КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3
при секретарі судових засідань ОСОБА_4
за участю сторін:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000909 по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Дубрівка Баранівського району Житомирської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, яка має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Вказаним вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.
Цивільні позови ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 задоволено часткового.
Постановлено стягнути з обвинуваченої ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по 150 000 грн. моральної шкоди кожному, а також 100 000 грн. моральної шкоди та 3000 грн. матеріальної шкоди на користь ОСОБА_11 .
По справі вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Судом визнано доведеним, що 10 жовтня 2020 року, приблизно о 19 год. 33 хв. ОСОБА_8 керуючи технічно справним автомобілем «HyundaiCoupe», р.н. НОМЕР_1 , рухалася по проїзній частині вул. Богатирської в м. Києві зі сторони вул. Дніпровської в напрямку вул. Полярної, наближаючись до місця для розвороту, розташованого навпроти будинку № 32 і позначеного дорожнім знаком 5.26. Правил дорожнього руху України.

В цей час у зустрічному напрямку, зі швидкістю приблизно 134,5 км/год, займаючи ліву смугу при двох смугах попутного напрямку, рухався мотоцикл «Honda PC36», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 та пасажиром ОСОБА_11 .
Під час руху ОСОБА_8 допустила порушення вимог пунктів 2.3 підпункт «б», 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, яке проявилося в тому, що вона будучи обізнаною, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху України, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, керуючи технічно справним автомобілем, проявила неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, перед виконанням маневру розвороту не впевнилась у безпеці для транспортних засобів, що рухалися у зустрічному напрямку, не надала дорогу мотоциклу під керуванням ОСОБА_12 із значним перевищенням максимально дозволеної на даній ділянці швидкості, в наслідок чого скоїла зіткнення з останнім.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди, а пасажирка ОСОБА_11 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Порушення вимог пунктів 2.3 підпункту «б», 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху ОСОБА_8 знаходяться у прямому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

На рішення суду прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичних обставин справи і правильність кваліфікації дій обвинуваченої, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Згідно доводів апеляційної скарги прокурора, приймаючи рішення про застосування до ОСОБА_8 положень ст. 75 КК України, суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам дорожньо-транспортної пригоди, зокрема тому, що саме її неуважність призвела до наслідків у виді смерті та тяжких тілесних ушкоджень потерпілих. Не враховано судом першої інстанції, на думку прокурора, і тих обставин, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася в наслідок грубого порушення ОСОБА_8 Правил дорожнього руху, що дає підстави вважати, що остання може нести загрозу не лише для оточуючих, а і для себе самої.

Таким чином, прокурор вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої не можливе без ізоляції від суспільства.

На апеляційну скаргу прокурора, від захисника обвинуваченої ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_6 , надійшли заперечення, згідно яких, судом першої інстанції дотримано вимог закону щодо загальних засад призначення покарання, у зв`язку з чим вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року є законним і обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, обвинуваченої та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог закону, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за обставин, викладених у вироку, перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження в суді першої інстанції не оспорювалися, як не заперечуються вони прокурором в апеляційній скарзі.

За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 та заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_11 .

Також, колегією суддів встановлено, що призначене ОСОБА_8 покарання за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та її особі і є необхідним для її виправлення, перевиховання та попередження вчиненню нею нових злочинів і в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Відповідно до положень ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Всупереч тверджень апелянта, суд першої інстанції дотримався вимог закону щодо загальних засад призначення покарання, зокрема врахував тяжкість вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, дані про її особу, яка раніше не судима на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, свою чину у вчиненому визнала повністю. Крім того, добровільно частково відшкодувала завдані збитки, щиро розкаялася та сприяла слідству, що судом першої інстанції було визнано як обставини, які пом`якшують покарання. Обставин, які обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.
На підставі наведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_8 буде покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки, з застосуванням ст. 75 КК України на підставі якої ОСОБА_8 було звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких і спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 та заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_11 .

Також, колегія суддів приймає до уваги позицію потерпілих щодо м`якості призначеного ОСОБА_8 покарання.

Проте, враховуючи дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, свою вину визнала повністю. Крім того, у вчиненому ОСОБА_8 щиро розкаялася, добровільно частково відшкодувала завдані збитки, що судом першої інстанції було визнано, як обставини, які пом`якшують покарання. Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Враховує колегія суддів і конкретні обставини справи, зокрема щодо причинно-наслідкового зв`язку виникнення ДТП, а саме порушенням Правил дорожнього руху України не лише ОСОБА_8 , а і потерпілим ОСОБА_12 , який керував мотоциклом зі швидкістю приблизно 134,5 км/год.

Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 пояснила, що на даний час вона в пошуках роботи, має намір і надалі виплачувати заподіяні збитки.

Сукупність вище зазначених обставин, на думку колегії суддів, вказують, що призначене ОСОБА_8 покарання відповідає даним про особу обвинуваченої та тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, а також, що її виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим не вбачає підстав для скасування вироку суду, а відтак апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скарги прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року щодо ОСОБА_8 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3