Справа № 461/457/23
Провадження № 1-кп/461/321/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2023 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

при розгляді у підготовчому судовому засіданні у кримінальному провадженні № №461/457/23 клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій у вчиненні кримінальних правопорушеньпередбачених ч. 2, ч. 3 ст. 436-2 КК України ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Галицького районного суду м. Львова надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

22.03.2023 року в підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів з визначенням розміру застави у сумі 744300 грн. та у разі внесення застави покласти на обвинувачену додаткові обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України. В клопотанні прокурор зазначив, що доцільність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою пов`язана з тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення ч.3 ст.436-2 КК України, яке є тяжким злочином у розумінні ст.12 КК України, санкцією якої передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років з конфіскацією майна, а отже, з метою уникнення такої відповідальності вона може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що остання, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому, обвинувачується, а також наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_4 інкримінальних їй кримінальних правопорушень. Із урахуванням вказаних ризиків, продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку, виконання нею процесуальних рішень та унеможливить спроби останньої перешкоджати кримінальному провадженню, прокурор просить продовжити строк тримання під вартою строком до 60 діб із правом внесення застави ОСОБА_4 .

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив задовольнити подане ним клопотання.

Обвинувачена ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просили зманшити розмір застави, з врахуванням того, що обвинувачена не має достатньо грошей і знаходиться далеко від дому..

Заслухавши учасників кримінального провадження суд прийшов до наступного висновку.

Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ст.183 КПК України (яка знаходиться в розділі ІІ КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в т.ч. до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).

Суду на підготовчому судовому засіданні не надані докази стороною обвинувачення і тому суд не може надати їм правову оцінку. В підготовчому судовому засіданні суд не має процесуальної можливості і повноважень перевірити ці докази та обґрунтованість підозри. Належність та допустимість доказів буде перевірена судом під час судового засідання, про що суд зробить відповідні висновки в остаточному процесуальному рішенні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст. 436-2 КК України. Ч.3 ст. 436-2 КК України яке є тяжким злочином у розумінні ст.12 КК України за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Строк покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою, є додатковим мотивуючим особу фактором переховуватись від суду.

В ОСОБА_4 відсутні міцні соціальні зв`язки, оскільки остання розлучена, не має дітей, не працює, у неї відсутні родичі на території України, фактично проживає у районі ведення активних бойових дій, що свідчить про відсутність факторів соціального стримування, протягом тривалого часу проживала за межами території України у тому числі на території російської федерації. Остання має можливсть безперешкодного виїзду за межі території України та володіє сталими соціальними зв`язками за кордоном, зокрема в російській федерації. Також суд враховує тяжкість покарання у разі визнання ОСОБА_4 виною у вчиненні злочину, яке передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

Ризик переховування обвинуваченого від суду не може бути усунутий у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання під вартою.

Крім цього обвинувачена ОСОБА_4 може, в тому числі дистанційно знищити інформацію розповсюджену нею в соціально орієнтованих інтернет-мережах.

Крім цього, обвинувачена ОСОБА_4 може продовжити вчинення подібних кримінальних правопорушень, оскільки остання систематично здійснювала поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України та глорифікації російських військових.

Сукупність вищеперелічених відомостей про обвинувачену є вагомою для підтвердження можливого ризику переховування обвинуваченої від суду, ризику знищити інформацію, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення окрім того, в якому обвинувачується чи продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується та не може бути усунута у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, особи обвинуваченої, обставин вчинення і суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 КПК України ризикам переховування обвинуваченої від суду, ризику знищити інформацію, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення окрім того, в якому обвинувачується чи продовжити кримінальне правопорушення.

Вищевказані ризики є вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання під вартою.

З урахуванням викладених ризиків, які існують, особи обвинуваченого, обставин вчинення і суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Суд не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу та приходить до висновку, що застосування такого слід продовжити.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 315,316 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 436-2 КК України ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченій у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 436-2 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19» , встановлений ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 25.01.2023 р. з покладенням на неї перелічених в вищезазначеній ухвалі обов`язків у разі застосування запобіжного заходу у виді застави, до 20.05.2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1