Справа № 130/676/22
Провадження №11-кп/801/1212/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2022 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7
в режимі відеоконференції обвинуваченого ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Могилів Подільський Вінницької області, житель АДРЕСА_1 , непрацюючого, з професійно - технічною освітою, неодруженого, військовозобов`язаного, раніше судимого: 28.02.2011 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до 240 годин громадських робіт; 09.11.2012 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 122, ч.2 ст. 389 КК України, із застосуванням ст.ст.70, 71 КК України до 1 року 7 місяців 10 днів позбавлення волі; 22.04.2016 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; 05.05.2017 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі; 13.09.2018 Тиврівським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 13.04.2021 на підставі ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 05.04.2021 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 3 місяці 3 дні.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 мотивовано тим, що враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, те, що при іншому запобіжному заході обвинувачений може уникати явки до суду, що унеможливить належний розгляд справи у розумні строки, доцільно продовжити строк тримання під вартою до завершення апеляційного розгляду.

Заслухавши думку прокурора, який просив задовольнити його клопотання, адвоката та обвинуваченого ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення клопотання прокурора, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави, суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.10.2022, яким засуджено ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців та вказаним вироком залишено обраний раніше запобіжний захід у виді тримання під вартою до 11.12.2022.
З огляду на те, що завершити розгляд поданої апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції до спливу строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 є неможливим, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, на думку суду апеляційної інстанції, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість кримінального правопорушення, в скоєнні якого він обвинувачуються, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.
Обставинами, що вказують на продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність вироку суду, яким обвинувачений засуджений за вчинення тяжкого злочину до 8 років 6 місяців позбавлення волі та являє виключну небезпеку для суспільства.
Продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_8 до завершення апеляційного розгляду на думку колегії суддів не суперечить і практиці Європейського Суду з прав людини. Згідно з п. а ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ОСОБА_8 є законно ув`язненими після його засудження компетентним судом.
Продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п. 70).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

З огляду на наведене вище колегія суддів вважає, що ризики, встановлені під час застосування запобіжного заходу не припинились, через що можливо та доцільно продовжити термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, наявні підстави для продовження раніше застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до завершення апеляційного розгляду.
Ураховуючи вищенаведене, клопотання прокурора є обґрунтованим, підлягає до задоволення.
Керуючись ст.405 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
клопотання прокурора задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до завершення апеляційного розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_9