Справа № 357/4399/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2073/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_7 ,

захисника (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2020 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте ОСОБА_7 покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2020 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Вирішено питання речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, ОСОБА_7 , маючи не зняту та непогашену у встановленому Законом порядку судимість, 22 квітня 2020 року близько 20 години, перебуваючи на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вирішив таємно викрасти майно з сусідського подвір`я, належне ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, перелізши через металевий паркан сусідського подвір`я, проник на територію домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, вчинив крадіжку чорного металобрухту, загальною вагою 169,7 кг - вартістю 622 гривні 80 копійок, належного ОСОБА_9 .

Після чого, з місця вчиненого злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 622 гривні 80 копійок.

Не погоджуючись з вироком, захисником обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 виправдати, так як в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам та побудовані на припущеннях.

Захисник вказує, що до суду не надано доказів того, що домоволодіння по АДРЕСА_3 і металобрухт належить ОСОБА_9 . Тобто ОСОБА_9 не може бути потерпілим.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_9 показав, що дане домоволодіння йому не належить, він тільки доглядає за даною квартирою, а металобрухт його. Але крім слів, ніяких доказів про те, що металобрухт належить йому не надав.

Будинок по АДРЕСА_4 є багатоквартирним, територія біля будинку - загального користування, в одному місці встановлена металева сітка. А 22 квітня 2020 року ОСОБА_7 , прибираючи подвір`я переступив через сітку, а не переліз як вказано у вироку, перекинув метал через сітку, щоб очистити територію від бур`яну. Після чого пішов відпочивати. Металобрухт він не ховав, нікуди не переносив, за межі земельної ділянки по АДРЕСА_4 , не виносив. Металобрухт залишився біля стінки, тільки з іншої сторони. Тобто металобрухт з володіння ОСОБА_9 не вибув і майнової шкоди йому не завдано.

Суд не прийняв до уваги покази ОСОБА_7 про те, що земельна ділянка біля будинку - загального користування і в підтвердження своїх показів надав ксерокопію плану території по АДРЕСА_4 , де чітко видно, що земельна ділянка біля вказаного будинку - загального користування, на окремі ділянки не поділена. Його покази не спростовані, даних про те, що двір не загального користування суду не надано.

Отже, ОСОБА_7 у дворі загального користування знаходився законно і тому ніякого проникнення в його діях не було.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив рішення суду залишити без змін, обвинуваченого та його захисника, що підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Однак, як вбачається з матеріалів справи зазначених вимог закону судом першої інстанції в повній мірі не дотримано.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, а також докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Суд обґрунтовує вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими у сукупності судом відповідно до ст.94 КПК України, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав ухвалення свого рішення.

Як вбачається зі змісту вироку, суд кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у сховище.

Велика палата Верховного Суду у постанові від 18 квітня 2018 року (справа №569/1111/16-к) зазначила, що крадіжка, грабіж та розбій є однорідними злочинами, тобто такими, що посягають на однакові або подібні об`єкти кримінально-правової охорони і вчиняються з однією і тією ж формою вини та мають низку спільних кваліфікуючих ознак. У зв`язку з цим слід дотримуватися однакового підходу при кримінально-правовій кваліфікації крадіжки, грабежу та розбою, в тому числі й при інкримінуванні кваліфікуючих ознак, зокрема проникнення.

Проникнення як кваліфікуюча ознака розбою передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому під час вчинення розбою. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має.

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що необхідно виділяти фізичний та юридичний критерії розуміння поняття «проникнення». Зокрема, для визначення фізичного критерію підлягає встановленню: 1) факт входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища); 2) час, спосіб, місце та обставини входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) з урахуванням режиму доступу до нього та до майна, яким бажає заволодіти особа.

У своїх показаннях наданих в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що по АДРЕСА_4 - приватний будинок на три квартири, а земельна ділянка спільна, відокремлена сіткою, щоб викосити бур`ян - вирішив перенести речі, для чого переліз через паркан, взяв речі та перекинув через паркан.

Захисник також стверджував, що територія біля будинку по АДРЕСА_4 є загального користування, а отже така кваліфікуюча ознака, як проникнення в сховище, в діях ОСОБА_7 відсутня.

При цьому, як встановлено судом першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, суд першої інстанції вказаним доводам сторони захисту належної оцінки не надав та належним чином їх не перевірив.

Зокрема, судом не встановлено, чи мав право перебувати обвинувачений на місці, де знаходилось майно, режим доступу до земельної ділянки та майна, яке знаходиться на ній.

З огляду на викладене, суд не навів переконливих мотивів та належним чином не обґрунтував свого рішення щодо наявності такої кваліфікуючої ознаки, як «проникнення у сховище», що вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається із змісту ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи що, під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції були допущені істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону, що у відповідності до ч.1 ст.412 КПК України є підставою для скасування судового рішення, в зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваного вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати вище наведене, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги, та в залежності від встановленого постановити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення з дотриманням усіх вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Білоцерківського міськрайоного суду Київської області від 14 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Судді: