ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/1750/22 Номер провадження 11-сс/814/382/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

27 лютого 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

скаржника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про відвід суддів по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Полтавського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2022 року ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою слідчого судді Полтавського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність слідчих та прокурорів Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР.

На ухвалу слідчого судді скаржник подав апеляційну скаргу, яка призначена до апеляційного розгляду.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_7 заявив відвід суддям головуючому судді ОСОБА_2 та членам колегії суддів Полтавського апеляційного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , з підстав, що зазначені суддів вже приймали рішення стосовно нього по іншим скаргам.

Заслухавши скаржника про відвід суддів, думку прокурора про безпідставність заяви, перевіривши надані матеріали та обьговоривши доводи заяви про відвід, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 124 Конституції України передбачає, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Згідно ст.126 Конституції України, незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

Пункт 2 частини першої статті 75 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1492-VIII від 07.09.2016\

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Практика цього Суду свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують «очевидні» факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (п. 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність «обґрунтованості» сумніву в неупередженості суду (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; п. 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; п. 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»,).

Європейський суд з прав людини в п. 49 рішення у справі «Білуха проти України» вказав, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно об`єктивного критерію цей Суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п. 52 рішення у справі «Білуха проти України»).

Оцінюючи доводи апелянта в питанні відводу судді у цьому провадженні, колегія суддів виходить із двох критеріїв, процесуального і матеріального.

Так в контексті процесуального критерію, колегія суддів звертає увагу, що всі докази в межах кримінального провадження і в тому числі, які можуть свідчити про упередженість судді, мають бути отримані у належний процесуальний спосіб. Участь суддів в інших провадженнях за скаргами ОСОБА_7 не є підставою для їх відводу.

За обставин коли скаржником не представлено жодного переконливого доказу на обгрунтування підстав відводу суддів, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні відводу.

Керуючись ст.81 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні клопотання скаржника ОСОБА_7 про відвід суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала остаточно й оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4