Провадження 11-кп/824/19/2022 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

22 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий),ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року,-

в с т а н о в и л а :

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лебедівка Вишгородського району Київської області, громадянина України, працюючого у ФОП « ОСОБА_11 », із середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Вишгородського районного суду Київської області від 07.02.2020 за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вирок виконано), засуджено:

за ч.1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

на підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 2 роки;

на підставі ст.76 КК України на ОСОБА_10 покладено наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

вирішене питання про речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_10 , 13 листопада 2020 року, близько 22 години 37 хвилин, перебуваючи поряд із зупинкою громадського транспорту, що за адресою: АДРЕСА_3 , з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, підбіг до потерпілого ОСОБА_9 та погрожуючи останньому застосуванням сокири, почав вимагати у ОСОБА_9 наявні у нього грошові кошти, на що ОСОБА_9 , сприймаючи погрози як реальні, усвідомлюючи небезпеку для свого життя та здоров`я, віддав останньому грошові кошти у сумі 1 275 грн. Своїми злочинними діями ОСОБА_10 завдав потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоду у розмірі 1 275 грн.

В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання з випробуванням не було належним чином враховано дані про підвищену суспільну небезпеку особи ОСОБА_10 та фактичні обставини вчинення злочину. На думку прокурора, обираючи вид та розмір покарання суд проігнорував спосіб та мотиви вчинення злочину, ступінь його тяжкості та дані про особу обвинуваченого, який характеризується формально позитивно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, та інші дані про його особу. Вважав, що у ході судового розгляду у суді першої інстанції не було здобуто жодного доказу, який би обґрунтовано вказував на можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. На думку прокурор, лише реальне відбування покарання призведе до наслідків у виді виправлення ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових злочинів. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання за ч.1 ст.187 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

обвинуваченого, який апеляційну скаргу прокурора вважав необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а вирок без зміни;

потерпілого, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора та просив вирок залишити без зміни;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції в частині обставин вчинення злочину, доведеності вини ОСОБА_10 у вчиненні злочину та правильності кваліфікації його дій учасниками судового розгляду не оспорюються, підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині неправильного звільнення ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням на переконання колегії суддів є необґрунтованими та такими, які не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання враховуються ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Аналіз положень частини першої ст. 75 КК України дає підстави стверджувати те, що умовами звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням є:

призначення покарання певного виду та розміру в тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, до якого суд може дійти, врахувавши дані про тяжкість злочину, особу винного та інших обставинах кримінального провадження, які можуть вплинути на прийняття зазначеного рішення. На думку колегії суддів до інших обставин врахування яких передбачається при вирішенні питання про застосування положень ст. 75 КК України необхідно відносити: обставини вчинення злочину, відношення обвинуваченого до злочину та його наслідків, дії обвинуваченого, спрямовані на усунення негативних наслідків злочину, процесуальна та етична поведінка обвинуваченого у ході досудового розслідування та судового провадження, правова позиція потерпілих щодо покарання та можливості звільнення обвинуваченого від його відбування.

Судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, указані вимоги закону було дотримано в повному обсязі.

Як вбачається із вироку, суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 врахував дані про його особу, який за місцем проживання характеризується формально позитивно, офіційно працевлаштований та має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження. Суд обґрунтовано, у якості обставини, яка відповідно до положень ст.66 КК України пом`якшувала покарання ОСОБА_10 , врахував його щире каяття та добровільне відшкодування потерпілому завданих збитків. При цьому суд, у якості обставини, яка за правилами ст.67 КК України обтяжувала покарання ОСОБА_10 , врахував рецидив злочинів.

Врахувавши дані про особу обвинуваченого та констатовані обставини, які пом`якшували його покарання, суд обґрунтовано прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 без відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів, окрім констатованих судом першої інстанції обставин, враховує і думку потерпілого, який під час провадження у суді апеляційної інстанції просив не втручатися у призначене ОСОБА_10 покарання. Зокрема, потерпілий ОСОБА_9 підтвердив факт відшкодування обвинуваченим завданих збитків та підтвердив відсутність будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого.

Крім цього, у якості обставини, яка свідчить про обґрунтованість призначення ОСОБА_10 покарання з випробуванням, колегія суддів враховує наявність на його утриманні двох малолітніх дітей, ОСОБА_12 - 2015 року народження та ОСОБА_13 - 2022 року народження.

Щодо питання посилення призначеного ОСОБА_10 основного покарання до 5-ти років позбавлення волі, про що просить прокурор у прохальній частині апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційна скарга прокурора не містить будь-яких обґрунтувань щодо невідповідності призначеного судом покарання ОСОБА_10 ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість. Апеляційна скарга прокурора була подана та містить обґрунтування лише в частині неправильного звільнення ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Між тим, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши дані про особу ОСОБА_10 та дані, що пом`якшують його покарання, приводить колегію суддів до переконання, що призначене покарання ОСОБА_10 у виді 4-х років позбавлення волі відповідає меті покарання, визначеної ч.2 ст.50 та ч.2 ст.65 КК України, оскільки є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Колегією суддів враховуються вказівки, викладені у постанові Верховного Суду від 02.11.2021 року за результатами розгляду касаційної скарги прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 06.05.2021 року щодо ОСОБА_10 , які за правилами ч.2 ст.439 КПК України є обов`язковими для суду апеляційної інстанції при новому розгляді. Попереднє рішення апеляційного суду було скасоване Верховним Судом за скаргою прокурора для перевірки доводів про неправильне застосування статті 75 КК України.

У цій частині колегія суддів констатує те, що при новому апеляційному розгляді були встановлені обставини, які істотно пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 та які не були предметом дослідження колегії суддів Верховного Суду.

Серед обставин, які не були предметом дослідження колегії суддів Верховного Суду при винесенні постанови від 02.11.2021 року, є наявність на утриманні ОСОБА_10 малолітнього сина - ОСОБА_13 2022 року народження.

Наявність малолітньої дитини на утриманні обвинуваченого ОСОБА_10 , у сукупності із іншими обставинами, які характеризують його особу та даними, які враховуються при призначенні покарання, колегією суддів визнаються достатніми для висновку про можливість виправлення ОСОБА_10 без ізоляції від суспільства.

За таких обставин, вирок Оболонського районного суду м. Києва від 26 січня 2021 рокущодо ОСОБА_10 відповідає вимогам закону, підстав для його з міни чи скасування колегія суддів не вбачає у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а обидві апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 26 січня 2021 рокущодо ОСОБА_10 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ

_____________________ __________________________ ________________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .