Провадження № 1-кп/369/1008/23
В И Р О К

іменем України

11.04.23 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000749 від 01 жовтня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вишневе Бучанського району Київської області, українця, громадянина України, який має вищу освіту, працює не офіційно арматурником на будівництві, проживає в цивільному шлюбі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

21 січня 2021 року (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою приниження гідності потерпілої ОСОБА_6 , з мотивів неповаги до неї, вчинив відносно потерпілої ОСОБА_4 дії психологічного насильства, що виразилось у безпричинних, не маючи на те підґрунтя, словесних образах та висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, внаслідок чого було викликано працівників поліції та складено адміністративний протокол відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення за вищевказаним фактом.

Крім того, 08 травня 2021 року протягом дня (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою приниження гідності потерпілої ОСОБА_4 , з мотивів неповаги до неї, вчинив відносно потерпілої ОСОБА_4 дії психологічного насильства, що виразилось у безпричинних, не маючи на те підґрунтя, словесних образах та висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, внаслідок чого було викликано працівників поліції та складено адміністративний протокол відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення за вищевказаним фактом.

Також, 02 липня 2021 року (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою приниження гідності потерпілої ОСОБА_4 , з мотивів неповаги до неї, вчинив відносно потерпілої ОСОБА_4 дії психологічного насильства, що виразилось у безпричинних, не маючи на те підґрунтя, словесних образах та висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, внаслідок чого було викликано працівників поліції

Крім того, 08 липня 2021 року (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою приниження гідності потерпілої ОСОБА_4 , з мотивів неповаги до неї, вчинив відносно потерпілої ОСОБА_4 дії психологічного насильства, що виразилось у безпричинних, не маючи на те підґрунтя, словесних образах та висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, внаслідок чого було викликано працівників поліції, внаслідок чого було викликано працівників поліції, внаслідок чого було викликано працівників поліції та складено адміністративний протокол відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення за вище вказаним фактом.

Вищевказаними діями ОСОБА_5 , у порушення вимог ст. 21 Конституції України, згідно якої усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно вчинив систематичне психологічне насильство по відношенню до потерпілої ОСОБА_4 , що призвело до певної проблематизацїї її життя і наповнення його стресогенними факторами у життєво значущих сферах життєдіяльності та душевними переживаннями у вигляді тривоги, страхів, емоційного напруження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненому визнав повністю та додав, що за вказаних в обвинувальному акті обставин дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення. Обвинувачений ОСОБА_5 в судових дебатах та під час проголошення останнього слова неодноразово просив вибачення у потерпілої, щиро розкаявся, завіряв суд, що подібного більше не вчинятиме та просив суд суворо його не карати.

Прокурор в судових дебатах просив визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 170 годин та на підставі ст. 91-1 КК України застосувати обмежувальний захід у вигляді заборони перебування в місці спільного проживання з потерпілою на строк 1 місяць.

Потерпіла ОСОБА_4 не заперечувала щодо проведення судового розгляду кримінального провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, щодо міри покарання обвинуваченому поклалася на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши пояснення прокурора, потерпілої, вислухавши останнє слово обвинуваченого, суд дійшов такого висновку.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах (домашнє насильство), що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує дії останнього за ст. 126-1 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується посередньо, у лікарів нарколога та психіатра на обліках не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має вищу освіту, працює не офіційно арматурником на будівництві, а також відношення останнього до вчиненого, яке полягає у відвертому осуді своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно з ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченого своєї протиправної поведінки, готовності нести відповідальність за вчинене та вчинення кримінального правопорушення вперше.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, з урахуванн ям даних про особу обвинуваченого та обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, у виді громадських робіт в межах санкції ст. 126-1 КК України.

Крім того, суд, в інтересах потерпілої ОСОБА_4 , керуючись вимогами ст. 91-1 КК України, вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 обмежувальний захід, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 91-1 КК України, відповідно до якого покласти на нього такий обов`язок, заборони перебування в місці спільного проживання з потерпілою, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , на строк 1 місяць.

Суд зазначає, що згідно з положеннями статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід, в ході досудового розслідування не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 170 (сто сімдесят) годин.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , обмежувальний захід, відповідно до якого покласти на нього такий обов`язок, заборонити перебування в місці спільного проживання з потерпілою, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , на строк 1 (один) місяць.

Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_5 у частині застосованого обмежувального заходу здійснювати Бучанському районному відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1