Справа № 202/4629/23
Провадження № 1-кп/202/537/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні та без виклику учасників кримінального провадження до суду обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені 21.02.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000090 у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, який офіційно не працевлаштований, не одружений, на утримані малолітніх дітей не має, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, групи інвалідності не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово засуджений, останній раз:

- 06.01.2022 Краматорським міським судом за ч.3 ст.185, 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15.03.2022 до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 21.02.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000090 у відношенні ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України із клопотанням прокурора Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_4 в порядку ст.302 КПК України про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні та без виклику учасників кримінального провадження до суду.

До обвинувального акту додані:

- письмова заява ОСОБА_3 складена в присутності захисника ОСОБА_5 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні;

- матеріали досудового розслідування.

ОСОБА_3 не затримувався.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини другої статті 381 КПК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 20 лютого 2023 року близько 20 години 30 хвилин громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з метою незаконного придбання та зберігання психотропних речовин, для особистого вживання, не переслідуючи мети збуту, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року та Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», перебуваючи на відкритій ділянці місцевості біля гаражу ГК «Ветеран» за адресою вул. Паркова, у м. Краматорськ Донецької області, знайшов біля гаражу прозорий зіп-пакет заповнений білою кристалічною речовиною, обмотану ізолюючою стрічкою червоного кольору. Розмотавши стрічку червоного кольору, ОСОБА_3 переконався, що вказана речовина в зіп-пакеті є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - PVP, оскільки неодноразово замовляв наркотичні засоби та психотропні речовини через Телеграм-канали і знаходив їх за вищевказаною адресою в подібному вигляді.

Далі ОСОБА_3 вирішив залишити вищевказану психотропну речовину для власного вживання та поклав її до лівої кишені одягнутої на ньому куртки чорного кольору, таким чином придбав та почав зберігати при собі психотропну речовину, обіг якої обмежено PVP та почав рух до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

В той же день, 20 лютого 2023 року приблизно о 20 годин 45 хвилин ОСОБА_3 , був зупинений працівниками поліції біля магазину «Три Кита», розташованого за адресою Донецька область, м. Краматорськ, вул. Паркова, 38, де в ході перевірки документів, що посвідчує особу, відповідно до положень ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію», на запитання поліцейських, чи зберігає ОСОБА_3 при собі речі або речовини, обіг яких заборонено законом, останній повідомив про наявність у нього психотропної речовини - PVP.

Далі, в період часу з 21 год 45 хв до 21 год 56 хв 20 лютого 2023 року, в ході проведення огляду місця події біля магазину «Три Кита» розташованого за адресою Донецька область, м. Краматорськ, вул. Паркова, 38, в присутності двох понятих, ОСОБА_3 , за власною добровільною згодою видав працівникам поліції із лівої кишені одягнутої на ньому куртки чорного кольору кристалічну речовину білого кольору масою 0,46582г, яка згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів» є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP. Маса PVP становить 0,30398г, який ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав при собі без мети збуту.

Викладені судом обставини, встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження, під час досудового розслідування ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин суд не досліджував, відповідно до вимог ч. 2 ст. 382 КПК України.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ рекомендації №6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який має постійне місця проживання, офіційно не працевлаштований, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей або осіб похилого віку, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, групи інвалідності не має, раніше неодноразово судимий, вину визнав, щиро розкаявся.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 67 КК України суд має право, залежно від характеру вчиненого кримінального правопорушення, не визнати будь-яку із зазначених у частині першій цієї статті обставин, за винятком обставин, зазначених у пунктах 2, 6, 6-1, 7, 9, 10, 12 такою, що обтяжує покарання, навівши мотиви свого рішення у вироку.

Прокурором в обвинувальному акті інкриміновано обвинуваченому таку обтяжуючу обставину, як рецидив.

Відповідно до ст. 34 КК України рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів.

Слід зазначити, що за змістом ст. 12 КК України законодавець чітко розмежовує кримінальні правопорушення на злочин та кримінальний проступок.

Аналізуючи положення ст. 67 КК України також встановлено чітке розмежування цих понять. Так, наприклад, п. 1, 5, 10, 11,12 ч. 1 ст. 67 КК України передбачено обставини, які обтяжують покарання щодо «злочинів». Натомість, обставини, передбачені п.п. 2, 3, 4, 6, 6-1, 7, 8, 9, 13 ч.1 ст. 67 КК України визнаються такими, які обтяжують покарання щодо кримінальних правопорушень, тобто як для «злочинів», так і для «кримінальних проступків».

Хоча за загальними вимогами ст. 34 КК України судом вбачається наявність рецидиву кримінальних правопорушень, однак при призначенні покарання ОСОБА_3 суд не може враховувати таку обставину, шо обтяжує покарання як рецидив злочинів, оскільки дії ОСОБА_6 кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 309 КК України, яке відноситься до категорії кримінальних проступків.

З огляду на викладене, обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею кримінальних правопорушень, ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за частиною ч.1 ст. 309 КК України покарання у вигляді арешту строком 2 місяці.

Вказане кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_3 після постановлення вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від - 06.01.2022 але до повного відбуття покарання.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 01.06.2020 у справі N 766/39/17(провадження N 51-8867кмо18) при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

При цьому скасування судом апеляційної інстанції такого попереднього вироку в частині покарання з підстав неправильного звільнення від відбування покарання або у зв`язку з необхідністю призначити більш суворе покарання не перешкоджає застосуванню ст. 71 КК, оскільки в такому разі апеляційний суд не спростовує висновків суду першої інстанції щодо винуватості особи у вчиненні злочину і не скасовує вироку в цій частині, а навпаки посилює покарання чи вказує на необхідність його відбування реально.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити йому остаточне покарання, за правилами ст.71 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим із застосуванням ч.1 ст.72 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Обставин, які б суттєво знижували ступінь тяжкості вчиненого проступку та являлись передумовою для застосування до обвинуваченого положень ст.ст.69, 69-1 КК України та ст.75 КК України, судом не встановлено.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати згідно до ст.118-126 КПК України покласти на ОСОБА_3 .

Керуючись статтями 100, 124, 368, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у вигляді арешту строком 2 місяці;

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст.72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Краматорського міського суду від 06.01.2022, перевівши менш суворий вид покарання у вигляді арешту у більш суворий - 2 (два) місяців позбавлення волі, із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту, остаточно призначивши ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) років 7 (сім) місяців.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/108-23/2478-НЗПРАП від 24.02.2023, які, згідно довідки, складають 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 12 копійок.

Речові докази:

- особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP масою 0,30398г (в перерахунку на основу), яку передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Краматорського районного управління ГУНП в Донецькій області знищити;

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська..

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1