Справа №463/9215/22
Провадження №1-кп/463/301/23
В И Р О К

іменем України

03 квітня 2023 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представника потерпілих ОСОБА_8

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000548 від 09.11.2022 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глибочиця Житомирського району Житомирської області , українця, громадянина України, з середньою освітою, тимчасово безробітного, розлученого, на утриманні одна неповнолітня дитина, зареєстрованого за адресою: уродженця с. Глибочиця Житомирського району Житомирської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_4 , 09 листопада 2022 року, о 19 годині 21 хвилину, керуючи автомобілем марки «Lexus RХ400h», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Личаківській у м. Львові у напрямку до вул. Пасічної, біля будинку № 16, порушив вимоги Розділу 1 п. п. 1.5, 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»); Розділу 2 п. п. 2.1 а), 2.1 ґ), 2.3 б), д); Розділу 12 п. п. 12.4, 12.9 б); Розділу 18 п. п. 18.1 Правил дорожнього руху, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який в цей момент переходив проїзну частину дороги з права на ліво відносно руху автомобіля в межах нерегульованого пішохідного переходу, внаслідок чого потерпілий від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений вину у скоєному визнав повністю, суду показав, що в той день ввечері на автомобілі марки «Lexus RХ400h», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить його знайомій, а він за її згодою користувався автомобілем, повертався з роботи на вул. Пасічну у м. Львові, де проживав. Їдучи по вул. Личаківській у м. Львові на початку вулиці він зупинився та пропустив пішоходів на пішохідному переході та продовжив рух. У зустрічній смузі в сторону центру міста автомобілі рухалися повільно, оскільки був корок. Вважав, що їде з допустимою швидкістю, але погоджується із висновком експертизи, що могла бути швидкість більше 70 км на год. Під`їжджаючи до повороту на вул. Смольського, зустрічний автомобіль його освітив, він проявив неуважність не зменшив швидкість і не замітив, як на пішохідному переході появився пішохід. Він намагався його об`їхати, виїхав на зустрічну смугу, але не зміг уникнути зіткнення і збив пішохода. Зупинивши автомобіль, він підійшов до пішохода, який лежав на проїжджій частині і побачив, що він ще живий, тому зателефонував та викликав карету швидкої медичної допомоги. Окрім цього побіг до військового госпіталю привів лікаря на місце події, та разом з ним надавали першу медичну допомогу потерпілому. Коли приїхали лікарі карети швидкої медичної допомоги, він також допомагав лікарям, виконував їх вказівки. Нажаль потерпілого врятувати не вдалося і він помер.

Визнав, що керував транспортним засобом без посвідчення водія, оскільки не навчався у автошколі і не здавав іспити. Пояснив, що вину у скоєному визнає повністю, під час досудового слідства частково відшкодував заподіяну шкоду потерпілим і повністю визнає їх цивільні позови, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що ОСОБА_9 її чоловік, вони виховували разом троє дітей. Чоловік у той день повертався додому, зателефонував, що зайде навістить хвору матір, а потім приїде додому. Вона переглядала відео з ДТП і просить врахувати, що обвинувачений збив її чоловіка на пішохідному переході, при цьому водій не слідкував за дорогою і протягнув тіло чоловіка до 30 м на автомобілі. Окрім цього він їздив на авто без посвідчення водія, хоч уже притягувався за це до відповідальності. Цивільні позови підтримала повністю, просить призначити обвинуваченому покарання в умовах ізоляції від суспільства, оскільки він не усвідомлює наслідки, які він зробив, легковажно ставився до водіння транспортного засобу,умисно керував ним без посвідчення водія. Окрім того пояснила, що вона спілкувалася із бувшою дружиною обвинуваченого, яка ствердила, що обвинувачений не брав участі у вихованні і утриманні дитини, не сплачував аліменти на дитину, утворилася значна заборгованість і вона звернулася із позовом про позбавлення обвинуваченого батьківських прав відносно дитини.

Потерпіла ОСОБА_7 просить обрати покарання у виді позбавлення волі .

Представник потерпілих ОСОБА_8 просить повністю задовольнити цивільні позови потерпілих та призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі терміном на 6 років.

Оскільки обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому злочині, і за згодою учасників судового розгляду, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст обставин, встановлених у даному кримінальному провадженні та не оспорюють їх, і така позиція є добровільною, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та отримавши згоду всіх учасників судового провадження на проведення судового розгляду в такому порядку, враховуючи, що обвинувачений повністю визнав заявлені позови про відшкодування шкоди, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин скоєння обвинуваченим зазначеного злочину та заподіяння злочином матеріальної і моральної шкоди, її розміру, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів.

Провівши допит обвинуваченого, з дотриманням положень ст.351 КПК України, суд приходить до переконливого висновку про те, що винуватість обвинуваченого у скоєному є доведена повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, оскільки він 09 листопада 2022 року о 19 годині 21 хвилину, керуючи автомобілем марки «Lexus RХ400h», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Личаківській у м. Львові у напрямку до вул. Пасічної, біля будинку № 16, порушив вимоги Розділу 1 п. п. 1.5, 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»); Розділу 2 п. п. 2.1 а), 2.1 ґ), 2.3 б), д); Розділу 12 п. п. 12.4, 12.9 б); Розділу 18 п. п. 18.1 Правил дорожнього руху, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який в цей момент переходив проїзну частину дороги з права на ліво відносно руху автомобіля в межах нерегульованого пішохідного переходу внаслідок чого потерпілий від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, які пом`якшує покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування заподіяної шкоди потерпілим. Разом з тим, суд вважає, що така пом`якшуюча обставина, як наявність у обвинуваченого на утриманні малолітньої дитини жодними доказами не підтверджена, оскільки свідоцтво про народження дитини підтверджує лише те, що він є біологічним батьком дитини. В той же час батьки дитини розлучені, за твердженням потерпілої вона спілкувалася із бувшою дружиною обвинуваченого, яка ствердила, що обвинувачений не брав участі у вихованні і утриманні дитини, не сплачував аліменти на дитину, утворилася значна заборгованість і вона звернулася із позовом про позбавлення обвинуваченого батьківських прав відносно дитини. Хоч ці обставини і не підтверджені доказами, разом з тим обвинувачений не надав жодних доказів того, що проживаючи окремо від дитини він утримував її.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлені.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує, що хоч обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, але він не маючи права керувати транспортним засобом, не пройшовши навчання та не здавши іспити керував транспортним засобом, грубо порушив ПДР України здійснивши наїзд на пішохода на пішохідному переході, чим вчинив необережний тяжкий злочин, наслідками якого стала смерть людини у якої на утриманні перебувала тяжко хвора мати, троє дітей, які потребували батьківської допомоги і опіки.

А тому, враховуючи наведені обставини, а також позицію представника державного обвинувачення, який настоює на застосуванні до обвинуваченого покарання у виді реального позбавлення волі, думку потерпілих, які просять обрати покарання у виді позбавлення волі у межах санкцією статті, суд приходить до висновку про те, що виправленню і перевихованню обвинуваченого сприятиме лише покарання в умовах ізоляції від суспільства у межах санкції статті, а не інше, більш м`яке покарання.

При визначенні строку покарання суд врахує, що обвинувачений щиро розкаявся, частково відшкодував шкоду, осудив свої дії, усвідомив негативні наслідки злочину для потерпілих і повністю визнав їх позови, а також його молодий вік позитивні характеристики по місцю праці і проживання.

Суд також вважає, що підлягають до задоволення повністю цивільні позови по справі.

Так, відповідно до поданого цивільного позову потерпіла ОСОБА_6 просить стягнути із обвинуваченого матеріальну шкоду яка становить 160 515 грн. і включає 50 755 грн. - витрати пов`язані із похованням чоловіка, 109 760 грн. - витрати пов`язані із забезпеченням утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_10 до досягненням повноліття, а також моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

Відповідно до поданого цивільного позову потерпіла ОСОБА_7 просить стягнути із обвинуваченого заподіяну моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

Відповідно до поданого цивільного позову потерпіла ОСОБА_11 просить стягнути із обвинуваченого заподіяну моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

Відповідно до поданого цивільного позову законний представник в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 просить стягнути із обвинуваченого заподіяну моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно положень ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Статтями 23, 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а моральна шкода завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно з вимогами ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до положень ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати заявлений до нього позов.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки подані потерпілими позови є обґрунтованими, до них долучені докази і обвинувачений повністю їх визнає, а визнання цих позовів не суперечить закону не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про задоволенні усіх позовів повністю.

У відповідності до положень ст.100 КПК України, слід також вирішити питання речових доказів у кримінальному провадженні, а також слід стягнути із обвинуваченого витрати понесені за залучення експертів для проведення експертиз, що підтверджується доказами. Також слід продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою до вступу вироку у законну силу.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Обрати покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі.

Строк покарання засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з часу фактичного затримання з 14 листопада 2022 року.

Речові докази: автомобіль марки Lexus RХ400h», реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернутим власнику ОСОБА_12 , два диски з відеозаписом з камери відео спостереження - зберігати при справі; одяг у якому був одягнутий пішохід - повернути потерпілій.

Цивільні позови задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації с. Глибочиця Житомирського району Житомирської області і.к. НОМЕР_2 на користь потерпілої ОСОБА_6 , зареєстрована, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована АДРЕСА_2 заподіяну матеріальну шкоду у сумі 160 515 грн. (сто шістдесят тисяч п`ятсот п`ятнадцять грн.), моральну шкоду у розмірі 100000 грн. (сто тисяч грн).

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації с. Глибочиця Житомирського району Житомирської області і.к. НОМЕР_2 на користь потерпілої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована АДРЕСА_2 заподіяну моральну шкоду у розмірі 100000 грн. (сто тисяч грн).

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації с. Глибочиця Житомирського району Житомирської області і.к. НОМЕР_2 на користь потерпілої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована АДРЕСА_2 заподіяну моральну шкоду у розмірі 100000 грн. (сто тисяч грн).

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації с. Глибочиця Житомирського району Житомирської області і.к. НОМЕР_2 на користь потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_14 , зареєстрована АДРЕСА_2 заподіяну моральну шкоду у розмірі 100000 грн. (сто тисяч грн).

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації с. Глибочиця Житомирського району Житомирської області і.к. НОМЕР_2 в користь Державного бюджету України витрати пов`язані із залученням експертів в загальному розмірі 12 836,56 гривень (дванадцять тисяч вісімсот тридцять шість гривень п`ятдесят шість копійок).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до вступу вироку у законну силу залишити тримання під вартою.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом 30 днів з дня їх проголошення до апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

Суддя: ОСОБА_1