експертиза, якою було б встановлено вчинення ним злочину у стані сп`яніння. Вважає, що з урахуванням наявності обставин, що пом`якшують покарання, йому можливо признати покарання із застосуванням ст. 69-1 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого тапросили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив вирок суду залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.
Згідно ч. 1 ст. 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Денісова і Моісєєва проти Росії» (рішення від 14 червня 2011 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».
Перевіряючи провадження щодо обвинуваченого в апеляційному порядку суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України та достатніх підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання судом не встановлено і в апеляційній скарзі також не наведено.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про його особу, а також усі обставини провадження. Суд також визнав обставинами, що помякшують покарання, повне визнання вини, добровільне надання своїми діями допомоги на досудовому розслідуванні і суду у встановленні обставин скоєння кримінального правопорушення, які мають суттєве значення для повного його розкриття, не перешкоджання досудовому розслідуванню, а також визнав обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення та конкретних обставин його вчинення, а також даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку лікарів нарколога або психіатра не перебуває, має реєстрацію та постійне місце проживання, суд дійшов обгрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України.
При цьому судом першої інстанції було проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінальних правопорушень, визнання ним своєї винуватості, наслідки суспільно-небезпечних діянь та відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності.
Що стосується доводів обвинуваченого в апеляційній скарзі про безпідставне визнання судом обставиною, що обтяжує покарання, вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити про таке.
Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім як у випадках зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

За п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Обов`язок доказування перелічених обставин згідно зі ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що орган досудового розслідування при формулюванні пред`явленого обвинувачення, яке в подальшому місцевий суд визнав доведеним, інкримінував ОСОБА_7 вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вказана обставина була зазначена в обвинувальному акті як така, що обтяжує покарання відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Також зазначена обставина підтверджується показаннями самого обвинуваченого, наданими під час розгляду провадження у суді першої інстанції, та відомостями з протоколів проведення слідчих експериментів, проведених за участю обвинуваченого та свідків, які були досліджені судом першої інстанції.

З огляду на це доводи обвинуваченого про безпідставне визнання обставиною, що обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу.
Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що в діях ОСОБА_7 наявна одна обставина, що обтяжує покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, та декілька пом`якшуючих обставин повне визнання вини, добровільне надання своїми діями допомоги на досудовому розслідуванні і суду у встановленні обставин скоєння кримінального правопорушення, які мають суттєве значення для повного його розкриття, що з огляду на положення ст. 69-1 КК України та роз`яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року, свідчить про відсутність підстав для застосування ст. 69-1 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом хоча й у межах відповідної санкції статті видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначено, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання (постанови Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 740/5424/15-к та від 05 лютого 2019 року у справі № 753/24474/15-к).
З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, мету покарання призначене судом ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Підстав для призначення ОСОБА_7 більш мякого покарання із застосуванням ст. 69-1 КК України з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі обвинуваченого, апеляційний суд не вбачає.
З огляду на це наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_7 доводи про те, що призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим внаслідок суворості, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних для пом`якшення призначеного йому покарання на підставі ст. 69-1 КК України, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі останній.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4