Провадження №11-кп/824/335/2023 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 176, 183 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_11 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_10 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2022 року продовжено строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 25 січня 2023 року.

Зазначене рішення обґрунтоване тим, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків та належну процесуальну поведінку обвинувачених, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження дії такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_11 подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині продовження ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього додаткових обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, зокрема: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місце роботи; утримуватися від спілкування з будь-якою особою , визначеною слідчим суддею, судом або спілкуватися з нею із дотримання умов, визначених слідчим суддею, судом; не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзд за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

На думку захисника, дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані не вірно. Він вказує, що якщо ОСОБА_13 і вчинив якісь протиправні дії, то вони повинні кваліфікуватися не як державна зрада, що вчинена шляхом надання іноземній організації допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, а як передача або збирання відомостей, що становлять службову інформацію зібрану у сфері оборони країн, що передбачено ст.330 КК України.

Крім того, як стверджує захисник, матеріали досудового розслідування не містять жодного доказу перебування ОСОБА_7 в контакті з представниками іноземної організації, якою за твердженням обвинувачення була ФСБ РФ, та безпосередньо надання цій організації будь-якої активної допомоги.

Під час досудового розслідування мав місце факт незаконного затримання ОСОБА_7 та застосування до нього неналежного поводження, у тому числі заподіяння йому фізичних чи моральних страждань унаслідок застосування сили під час затримання останнього. Після чого ОСОБА_13 був доставлений до територіального підрозділу СБУ м. Києві з поліетиленовим пакетом на голові.

Захисник вказує, що будь-яких доказів, які дійсно підтверджують вчинення ОСОБА_14 кримінального правопорушення або доказів, які обґрунтовують підозру судом не наведено.

Відповідно до КПК України при подачі прокурором клопотання до суду щодо строку продовження тримання під вартою, воно має бути обґрунтованим. Однак, прокурором таких даних надано не було, а судом всупереч чинним нормам КПК України не перевірено чи існують дані ризики.

Сторона захисту звертає увагу суду на те, що твердження прокурора про ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування або суду є безпідставним. Так як під час підготовчого засідання судом не досліджено жодного доказу, який би якось давав підстави вважати що ОСОБА_13 має намір переховуватися від органів судової влади. Разом з тим, обвинувачення не володіє доказами придбання для ОСОБА_7 квитків для його виїзду з місця проживання та інше.

Щодо ризику вчинення нового кримінального правопорушення захисник вказує, що даний ризик нічим не підтверджується. Водночас, обвинувачений вже 9 місяців перебуває під вартою та втратив всі зв`язки з колегами з колишньої роботи, що виключає можливість його спілкування з ними з метою отримання інформації та використання ним відомостей в оборонній та інших сферах державної діяльності.

Відсутність судимості у ОСОБА_7 взагалі виключає ризик того, що він опинившись на волі буде переховуватися чи здійснювати нові кримінальні правопорушення.

Сторона захисту вважає, що доводи сторони обвинувачення щодо наявності приводів та підстав для продовження строку тримання під вартою ґрунтуються виключно на припущеннях.

Крім того, судом не враховано, що обвинувачений ОСОБА_13 раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, має відзнаки та нагороди від різних органів державної влади України, позитивно характеризується за попереднім місцем роботи - секретаріат Кабінету Міністрів України, має постійне місце проживання, одружений, у нього на утриманні перебуває малолітня дитина та непрацездатна матір, також він має низку хронічних захворювань. Зазначені обставини у своїй сукупності підтверджують наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, що може слугувати підставою для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_10 подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2022 року в частині продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 або інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Захисник вказує, що з тексту клопотання прокурора та долучених до нього матеріалів не вбачається наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України. Суд в ухвалі посилається на розвинуті зв`язки ОСОБА_8 з спецслужбами держави-агресора, існування яких суд не перевіряв, щоб зробити такі висновки.

Суд на стадії підготовчого судового засідання безпідставно та передчасно без дослідження необхідних матеріалів, дійшов до висновку про існування ризиків, по-перше переховування ОСОБА_8 від суду, по-друге, вчинення ним іншого правопорушення, зокрема аналогічного.

При цьому, на думку захисника, суд безпідставно в ухвалі, як на підставу для існування ризиків посилається, на повномасштабну збройну агресію РФ, до якої, згідно матеріалів справи, його підзахисний не має відношення, на тяжкість покарання, на розвинуті стабільні зв`язки зі спецслужбами держави-агресора, існування яких суд не перевіряв і навіть не ознайомлювався з матеріалами справи, які б такі відомості містили, що б такі висновки робити.

Судом також не враховано стан здоров`я обвинуваченого, який хворіє на цукровий діабет другого типу, гіпертонію, доглядає свою маму похилого віку.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , їх захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг та вважала рішення суду першої інстанції обґрунтованим, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В свою чергу, апеляційний суд позбавлений можливості дослідити матеріали кримінального провадження, оскільки воно знаходиться на розгляді по суті в суді першої інстанції.

Правовими приписами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалюючи рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен врахувати наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити всі обставини, у тому числі, передбачені ст.178 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_13 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.111 КК України, а саме державній зраді, тобто діянні умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом надання представникам іноземної організації - Федеральної Служби Безпеки Російської Федерації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, за попередньою змовою групою осіб. В контексті повномасштабної збройної агресії такі дії становлять надзвичайно високий рівень суспільної небезпеки та викликають суспільний резонанс. Вказаний злочин, у відповідності до положень ст.12 КК України, є особливо тяжким, а також умисним. Санкція інкримінованої статті, передбачає покарання у виді позбавлення волі.

Обвинувачені є раніше не судимі, мають постійне місце проживання. ОСОБА_13 одружений, має на утриманні малолітню дитину, а також матір пенсійного віку. Вказані обставини, свідчать про наявність у них міцних соціальних зв`язків. Крім того, обвинувачений ОСОБА_13 має ряд нагород та подяк від органів державної влади України.

Однак, усвідомлюючи суворість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчиненні інкримінованого злочину, а також враховуючи характер інкримінованих їм дій, що свідчать про високу ймовірність наявності у обвинувачених стабільних зв 'язків зі спецслужбами держави-агресора, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність ризиків переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, зокрема аналогічного.

В свою чергу, наведені в апеляційних скаргах дані про особи обвинувачених, самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута на даний час шляхом застосування до них іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також твердження сторони захисту, що стороною обвинувачення не доведено, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові обставини, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які на даний час виправдовують подальше тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України, та на даний час не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Щодо доводів апеляційних скарг щодо необґрунтованості підозри, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

На даний час до суду першої інстанції надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Пред`явлене їм обвинувачення обґрунтоване викладеними в обвинувальному акті фактами та інформацією, які у своїй сукупності здатні переконати пересічного об`єктивного спостерігача у тому, що обвинувачені можуть бути причетні до вчинення інкримінованого їм кримінального правопорушення, а питання щодо доведення або не доведення винуватості у його вчиненні не може бути предметом дослідження суду апеляційної інстанції, зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення. Не вправі давати таку оцінку доказам і суд першої інстанції, оскільки це виходить за межі його повноважень під час судового розгляду, в ході якого докази досліджуються, а оцінка їм може бути надана в нарадчій кімнаті під час прийняття рішення за наслідками розгляду кримінального провадження по суті.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставною для скасування рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На думку колегії суддів, районний суд дійшов правильного висновку про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України, та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції стороною захисту не наведено, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг і залишає ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 315, 404, 405, 407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_11 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_10 , залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2022 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 25 січня 2023 року, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :