Справа № 192/278/20
Провадження № 1-кп/192/4/23
У Х В А Л А

14 квітня 2023 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області клопотання прокурора про визнання очевидно недопустимими доказів сторони захисту під час судового розгляду кримінального провадження №0001325, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 грудня 2017 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 в режимі відеоконференції

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисників обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника цивільного відповідача адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні 14 квітня 2023 року прокурор підтримав подане ним клопотання про визнання очевидно недопустимими доказів сторони захисту, а саме: фотознімків, які були виготовлені обвинуваченим в день ДТП.

З посиланням по рушення вимог ст. 290 КПК України прокурор просив визнати такі докази очевидно допустимими у зв`язку з можливим їх підробленням.

Представник потерпілої підтримав клопотання прокурора, а обвинувачений, його захисник та представник цивільного відповідача заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, ознайомившись з клопотанням прокурора приходить до наступного висновку.

Підстави для визнання доказів недопустимими зазначені в ст. 87 КПК України.

Згідно з пунктами 17, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства та постанов Пленуму Верховного Суду України по питанням судового розгляду кримінальних справ та постановлення вироку» висновки суду по оцінці доказів необхідно викладати в вироках в точних і категоричних судженнях, які б виключали сумніви щодо достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних та виключення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Рішенням Конституційного Суду України № 12-рп/2011 від 20.10.2011 року надано офіційне тлумачення положення першого речення ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, необхідно розуміти так, що обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність», особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На час розгляду даного клопотання про визнання очевидно недопустимими доказами, судовий розгляд кримінального провадження триває, а докази, які проскур просить очевидно недопустимими досліджені судом.

При цьому, очевидної недопустимості доказів, які зазначені в клопотанні прокурора на даній стадії судового провадження, без дослідження їх у взаємозв`язку з іншими доказами, суд не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Докази, які прокурор просить визнати очевидно недопустимими, можуть бути визнані недопустимими під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження шляхом дослідження цих доказів у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили та за умови встановлення підстав, передбачених КПК України.

У частині вимог прокурора про вжиття заходів, передбачених ч. 4 ст. 359 КПК України, суд зазначає, що оскільки надані стороною захисту докази вже були досліджені судом, а під час їх дослідження складнощів з їх ознайомленням у учасників судового провадження не виникало, як не виникало і сумнівів у їх достовірності, оскільки таких заперечень не надходило, тому підстави для вживання судом заходів, про які просить прокурор відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84-94, 369-372 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_4 про визнання доказів очевидно недопустимими.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складений 17 квітня 2023 року.

Головуючий: суддя ОСОБА_1