Дата документу 06.02.2023
Справа № 334/800/23
Провадження № 1-кп/334/395/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 26.01.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000000060, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Токмак Запорізької області, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, який не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, не є адвокатом чи депутатом, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

-07.07.2021 Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.1ст. 185 КК України призначено покарання у вигляді виправних робіт у кількості 80 годин

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування встановлені наступні фактичні обставини кримінального проступку, які не оспорюються учасниками судового провадження.

07.07.2021 ОСОБА_3 визнаний винуватим Ленінським районним судом м.Запоріжжя у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та засуджений до покарання у вигляді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.

08.08.2021 року, зазначений вирок суду набрав законної сили та надійшов для виконання до Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центру пробації» в Запорізькій області.

18.11.2021 засуджений ОСОБА_3 з`явився до Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центру пробації» в Запорізькій області та під особистий підпис був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт, про що у ОСОБА_3 відібрано підписку, роз`яснено правові наслідки ухилення від відбування покарання згідно ч. 2 ст. 389 КК України.

20.01.2022 ОСОБА_3 було видане направлення до КП «Титан», згідно якого він мав приступити до відбування громадських робіт з 21.01.2022. ОСОБА_3 пройшов відповідний інструктаж з ТБ, про що КП «Титан» було видано відповідний наказ. Відповідно до наказу та графіку відбування громадських робіт, ОСОБА_3 мав приступити до відбування покарання з 24.01.2022.

Проте, 31.01.2022 з КП «Титан» до Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центру пробації» в Запорізькій області надійшла довідка про те, що ОСОБА_3 до відбування покарання у виді громадських робіт не приступив з невідомих причин.

ОСОБА_3 були направлені виклики до Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центру пробації» в Запорізькій області на 03.02.2022 та на 11.02.2022 та 15.02.2022, за якими останній не з`явився.

08.09.2022 ОСОБА_3 з`явився до Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центру пробації» в Запорізькій області та повідомив, що він перебував на заробітках, від відбування громадських робіт не ухиляється, про що надав письмові пояснення. За порушення умов відбування покарання та відсутності поважних причин невідбуття громадських робіт ОСОБА_3 було винесене попередження про притягнення до кримінальної відповідальності. Того ж дня ОСОБА_3 під особистий підпис було видане направления до КП «Титан» для відбування громадських робіт.

Згідно направлення, засуджений з`явився до КП «Титан» та підприємством було видано наказ, згідно якого він повинен приступити до відбування громадських робіт у парку ОСОБА_4 з 12.09.2022. До відбування засуджений приступив вчасно, проте 16.09.2022, 21.09.2022 та 22.09.2022 мав пропуски відбування громадських робіт без поважних причин, але продовжив відбувати громадські роботи.

З 27.09.2022 ОСОБА_3 відбувши 32 години громадських робіт перестав з`являтись на дільницю відбування громадських робіт.

30.09.2022 засуджений з`явився до Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центру пробації» в Запорізькій області та повідомив, що 16.09.2022, 21.09.2022, 22.09.2022 та з 27.09.2022 по 30.09.2022 не з`являвся на дільницю відбування покарання через погане самопочуття, зо що ОСОБА_3 під підпис було винесене попередження.

11.10.2022 ОСОБА_3 було направлено виклик до Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центру пробації» в Запорізькій області на 13.10.2022, за викликом ОСОБА_3 не з`явився.

Згідно довідки КП «Титан» №41 від 31.01.2023 ОСОБА_3 відпрацював 32 години громадських робіт.

З 03.10.2022 по 31.12.2023 року ОСОБА_3 до відбування покарання у вигляді невідпрацьованих 48 годин громадських робіт до КП «Титан» не звертався і до відбування громадських робіт не приступив.

Згідно довідки начальника Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центру пробації» в Запорізькій області невідбута кількість годин громадських робіт станом на 30.01.2023 становить 48 годин.

Таким чином, ОСОБА_3 , порушуючи порядок відбування призначеного покарання, маючи умисел на ухилення від громадських робіт, достовірно знаючи та будучи належним чином повідомлений про необхідність його відбуття, з 24.01.2022 по 31.01.2023 відпрацював 32 години громадських робіт з призначених 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт, тобто безпричинно протягом тривалого періоду часу на роботу до КП «Титан» не вийшов, про причину своєї неявки не попередив та довідок, які б засвідчували поважність причину невиконання робіт не надав, тим самим ухилився від відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт.

Зазначені дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 передбаченою ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачених ст.67 КК України, не встановлено.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, повністю згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами скоєного ним кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст.349 КПК України, і в присутності захисника ОСОБА_5 подав до суду письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутністю.

Ухвалою суду від 03 лютого 2023 року, за клопотанням прокурора, у відповідності до вимог ст.381 та ст.382 КПК України, обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, призначено до судового розгляду без проведення судового засідання за відсутності учасників кримінального провадження з роз`ясненням учасникам судового провадження право заявити клопотання про розгляд обвинувального акту у даному кримінальному провадженні у відкритому судовому засіданні з викликом учасників кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження, надані органом досудового розслідування, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані вірно за ч. 2 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд враховує, що він обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, раніше судимий, щиро покаявся у вчиненому, на обліку в диспансерах та лікарнях міста не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, наявністю пом`якшуючих та відсутністю обтяжуючих обставин вчинення кримінального проступку, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту в межах санкції статті при цьому вважає, що саме таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, ОСОБА_3 якого було засуджено вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 07.07.2021 року за ст.185 ч.1 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком 80 годин. Не відбутий строк покарання складає 48 годин громадських робіт.

Відповідно до ст.72 КК України одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт. Таким чином за правилами ст.72 КК України невідбутий строк покарання у виді арешту становить 6 днів.

Отже, суд на підставі ст. 71 ч.1 КК України до призначеного покарання за теперішнім вироком, вважає за необхідне з урахуванням вимог ст.72 КК України, повністю приєднати не відбуте покарання призначеного вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 07 липня 2021 року.

Суд не бере до уваги заяву ОСОБА_3 про призначення йому покарання із застосуванням ст..75 КК України виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, застосовується призначення покарання за сукупністю вироків.

У цьому разі суд, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК України, остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Втім, з урахуванням того, що ОСОБА_3 вчинив нове кримінальне правопорушення до відбуття покарання за попереднім вироком, при застосуванні ст. 71 КК України та призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків, рішення про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України є неприпустимим, особливо враховуючи, що звільнення від відбування покарання у вигляді громадських робіт статтею 75 КК України взагалі не передбачено.

Керуючись ст.ст.100, 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачення за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць.

На підставі ст. 72 КК України невідбутий строк покарання у вигляді 48 годин громадських робіт перевести в 6 днів арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді 1 (одного) місяця арешту, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 07.07.2021 року у вигляді 48 годин громадських робіт, що відповідає 6 (шести) дням арешту та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 1 (одного) місяця 6 (шести) днів арешту.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Строк покарання обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку виконання вироку суду.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Запоріжжя, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1