Провадження № 1-кп/522/1540/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002506 від 18.11.2019 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, з неповною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
законного представника - ОСОБА_6 ,
представника служби у справах дітей ОСОБА_7 ,

встановив:

Так, 19.10.2019 року, приблизно о 23.50 годині, неповнолітній ОСОБА_3 перебуваючи біля будинку №54 на вул. Балківській в м.Одесі, був очевидцем, як його знайомий ОСОБА_8 відкрито заволодів мобільним телефоном моделі «Huawei Y6 2818 blue» IMEI: НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_9 .
Достовірно знаючи про те, що у ОСОБА_8 наявне майно, здобуте ним злочинним шляхом, ОСОБА_3 , взнавши 20.10.2019 року про те, що ОСОБА_8 , за невстановлених обставин та спосіб, вдалось зняти блокування телефону паролем, встановленого його власником, вирішив придбати телефон в своє користування, заздалегідь про це не обіцяючи.
Діючи з вказаною метою з корисливих мотивів та переслідуючи ціль особистого збагачення, ОСОБА_3 вирішив купити вказаний телефон у ОСОБА_8 шляхом вчинення цивільного правочину, який не містить ознак легалізації (відмивання) доходів, отриманих злочинним шляхом, за ціну, яка була значно нижчою ринкової вартості аналогічного телефону.
З метою отримання вказаного телефону у своє постійно користування, ОСОБА_3 , з метою отримання необхідних коштів, погоджених з ОСОБА_10 , як ціну продажу телефону у сумі 1800 грн., повідомив своїм батькам про намір купити у ОСОБА_10 , начебто належного йому мобільного телефону.
Ввівши своїх батьків в оману, ОСОБА_3 отримав від них 1800 грн. для придбання вказаного мобільного телефону, які він передав ОСОБА_10 20.11.2019 року у невстановлений слідством час за адресою АДРЕСА_1 , придбавши вказаний телефон, завідомо одержаний злочинним шляхом, в своє користування.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро каються у вчиненні інкримінованого злочину, підтвердив обставини злочину, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті та надав наступні покази.
Обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що 19.10.2019 року у вечері він був очевидцем, як його знайомий ОСОБА_8 відкрито заволодів мобільним телефоном моделі, який належав ОСОБА_9 . Після чого знаючи, що мобільний телефон був здобутий злочинним шляхом, вирішив придбати телефон в своє користування. Він погодив з ОСОБА_10 про покупку телефону за 1800 грн., після чого прийшов до батьків, яких повідомив, що ОСОБА_10 продає належний йому телефон за 1800 грн та останні надали йому зазначену суму, та він на наступний день придбав у ОСОБА_10 мобільний телефон за 1800 грн.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_3 вчинили кримінальне правопорушення, передбачені ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками, як заздалегідь не обіцяне придбання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Відповідно до положень ст. ст. 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 при участі захисника та законного представника зазначив, що провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушеннях, передбаченому ст. 198 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини вчинення злочину викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро покаялися.
Одночасно ОСОБА_3 при участі захисника та законного представника зазначив, що докази його вини добуті під час досудового розслідування визнає повністю і не оспорює їх, правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.
Визнання вини неповнолітнім ОСОБА_3 є послідовним, логічним і не викликає у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. При цьому, зазначене відбувалось у присутності захисника, законного представника, представника служби у справах дітей, які підтвердили добровільність позиції неповнолітнього обвинуваченого.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 визнали свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, підтвердивши викладені обставини в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглянув справу відповідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.
При цьому, судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеною винність ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, як заздалегідь не обіцяне придбання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочинами, сімейний стан обвинуваченого та його особу, який раніше не притягувалися до кримінальної відповідальності.
У відповідності до приписів ст. 66 КК України, суд визнає обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім та щире каяття.

Також, враховуючи приписи ст.67 КК України, суд встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

У п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004 року №5 зазначено, що при призначенні покарання неповнолітнім повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація. При призначенні неповнолітньому покарання крім передбачених у статтях 65-67 КК обставин суди відповідно до ч.1 ст.103 КК мають враховувати також умови його життя та виховання, вплив на нього дорослих, рівень розвитку й інші особливості його особи.
Відповідно до правової позиції щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».
На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням конкретних обставин справи та їх сукупності, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 має бути призначене покарання за ст. 198 КК України у вигляді позбавлення волі у нижчої межі передбаченої санкцією статті.
Також суд визнає обґрунтованими доводи сторони захисту про наявність підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75, ч. 1 ст. 104 КК України.
Так, під час розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 визнавсвою вину в повному обсязі та щиро кається у вчиненому злочині, що на думку суду свідчить про те, що обвинувачений критично ставиться до своїх дій та виявив готовність нести кримінальну відповідальність за скоєне.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувалися, має родину, місце реєстрації та проживання.

Зазначені обставини на думку суду свідчать про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зав`язків.
Також суд враховує той факт, що протягом тривалого часу, зокрема, після вчинення злочину 19.10.2019 року до винесення вироку 11.11.2022 року, обвинувачений жодних порушень закону не допускав.
Вищевикладені обставини суд вважає такими, що істотно знижують ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого та вчиненого злочину.
Згідно з висновоку ДУ «Центра пробації» філії ДУ «Центр пробації в Одеській області» сектора ювенальної пробації м. Одеси за №60828/32-22 від 30.08.2022 виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без позбавлення волі, із призначенням йому додаткових обов`язків, передбачених ч.3 ст.76 КК України.
За таких обставин, суд переконаний в тому, що призначене обвинуваченому реальне покарання у виді позбавлення волі за обставин, встановлених судом, є недоцільним, оскільки його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, за умови контролю з боку органу пробації.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Згідно ч. 1 ст. 104 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

Таким чином, суд за наявності вищевказаних обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, відсутності обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням особи ОСОБА_3 , враховуючи засади законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає за можливе, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням та покладанням обов`язків, передбачених п.п.1, 2; ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, що на думку суду буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів.
У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено, речові докази відсутні та під час досудового розслідування експертизи не проводились, у зв`язку з чим відсутні витрати на залучення експертів.
Запобіжний до обвинуваченого не застосовувався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368-371, 373, 374, 376, ч. 15 ст. 615КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75, ст.104 КК Українизвільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, з випробуванням строком 1 рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк відбування іспитового строку ОСОБА_3 , по цьому вироку Приморського районного суду м. Одеси, рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 11.11.2022 року.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси в Одеський апеляційний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, законному представнику, захиснику та прокурору.

Суддя: