ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/553/23 Справа № 203/4866/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

адвокатів (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 , ОСОБА_8

адвоката ОСОБА_9

підозрюваного ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000199 від 21.06.2022 року за ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2023 року задоволено частково клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000199 від 21.06.2022 року, за ч. 3 ст. 190 КК України.

Накладено арешт, з позбавленням права відчуження, користування та розпорядження, на автомобіль AUDI A4, білого кольору, 2017 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_10 .

Ключі від вказаного автомобіля повернуто ОСОБА_10 .

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що в рамках даного кримінального провадження вказане майно постановою слідчого визнано речовим доказом, даний транспортний засіб може бути використаний, як доказ фактів і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, на ньому можуть зберегтися сліди кримінального правопорушення, а отже він відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та може бути предметом конфіскації. Зважаючи на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно. Крім того зазначив, що ключі від вказаного автомобіля не відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що фактично матеріали провадження не містять доказів того, що вказаний автомобіль зберіг на собі сліди вчинення злочину, та слідчим суддею не зазначено, що саме свідчить про відповідність його критеріям ст. 98 КК України.

Вказує, що ОСОБА_10 безпідставно підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, підозра є необгрунтованою, при цьому смерть ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не підтверджена, а тому відсутні і докази заволодіння ОСОБА_10 грошовими коштами ГУ ПФУ в Луганській області.

Зазначає, що у клопотанні, слідчий взагалі не зазначив, з якою метою необхідно накласти арешт на майно, а слідчий суддя самостійно визначив такі підстави.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого, повернути автомобіль ОСОБА_10 .

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ОСОБА_10 необгрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, а матеріали провадження не містять доказів того, що вказаний автомобіль зберіг на собі сліди вчинення злочину, та слідчим суддею не зазначено, що саме свідчить про відповідність його вимогам ст. 98 КПК України. Вказаний автомобіль був придбаний у шлюбі і він є сімейним автомобілем, який використовується в інтересах сім`ї. Вказує, що слідчий суддя не навів грунтовних відомостей про необхідність накладення арешту.

Заслухавши суддю-доповідача; захисників та підозрюваного, які, кожен окремо, підтримали апеляційні скарги та просили задовольнити з викладених у них підстав; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, посилаючись на їх безпідставність; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з наданих матеріалів, об`єктивна сторона розслідуваного кримінального правопорушення полягає у заволодінні чужим майном, в даному випадку грошовими коштами, у великих розмірах, шляхом зняття із банкоматів грошових коштів з платіжних карток інших осіб, зокрема і померлих, за відсутності договірних правовідносин з цими особами, та документів, що посвідчують дозвіл на розпорядження цими коштами.

Також матеріалами встановлено, що за версією слідства, в процесі здійснення своєї злочинної діяльності ОСОБА_14 використовував автомобіль AUDI A4, білого кольору 2017 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який він набув під час досудового розслідування, ймовірно за кошти, набуті злочинним шляхом.

Крім того, 12.01.2023 року, під час проведення обшуку вказаного автомобіля на підставі ухвали слідчого судді від 04.01.2023 року було вилучено серед іншого і автомобіль AUDI A4, який постановою слідчого від 12.01.2023 року було визнано речовим доказом

Таким чином, є достатні підстави для висновку про те, що вказане майно могло бути знаряддям вчинення кримінально протиправних дій і зберегти на собі його сліди, а отже воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України щодо речового доказу і арешт на нього був накладений з дотриманням вимог закону. Також приймається до уваги, що постановою слідчого від 12.01.2023 р. вказане майно було визнане речовим доказом у кримінальному провадженні, а в ухвалі слідчого судді прямо зазначено, що арешт накладається з метою збереження речового доказу у кримінальному провадженні.

Також на даному етапі досудового розслідування є підстави грунтовно припускати, що вказаний автомобіль міг бути придбаний ОСОБА_10 за кошти, набуті злочинним шляхом, а тому він може бути предметом спеціальної конфіскації в порядку, передбаченому ст. 96-2 КК України.

Посилання апелянта на те, що він є добросовісним набувачем і правомірним користувачем вказаного автомобіля, який був придбаний у шлюбі і використовується в сімейних цілях, колегія суддів вважає такими, що не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки відповідно до п. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З наведеного вбачається, що законодавцем встановлено неможливість накладення арешту на майно добросовісного набувача в інших випадках, ніж з метою збереження речових доказів. Крім того, у даному кримінальному провадженні безпосередньо власник автомобіля ОСОБА_10 є підозрюваним, а питання стосовно добросовісності набуття ним даного автомобіля та джерел коштів на його придбання підлягають з`ясуванню у межах досудового розслідування.

Доводи апеляційних скарг щодо необгрунтованості підозри ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони були детально проаналізовані у межах розгляду апеляційних скарг сторони захисту на ухвалу слідчого суді про застосування запобіжного заходу до цього підозрюваного та ухвалою суду апеляційної інстанції від 14 березня 2023 року у провадженні 11-сс/803/527/23 грунтовно відкинуті, із наведенням відповідного мотивування.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає рішення слідчого судді про арешт майна в цілому обгрунтованим, втім не може погодитись із обсягом застосованих до нього обмежень.

Так, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З фактичних обставин не вбачається, що виключно застосування обмежень у виді заборони користування вищевказаним автомобілем та залишення його у розпорядженні органу досудового розслідування зможе забезпечити збереження цього речового доказу. Переконливого мотивування із цього приводу не містить ані клопотання слідчого, ані оскаржувана ухвала слідчого судді.

З урахуванням наведеного колегія судів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого задовольнити частково, обмежившись арештом автомобіля марки AUDI A4, білого кольору 2017 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , із забороною його відчуження та розпорядження.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000199 від 21.06.2022 року за ч. 3 ст. 190 КК України, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження арештованим майном скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000199 від 21.06.2022 року за ч. 3 ст. 190 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб, - автомобіль марки AUDI A4, білого кольору 2017 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_10 - шляхом позбавлення права його відчуження та розпорядження ним.

Автомобіль та ключі від нього повернути ОСОБА_10 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4