465/3775/14-к
1-кс/465/2036/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.12.2022 року слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в порядку ст.174 КПК України -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст.174 КПК України, в якій просить зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладений в рамках кримінального провадження № 0000324 постановою слідчого Франківського РВ ЛМУ ГУМВС у Львівській області від 17.09.2012 року, мотивуючи тим, що ОСОБА_4 її батьку на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . В рамках кримінального провадження № 0000324 постановою слідчого Франківського РВ ЛМУ ГУМВС у Львівській області від 17.09.2012 року було накладено арешт на дану квартиру. ІНФОРМАЦІЯ_1 Лагунов ОСОБА_5 помер. Після смерті її батька ОСОБА_6 відкрилася спадщина, з приводу чого вона звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини. Оскільки існує від 17.09.2012 року арешт на зазначену квартиру відповідна інформація(реєстраційний № обтяження 13021059 від 20.09.2012 зареєстрований п`ятою Львівською державною нотаріальною конторою) значиться Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому не можуть вчиняти будь-яких дій щодо арештованого майна. Зазначає, що досудове слідство у даному кримінальному провадженні ведеться більше 11 років, тому на її думку такі дії слідства грубо порушують її права та інтереси, зокрема арешт такого майна позбавляє її право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю та можливістю виконати рішення Франківського районного суду м.Львова по справі №2-2830/10. Тому вважає, що арешт накладений на квартиру накладено необґрунтовано і в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, оскільки вже давно наступила інша потреба: сплати заборгованості та виконання рішення Франківського районного суду м.Львова по справі №2-2830/10, а тому просить її клопотання задовольнити.

Заявник в судове засідання не з`явилась, однак по справі подала електронну заяву, в якій просить клопотання розглядати без її участі, клопотання підтримує та просить його задоволити.

Представник Львівського РУП №2 ГУ Національної поліції у Львівській області та прокурор в судове засідання не з`явилися, хоч належно повідомлені про день, час та місце слухання справи.

З врахуванням наявних матеріалів клопотанняи, поданої заяви, вважаю за можливе здійснити розгляд клопотання без участі вказаних вище осіб, оскільки неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду даного клопотання

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Розглянувши дане клопотання, дослідивши матеріали клопотання та додатки до такого, в їх сукупності, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Встановлено, що СВ Львівського РУП №2 ГУ Національної поліції у Львівській області розслідується кримінальне провадження № 0000324 від 01 лютого 2013 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Однак, із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, інформаційна довідка від 09.02.2018 року №113510032 (а.с.10-11) вбачається тим обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження 13021059: зареєстровано 20.09.2012 15:58:10 за №13021059 реєстратором: п`ята Львівська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: постанова про накладення арешту на майно, 17.09.2012 року Франківський РВ ЛМУ ГУМВС у Львівській області, об`єкт обтяження: квартира: АДРЕСА_2 , власник: ОСОБА_4 та заявник: СВ Франківського РВ.

З наданих заявником копій документів: заповіту від 03.05.1999 року, свідоцтва про свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 14.05.2022 року, свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 07.07.1964 року та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №69306179 від 27.06.2022 року(а.с.5-8) вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 Лагунов ОСОБА_5 помер. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, з приводу чого заявник ОСОБА_3 , як спадкоємець звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 126 КПК України 1960 року, який був чинний на рішення про накладення арешту, забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії.

Відповідно до ч.6 ст. 126 КПК України 1960 року, накладання арешту скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Відповідно до ч.1 п.8 ст. 324 КПК України 1960 року питання про майно, описане для забезпечення цивільного позову, чи можливої конфіскації майна, вирішується при постановленні вироку.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 409 КПК України 1960 року питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються судом, який постановив вирок.

Відповідно до ст. 411 КПК України 1960 року, питання, зв`язані судом з виконанням вироку вирішуються судом у судовому засіданні з участю прокурора.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України №11 від 21.12.1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконаннями вироків» із змінами та доповненнями, в порядку, передбаченому ст. 411 КПК України, суди вправі вирішувати питання про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні вироку чи відмови у позові або незастосуванні конфіскації вироком ці заходи не скасовані.

Відповідно до положень, що містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.1990 року "Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, повязаних з виконанням вироків", арешт накладений на майно, скасовується, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. Суд зобов`язаний дослідити докази, що підтверджують наявність обставин, які мають значення для правильного вирішення питань, що виникли у процесі виконання вироку.

У відповідності до положень ст.5 КПК України, процесуальне рішення приймається судом згідно з положеннями КПК України, чинними на момент початку виконання процесуальної дії або прийняття такого рішення.

Так, з 20 листопада 2012 року набрав чинності Кримінальний процесуальний кодекс України 2012 року, а тому з дня набрання його чинності, Кримінально-процесуальний кодекс України з наступними змінами в редакції 1960 року не діє.

Відповідно до п.9 розділу 11 Перехідних положень КПК України 2012 року, арешт майна, застосований під час досудового слідства до дня набрання чинності КПК 2012 року, продовжує свою дію до моменту його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності КПК України 2012 року.

Відповідно до Інформаційного листа ВССУ № 1735/0/4-12 від 26.11.2012 року «Про деякі питання застосування розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України» роз`яснено судам, що запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до набрання чинності КПК, продовжують свою дію у порядку КПК 1960 року. Зміна, скасування чи припинення (окрім продовження) таких запобіжних заходів, арешту майна, відсторонення від посади, незважаючи на набуття чинності новим процесуальним законом (тобто 20 листопада 2012 року чи пізніше), відбувається згідно з п. 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК у порядку, передбаченому КПК 1960 року.

Так, постанова про накладення арешту на майно прийнята слідчим 17.09.2012 року, тобто до набрання чинності новим КПК України.

Отже, виходячи із п.9 розділу 11 Перехідних положень КПК України 2012 року, постанова про арешт майна продовжує свою дію до цього часу.

Проте положеннями КПК України 1960 року передбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна на стадії досудового слідства лише в межах провадження у кримінальній справі - або одночасно з винесенням постанови про її закриття (частина перша статті 214), або раніше, якщо в застосуванні відповідного заходу відпаде потреба (частина шоста статті 126).

Інституту судового контролю за дотриманням прав і свобод людини під час досудового розслідування КПК України 1960 року не містив. Прийняття судом рішення щодо арешту майна як засобу забезпечення цивільного позову та/або можливої конфіскації, з огляду на зміст пункту сьомого частини першої статті 253, пункту восьмого частини першої статті 324, частини тринадцятої статті 335 цього Кодексу передбачалося лише після прийняття рішення про призначеннядо судового розгляду та під час постановлення за результатами такого розгляду вироку у кримінальній справі, направленій до суду з обвинувальним висновком.

Згідно зі статтею 174 КПК України 2012 року підозрюваний, обвинувачений, їх захисник або законний представник, так і інший власник або володілець майна вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, в тому числі на тій підставі, що в подальшому у застосуванні відповідного заходу відпала потреба.

Проте слідчий суддя, як і прокурор, наділений повноваженнями приймати рішення про припинення цього заходу виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, встановленому КПК України 2012 року. Процедури вирішення означених питань за межами кримінального провадження КПК України не передбачає.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу Україні, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Отже, порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлено статтею 174 КПК України 2012 року, і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.

Так, арешт на спірне нерухоме майно було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній на підставі положень КПК України 1960, оскільки постанова слідчим була винесена 17.09.2012 року, а новий КПК України набрав чинності 20 листопада 2012 року.

Таким чином, спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна на яке накладено арешт розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відтак, якщо арешт майна було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі на підставі положень КПК України1960 року і при цьому згідно з пунктом 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, то розгляд справи повинен відбуватися в порядку цивільного судочинства.

Такий правовий висновок узгоджуються з правовою позицією ВСУ у постановах від 24.04.2019 № 2-3392/11, від 15.05.2019 року у справі № 372/2904/17-ц та від 15.05.2013 року № 6-26цс13.

Позиція Великої Палати Верховного Суду стосовно юрисдикційної підсудності щодо зняття арешту з майна накладеного в рамках кримінального провадження залишається не змінним - розглядається у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку, навіть за умови, що особа (власник) не є учасником кримінального провадження якщо арешт на майно було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі на підставі положень КПК України 1960 року, а не КПК України 2012 року, то спір повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до висновку Великої палати Верховного Суду викладеного у справі №911/1247/18 від 21.08.2019 року, вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до положень статті 19 ЦПК України, статті 20 ГПК України можуть бути вирішені судом цивільної чи господарської юрисдикції. Захист майнового права фізичною чи юридичною особою відповідно до вимог ЦПК України може здійснюватись в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, оскільки з наданих матеріалів вбачається, що арешт майна, про скасування якого просить заявник ОСОБА_3 був застосований під час слідства до набрання чинності КПК України 2012 року, враховуючи, що такі процесуальні рішення уповноважених посадових осіб органу досудового розслідування щодо арешту майна, про які зазначено в клопотанні, не можуть бути на даний час предметом розгляду, а скасування арешту, накладеного у такий спосіб, не відноситься до повноважень слідчого судді у розумінні положень ст. 174 КПК України, а також те, що Перехідними положеннями чинного КПК України чітко визначено порядок вирішення питань про скасування арешту майна, у зв`язку з чим слід відмовити у задоволенні даного клопотання.

Разом з тим, заявнику слід роз`яснити, що заявник не позбавлена права звертатися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту в цивільно-правовому порядку, з урахуванням правових позицій, наведених у постанові Верховного Суду України від 15.05.2013 року за результатом розгляду цивільної справи № 6-26цс13.

Керуючись ст.ст. 5, 107, 170-174, 369, 370, 372, 395 КПК України, п. 9 розділу ХІ КПК України,-

УХВАЛИВ:

у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в порядку ст.174 КПК України - відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1