Справа № 204/3714/23
Провадження № 1-кс/204/1028/23
УХВАЛА

Іменем України

20 березня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, клопотання слідчого СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0002623 від 16.08.2022 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Маріуполя, Донецької області, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

встановив:

До суду надійшло клопотання слідчого СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0002623 від 16.08.2022 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 12.08.2004 до 07.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 до 14.05.2022 проходив службу в Національній поліції України, останнього звільнено зі служби на підставі наказу Маріупольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Донецькій області № 43 о/с від 14.05.2022. У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 17 Конституції України захист суверенітету i територіальної цілісності України, забезпечення економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Водночас ОСОБА_6 в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст. 1, 2, 17, 19 Конституції України, добровільно зайняв посаду в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто скоїв злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин. Так Президент Російської Федерації (далі РФ) ОСОБА_7 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил РФ (далі по тексту - ЗС РФ) на територію України. 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків. 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб на всій території України. В подальшому у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, відповідно до змін внесеними Указом Президента від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом Президента від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом Президента від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом Президента від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом Президента від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX та Указом Президента від 06 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-IX строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжено, востаннє продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. У частині 2 статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» зазначено, що Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України. У зв?язку із веденням агресивної війни з боку Російської Федерації проти України, у кінці березня 2022 року (точна дата в ході досудового розслідування не встановлена) захоплено м. Маріуполь, Донецької області, у зв?язку із чим указом так званого голови ДНР, 31.03.2022 створено адміністрацію міста Маріуполя та 06.04.2022 призначено її голову. Зокрема, починаючи з 05.03.2022 до цього часу, Російською Федерацією тимчасово окуповано усю територію Маріупольського району Донецької області, що встановлено відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією». Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»: тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Тимчасова окупація Російською Федерацією території України, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав. Згідно п. 6 ст. 1-1 зазначеного Закону: окупаційна адміністрація Російської Федерації сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг. Згідно п. 7 ст. 1-1 вказаного закону: тимчасово окупована Російською Федерацією територія України це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 3 вказаного закону тимчасово окупована територія визначається сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях. Після тимчасової окупації території Маріупольського району в т.ч. безпосередньо м. Маріуполя, представниками незаконного збройного формування «ДНР» які є частиною окупаційної адміністрації РФ, на окупованих територіях створили у складі так званого «МВД ДНР» територіальні підрозділи поліції, серед яких в т.ч. «Мариупольский городской отдел государственной службы вневедомственной охраны УГСВО МВД ДНР», який розташувався за адресою: м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 84. У своїй діяльності, вказаний підрозділ поліції, який є незаконим правоохоронним органом на тимчасово окупованій території, керується так званими нормативними актами «ДНР». Так згідно так званого «Постановления народного совета донецкой народной республики» від 07.08.2015 року було прийнято «Закон о полиции ДНР». Відповідно ч. 1 ст. 1 так званого закону о поліції «Полиция это государственный вооруженный орган исполнительной власти, предназначенный для защиты жизни, здоровья, прав и свобод человека и гражданина, интересов общества и государства от противоправных посягательств, охраны общественного порядка и обеспечения общественной безопасности». Крім того, відповідно ст. 24 так званого закону о поліції встановлено, що «сотрудник полиции это должностное лицо, состоящее на службе в органах внутренних дел Донецкой Народной Республики, которое наделено полномочиями по осуществлению обязанностей и прав полиции, и имеет специальное звание, присвоенное в определенном законом порядке. Сотрудник полиции, проходящий службу в территориальном органе, выполняет обязанности, возложенные на полицию, и реализует права, предоставленные полиции, в пределах территории, обслуживаемой этим территориальным органом, в соответствии с замещаемой должностью и должностным регламентом (должностной инструкцией). За пределами указанной территории сотрудник полиции выполняет обязанности, возложенные на полицию, и реализует права, предоставленные полиции, в порядке, определяемом руководителем государственного органа исполнительной власти в сфере внутренних дел и в соответствии с действующим законодательством Донецкой Народной Республики. Сотруднику полиции выдается служебное удостоверение, образцы которых утверждаются государственным органом исполнительной власти в сфере внутренних дел». Крім цього, також п. 10 ст. 2 цього закону визначено, що серед основних задач «полиции» є «охрана имущества м обьектов, в том числе на договорной основе», також п. 29 статі 12 «Обязаности полиции» цього закону викладено в такій редакції «охранять на договорной основе имущество граждан и организаций, а также объекты, подлежащие обязательной охране полиции в соответствии с перечнем, утверждаемым Правительством Донецкой Народной Республики; обеспечивать оперативное реагирование на сообщения о срабатывании охранно-пожарной и тревожной сигнализации на подключенных к пультам централизованного наблюдения объектах, охрана которых осуществляется с помощью технических средств охраны; осуществлять в порядке, установленным Правительством Донецкой Народной Республики, инспектирование подразделений охраны юридических лиц с особыми уставными задачами и подразделений ведомственной охраны, если иной порядок не установлен законом; обеспечивать во взаимодействии с органами государственной безопасности в порядке, устанавливаемым Правительством Донецкой Народной Республики, охрану дипломатических представительств, консульских учреждений, иных официальных представительств иностранных государств, представительств международных организаций, если такая охрана предусмотрена международными договорами Донецкой Народной Республики». Так, ОСОБА_6 , будучи громадянином України та старшим інспектором - черговим чергової частини сектору організаційно аналітичного забезпечення та оперативного реагування Маріупольського міжрайонного відділу УПО в Донецькій області, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, не виконав наказу керівництва Маріупольського МВПО від 24.03.2022 № 1 «Про організацію службової і господарської діяльності підрозділів Маріупольського МВПО», розпорядження від 04.05.2022 № 137/43/48/01-2022 «Про необхідність прибути до будь-якого органу поліції на підконтрольній Україні території, ужити всіх можливих способів щодо оповіщення керівного складу Маріупольського МВПО про своє місце перебування та приступити до виконання службових обов`язків» та, відповідно, не прибув до місця збору особового складу - місто Дніпро, вул. Короленко, б. 4 (на базі Управління поліції охорони в Дніпропетровській області) або безпосередньо до тимчасового місця дислокації та перебування керівного і командного складу Маріупольського МВПО адміністративної будівлі № 11 по вул. Мандрика в м. Покровськ, Донецької області, залишився на тимчасово окупованих територіях та до виконання службових обов`язків не приступив, внаслідок чого 14.05.2022 року останнього було звільнено зі служби в поліції. При цьому, приблизно на початку червня 2022 року, але не пізніше 06.08.2022 (точна дата в ході досудового розслідування не встановлена), перебуваючи на території міста Маріуполя, Донецької області, маючи умисел на зайняття посади у незаконному правоохоронному органі - так званому «Мариупольском городском отделе государственной службы вневедомственной охраны УГСВО МВД ДНР», створеному на тимчасово окупованій території України, та реалізуючи його вступив в злочинну змову з невстановленими під час досудового розслідування представниками окупаційної адміністрації Російської Федерації та представниками так званої «ДНР», та отримавши від них пропозицію про зайняття посади у вищевказаному незаконному правоохоронному органі влади, в порушення вимог Конституції України та Законів України, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, а також негативні наслідки, що можуть настати внаслідок їх реалізації, добровільно погодився на вказану пропозицію. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу та надавши добровільну згоду на виконання функцій працівника у незаконно створеному на тимчасово окупованій території України правоохоронному органі - у так званому «Мариупольском городском отделе государственной службы вневедомственной охраны УГСВО МВД ДНР», розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, а також негативні наслідки, що можуть настати внаслідок їх реалізації, зі своїх особистих мотивів та бажання працювати у незаконному правоохоронному органі, погоджуючись на пропозицію невстановлених під час слідства представників держави-агресора - Російської Федерації та представників незаконних збройних формувань так званої «ДНР» у невстановлений час, але не пізніше 06.08.2022, перебуваючи на території міста Маріуполя, Донецької області, ОСОБА_6 , діючи умисно, після свого призначення на відповідну посаду, склав присягу працівника «органов внутренних дел Донецкой Народной Республики» і приступив до виконання покладених на нього представниками окупаційної адміністрації Російської Федерації та так званої «ДНР» обов`язків, чим добровільно зайняв посаду у незаконно створеному правоохоронному органі - «Мариупольского городского отдела государственной службы вневедомственной охраны УГСВО МВД ДНР». Таким чином, ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється в добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України. У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, захопленням території Маріупольського району Донецької області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 41 від 28.02.2023, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_8 та повістку про виклик підозрюваного на 06.03.2023 з 09 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., 07.03.2023 з 09 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., 08.03.2023 з 09 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, допиту підозрюваного, тощо. Жодного разу у призначений час та місце громадянин України ОСОБА_6 не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив. Постановою слідчого від 09.03.2023 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук. Фактично оголосити підозрюваного в міжнародний розшук не надається можливим оскільки Статутом Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол, а саме ст. 3 цього Статуту зазначено, що «Організації суворо заборонено здійснювати будь-яке втручання або діяльність політичного, військового, релігійного або расового характеру». Крім цього, 28 лютого 2022 року письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 , з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, вручено захиснику ОСОБА_6 адвокатові ОСОБА_4 . Таким чином 28.02.2023 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу. Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права. Згідно із вимогами ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається із відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, цього Кодексу та інших законів. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Зокрема в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кембел і Хартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 і «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 зазначено, що наявність «обґрунтованої підозри» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ця особа могла вчинити злочин. Аналогічного підходу дотримався ЄСПЛ у справі «К.-Ф. Проти Німеччини» від 27.11.1997, додавши, що факти, які породжують підозру, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який потребується на пізнішому етапі кримінального розслідування. Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7ст. 111-1 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: матеріалами, зібраними оперативними підрозділами, відповідно до ст. 99 ч. 2 КПК України доказом, а саме: рапорт про протиправне діяння ОСОБА_6 ; протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який пояснив, що за час роботи він був знайомий з більшістю працівників молодшого начальницького складу та офіцерського складу Маріупольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Донецькій області. При перегляді відеозапису на телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 09.08.2022, про урочисте складання присяги колишніх працівників поліції на вірність Донецькій народній республіці та її народові, він побачив, що в урочистому складанні присяги приймав участь раніше йому знайомий працівник Маріупольського МВ УПО ОСОБА_6 , а саме останній складав присягу на вірність так званої «ДНР». Також від знайомих, які наразі перебувають на території м. Маріуполь, йому стало відомо, що ОСОБА_10 був призначений на посаду інспектора в управлінні державної служби вневідомчої охорони у м. Маріуполь так званої МВД ДНР; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_9 , під час якого свідок впізнав ОСОБА_6 протоколом огляду відеозапису під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » , який записано на DVD-R диск, за участі свідка ОСОБА_9 , під час огляду свідок вказав, що серед осіб в шерензі на урочистому заході, одягнених у формений одяг поліції та осіб зі зброєю одягнених у формений одяг зеленного кольору, четвертим у другій шерензі зліва, зображено ОСОБА_6 , який приймає присягу на вірність т.з. «ДНР»; протоколом огляду Веб-сайту так званого «министерство внутренних дел Донецкой народной республики» з доменом - «мвдднр.рус» що за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_6 », де на Веб-сторінці вказаного сайту за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_7 » від ІНФОРМАЦІЯ_8 , розміщена інформаційна новина під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_9 », де міститься опис наступного змісту «Государственная служба вневедомственной охраны единственное подразделение в Республике, которое может на законных основаниях осуществлять охрану объектов, обеспечивать безопасность физических лиц и предоставлять широкий спектр охранных услуг». На відеозаписі зображено, як за вищевказаною адресою працюють співробітники «Государственной службы вневедомственной охраны Министерства внутренних дел ДНР.»; протоколом огляду Веб-сайту так званого «министерство внутренних дел Донецкой народной республики» з доменом - «мвдднр.рус» що за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_6 », де на Веб-сторінці вказаного сайту за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_10 », розміщена інформаційна новина під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_11 », де міститься опис наступного змісту «Государственная служба вневедомственной охраны МВД ДНР осуществляет набор сотрудников для работы на освобожденных территориях Республики в г. Мариуполь, г. Волноваха, пгт. Мангуш и пгт. Володарское»; протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , який дав покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_12 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_11 , під час якого свідок впізнав ОСОБА_6 ; протоколом огляду відеозапису під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » , який записано на DVD-R диск, за участі свідка ОСОБА_11 , під час огляду свідок вказав, що серед осіб в шерензі на урочистому заході, одягнених у формений одяг поліції та осіб зі зброєю одягнених у формений одяг зеленного кольору, четвертим у другій шерензі зліва, зображено ОСОБА_6 , який приймає присягу на вірність т.з. «ДНР»; протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , який дав покази, аналогічні показам свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_13 , під час якого свідок впізнав ОСОБА_6 ; протоколом огляду відеозапису під назвою «ГСВО Присяга» , який записано на DVD-R диск, за участі свідка ОСОБА_13 , під час огляду свідок вказав, що серед осіб в шерензі на урочистому заході, одягнених у формений одяг поліції та осіб зі зброєю одягнених у формений одяг зеленного кольору, четвертим у другій шерензі зліва, зображено ОСОБА_6 , який приймає присягу на вірність т.з. «ДНР»; протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , який дав покази, аналогічні показам свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_14 , під час якого свідок впізнав ОСОБА_6 ; протоколом огляду відеозапису під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » , який записано на DVD-R диск, за участі свідка ОСОБА_14 , під час огляду свідок вказав, що серед осіб в шерензі на урочистому заході, одягнених у формений одяг поліції та осіб зі зброєю одягнених у формений одяг зеленного кольору, четвертим у другій шерензі зліва, зображено ОСОБА_6 , який приймає присягу на вірність т.з. «ДНР»; висновком службового розслідування за фактами ухилення від виконання службових обов`язків та не виконання розпорядження начальника Маріупольського МВПО від № 137/43/48/01-2022; іншими матеріалами досудового розслідування в загальній сукупності. Також, під час досудового розслідування встановлені ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, в якому він підозрюється (відповідно до ст. 12 КК України вказаний злочин відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Санкція ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років, з конфіскацію майна); вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; неприбуття на виклик до слідчого та прокурора та не повідомлення слідчому та прокурору про причини та неможливість прибути, що свідчить про те, що підозрюваний на цей час вже переховується від органу досудового розслідування; спосіб вчинення злочину (вчинив умисно, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та України в цілому, знаходиться на тимчасово окупованій території співпрацюючи з окупаційною адміністрацією, що з великою часткою ймовірності спонукатиме його до втечіу разі обрання більш м`якого запобіжного заходу). Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить: тимчасова окупація території України, а саме Маріупольського району Донецької області, що дає йому можливість продовжувати займати вказану посаду, діяти на користь окупаційній адміністрації в супереч суверенітетові України та унеможливлює реальне відбування покарання, яке може бути призначене останньому у разі його засудження за цей злочин; Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про те, що перебуваючи без запобіжного заходу, підозрюваний зможе переховуватися від органів слідства та суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою мають оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдане за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання «є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Титаренко проти України» від 20.12.2012 року Європейський суд з прав людини вказав, що «тримання під вартою заявника вимагала серйозність висунутих щодо нього обвинувачень, та існував ризик ухилень від правосуддя, що підтверджується попередньою поведінкою заявника». Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою. У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається. Враховуючи положення абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, доцільним є не обирати підозрюваному альтеративний запобіжний захід у вигляді застави. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України. Зокрема, починаючи з 05.03.2022 до цього часу, Російською Федерацією тимчасово окуповано усю територію Маріупольського району Донецької області, що встановлено відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією». Таким чином, факт тимчасової окупації території Маріупольського району Донецької області є загальновідомим та не потребує додаткового підтвердження Радою національної безпеки і оборони України та Президентом України, крім того він визнаний Кабінетом Міністрів України. Той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується: відповідями оперативних співробітників на виконання доручень слідчого; загальною сукупністю матеріалів досудового розслідування які дають зробити відповідний висновок, а саме факт наявності ОСОБА_6 на відеороликах зафіксованих на території м. Маріуполя. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, наказом № 330 від 25.02.2022 начальника ГУНП в Донецькій області полковника поліції ОСОБА_15 , визначено, що Покровський РУП ГУНП в Донецькій області є тимчасовим місцем несення служби особового складу Головного управління Національної поліції в Донецькій області та Маріупольського районного управління поліції (з підпорядкованими підрозділами поліції) ГУНП в Донецькій області, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Мандрика, буд. 7, у зв`язку з чим місце розташування якого перебуває під юрисдикцією Красноармійського міськрайонного суду Донецької області. Відповідно до ч. 1 ст. 184 КПК України клопотання про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.04.2022 № 17/0/9-22 змінив територіальну підсудність справ Красноармійський міськрайонний суд Донецької області на Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. На підставі викладеного, слідчий звертається до суду з даним клопотанням і просить обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без застосування застави.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у клопотанні.

Захисник ОСОБА_4 заперечував щодо клопотання прокурора, просив відмовити за його задоволені.

Заслухавши прокурора, думку захисника, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, приходжу до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділу Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002623 від 16.08.2022, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України.

28 лютого 2023 року письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 , з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, вручено захиснику ОСОБА_6 адвокатові ОСОБА_4 . Таким чином 28.02.2023 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, захопленням території Маріупольського району Донецької області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 41 від 28.02.2023, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістку про виклик підозрюваного на 06.03.2023 з 09 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., 07.03.2023 з 09 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., 08.03.2023 з 09 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, допиту підозрюваного, тощо.Жодного разу у призначений час та місце громадянин України ОСОБА_6 не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Відповідно до ч.1 ст.281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.

Постановою слідчого від 09.03.2023 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Законодавцем передбачена у ч.6 ст.193 КПК України можливість слідчому судді, суду, розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

В судовому засіданні прокурором доведено, що ОСОБА_6 , який оголошений в державний розшук України, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої. Намагаючись уникнути покарання ОСОБА_6 , може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий суддя вважає можливим задовольнити клопотання слідчого. Застосування більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним, оскільки не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам, передбаченим п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, суд зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.7 ст.111-1 КК України, а у відповідності до положень ч. 4 п. 2 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Слідчий суддя приходить до переконання, що додані до клопотання докази в своїй сукупності дають можливість переконати об`єктивного спостерігача в ймовірності вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому тяжкого кримінального правопорушення, та наявні фактичні обставини кримінального провадження дають можливість об`єктивно його пов`язати із вчиненням даного злочину, при цьому, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , а виходячи лише з фактичних даних, зазначених у доданих до клопотання документах.

Зважаючи на вищевикладені обставини, та з урахуванням положень ч.6 ст.193 КПК України, доходжу висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в обранні підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, у зв`язку із чим клопотання слідчого підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178,183,184,186,193-194,196-197, 205, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0002623 від 16.08.2022 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на тимчасово окупованій території України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Після затримання підозрюваного і не пізніше як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, слідчий суддя, за участю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розглядає питання про застосування обраного щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала втрачає законну силу з моменту затримання підозрюваного чи відкликання ухвали прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1