У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16березня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 березня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 березня 2023 року відмовлено у задоволення клопотання слідчого. Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 01 травня 2023 року, із забороною цілодобово залишати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки: прибувати за всіма викликами слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Зазначає, що слідчий суддя, обираючи підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не врахував наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Апелянт стверджує, що підозрюваний усвідомлюючи невідворотність покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від відповідальності.

Вказує, що потерпіла та свідок проживають в цьому ж будинку, що і підозрюваний та можуть піддатися впливу, що призведе до зміни наданих ними в ході досудового розслідування показань.

Встановлені слідчим суддею обставини.

СВ ВП № 2 РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000679, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.12.2022 за ч. 2 ст. 121 КК України.

03.03.2023 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Слідчий СВ ВП № 2 ХРУП ГУНП в Херсонській області звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідча суддя зазначила, що ризики передбачені п. п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України є незначними, а прокурором не доведено обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України.

Зазначила, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги, просила задовольнити клопотання слідчого та обрати у відношенні підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний та захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без зміни.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно із приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Водночас ч. 1 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ч. 4. ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Зі змісту оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що вона відповідає приписам вищенаведених норм кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.

Оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не оспорюється, апеляційний суд не переглядає оскаржену ухвалу в цій частині і констатує, що слідчий суддя дійшов вірного висновку, що на даному етапі досудового розслідування підозра його у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України є обґрунтованою.

Разом з тим, суд вважає, що сторона обвинувачення не довела існування підстав, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, існують ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків та потерпілої у цьому кримінальному провадженні .

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Однак, підозрюваний має постійне місце проживання, визнає вину, співпрацює зі слідством.

Тому слідчий суддя дійшов правильного висновку, що встановлені та доведені ризики, не є вагомими та можливо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Апеляційний суд зауважує на тому, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак і для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. 404, 405, 407 ч.3, 422, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 березня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9