У Х В А Л А

28 лютого 2023 року суддя-доповідач - суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , отримавши апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 120 181 101 400 019 40 від 27 жовтня 2018 року ОСОБА_2 , який брав участь у судовому провадженні, на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2023 року стосовно ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2023 ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до вище призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09.11.2021 та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з 19.07.2020.

У провадженні вирішена доля речових доказів та стягнуто процесуальні витрати.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні № 120 181 101 400 019 40 від 27.10.2018 ОСОБА_2 , який брав участь у судовому провадженні, подав апеляційну скаргу.

Виходячи з положень п. 1 ч. 1 ст. 392 КПК України, вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2023 стосовно ОСОБА_3 може бути оскаржений і прокурор у провадженні ОСОБА_2 , який брав участь у судовому провадженні, у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 393 КПК України та приписів п. 20 ч. 2, ч. 4 ст. 36 КПК України, має право на подачу апеляційної скарги.

Передбачені ст. 395 КПК України порядок та строк подачі апеляційної скарги прокурором дотримані.

Приписами п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України визначено, що в апеляційній скарзі повинні бути викладені вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Дані вимоги прокурором у кримінальному провадженні № 120 181 101 400 019 40 від 27.10.2018 ОСОБА_2 , який брав участь у судовому провадженні, не дотримані.

Так, як видно з апеляційної скарги прокурора, він просить вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2023 стосовно ОСОБА_3 змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Визначити ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст.185 КК України у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до вище призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09.11.2021 та вироком Лубенського міськрайонного суду Рівненської області від 29.11.2018 та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Зарахувати у строк відбування покарання фактично відбуту частину покарання за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09.11.2021 та вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 29.11.2018.

Водночас, у мотивувальній частині апеляційної скарги прокурор ОСОБА_5 вказує, що "при визначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, в порушення вимог ч. 4 ст. 70 КК України, постанови Об`єднаної Палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 15.02.2021 (справа № 760/26543/17), не врахував зазначений вирок (на 2 абзаці вище є посилання на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 29.11.2018, яким ОСОБА_3 засуджений за ст. 395 КК України на 1 місяць арешту), не зважаючи на те, відбув чи не відбув ОСОБА_6 покарання за вказаним вироком, тобто не застосував закон, який підлягає застосуванню, а отже неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність".

Отже є незрозумілим те, чому при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд мав врахувати чи відбув чи не відбув ОСОБА_6 покарання за вказаним вироком.

Крім того, прокурор в мотивувальній частині апеляційної скарги взагалі не посилався на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09.11.2021, тоді як вказав щодо нього в резолютивній частині з вимогою його врахування при застосуванні ч. 4 ст. 70 КК України до ОСОБА_3 .

Як випливає з матеріалів досліджуваного кримінального провадження, ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - 26.10.2018.

Після цього він дійсно засуджувався:

- 29.11.2018 Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за ст. 395 КК України на 1 місяць арешту;

- 29.05.2019 Демидівським районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік;

- 03.09.2019 Демидівським районним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки; зі скасування звільнення та направлення ОСОБА_3 в місця позбавлення волі на підстави ухвали Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07.05.2020;

- 04.10.2021 Демидівським районним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 9 місяців позбавлення волі;

- 09.11.2021 Дубенським міськрайонним судом Рівненської області ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 146, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Проте, прокурор ОСОБА_2 жодним чином не обґрунтовує чому оскаржуваний вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2023 стосовно ОСОБА_3 підлягає зміні та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України підлягає приєднанню невідбута частина покарання саме за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 29.11.2018, арешт за яким обвинувачений відбув - 15.02.2019 та який вже не враховувався наступними вироками від 29.05.2019, 03.09.2019, 04.10.2021, 09.11.2021 щодо нього.

Не запропонував прокурор свого бачення і щодо зарахування у строк відбування покарання фактично відбуту частину покарання за вироками Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 29.11.2018 та від 09.11.2021, лише узагальнюючи пославшись на це.

За наведеним, слід дійти висновку, що апеляційна скарга прокурора містить такі недоліки, які перешкоджають відкриттю апеляційного провадження, оскільки є невизначними межі апеляційної скарги, що підлягають перегляду в апеляційній інстанції на підставі ч. 1 ст. 404 КПК України, а тому апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 120 181 101 400 019 40 від 27.10.2018 ОСОБА_2 , який брав участь у судовому провадженні, на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2023 стосовно ОСОБА_3 необхідно залишити без руху та надати прокурору достатній строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 398, 399 КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 120 181 101 400 019 40 від 27 жовтня 2018 року ОСОБА_2 , який брав участь у судовому провадженні, на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2023 року стосовно ОСОБА_3 - залишити без руху.

Встановити прокурору ОСОБА_2 строк для усунення недоліків апеляційної скарги терміном в 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали направити прокурору ОСОБА_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_1