ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/3648/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1488/22 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.537, 539 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Валківського районного суду Харківської області в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 20 липня 2022 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 20 липня 2022 року заяву засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з відбуттям строку покарання 24.12.2021 року залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням районного суду засуджений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу суду першої інстанції, уточнити (конкретизувати) дату звільнення від відбування покарання враховуючи ухвали Полтавського апеляційного суду від 11.02.2022 року та 25.01.2022 року.
В обґрунтування своєї апеляційні вимоги обвинувачений посилається на наявність підстав для зарахування строку його попереднього ув`язнення в строк покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі, а тому вважає, що ним вже відбуте покарання, призначене судом.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з відомостей матеріалів судового провадження, засуджений ОСОБА_7 відбуває в Державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)» покарання, призначене вироком суду Октябрського району міста Могильова від 12.12.2017 р., за яким останнього засуджено за ч.2 ст.411 КК до 2 років позбавлення волі. У відповідності до ч.1 ст.73 КК до покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком суду Смолевічського району Мінської області від 02.09.2016 року у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі та остаточно за сукупністю вироків призначено 5 років 4 місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у виконавчій колонії в умовах строгого режиму.
Ухвалою Могільовського обласного суду від 29.02.2018 року вирок суду Октябрського району міста Могильова від 12.12.2017 р. залишено без змін.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.06.2018 року було задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Республіки Білорусь у відповідність із законодавством України, стосовно громадянина України ОСОБА_7 .
Відповідно до зазначеної ухвали ОСОБА_7 вирішено вважати засудженим за ст.391 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 12.12.2017. Зараховано в строк відбування покарання засудженому строк попереднього ув`язнення з 27.11.2017 року по 11.12.2017 року.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 25.01.2022 року зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 27.11.2017 року по 29.02.2018 року у строк відбуття покарання із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. В іншій частині ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.06.2018 року залишено без змін.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції що станом на 20.07.2022 року ОСОБА_7 не відбуто покарання, призначене за вироком суду Октябрського району міста Могильова від 12.12.2017 року, а отже відсутні підстави вважати засудженого таким, що відбув покарання за вироком суду.
Апеляційні доводи засудженого про те, що йому належить зарахувати у строк відбування покарання за вироком вироком суду Октябрського району міста Могильова від 12.12.2017 р. строк попереднього увязнення за вироком суду Смолевічського району Мінської області від 02.09.2016 року, на переконання колегії суддів, є помилковими та безпідставними, з наступних підстав.
Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 10 серпня 2017 року клопотання Міністерства юстиції України задоволено; вирок суду Смолечівського району Мінської області від 02 вересня 2016 року з урахуванням змін внесених апеляційною ухвалою судової колегії Мінського обласного суду від 25 листопада 2016 року , яким ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна за вчинення злочину , передбаченого частиною 4 статті 205 КК Республіки Білорусь , приведено у відповідність до законодавства України. Постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за частиною 5 статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців з конфіскацією належного майна.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 11.02.2022 року, з урахування ухвали від 19.03.2021 року про виправлення описки, на підставі ст.72 ч.5 КК України (в ред.Закону № 838 від 26.11.2015 року), засудженому ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, за яким його засуджено вироком суду Смолечівського району Мінської області від 02.09.2016 року, зараховано час перебування під вартою з 07.11.2015 року по 25.11.2016 року із розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення волі.
В той же час, вироком суду Октябрського району міста Могильова від 12.12.2017 р., за яким ОСОБА_7 засуджено до остаточного покарання з урахуванням положень ч.1 ст.73 КК Республіки Білорусь та до покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком суду Смолевічського району Мінської області від 02.09.2016 року.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.06.2018 року було задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Республіки Білорусь у відповідність із законодавством України та ОСОБА_7 визначено вважати засудженим за ст.391 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 12.12.2017 року.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 25.01.2022 року до ОСОБА_7 застосовані положення ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VІІІ від 26.11.2015 року) та йому зараховано за вироком вироком суду Октябрського району міста Могильова від 12.12.2017 р. строк попереднього ув`язнення з 27.11.2017 року по 29.02.2018 року у строк відбуття покарання із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Тобто, з цих положень слідує, що суд до нового покарання лише повністю або частково приєднує невідбуту частину за попереднім вироком.
Згідно ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII , зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Отже , апеляційні доводи засудженого про зарахування строку попереднього ув`язнення з 07.11.2015 року по 25.11.2016 року (строк попереднього ув`язнення за вироком суду Смолечівського району Мінської області від 02.09.2016 року) до строку покарання, яке він відбуває на теперішній час за вироком вироком суду Октябрського району міста Могильова від 12.12.2017 року, є суб`єктивними та безпідставними, оскільки за змістом ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VІІІ від 26.11.2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення, у разі засудження до позбавлення волі, провадиться в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.
З огляду на викладене, колегія суддів не може погодитись з апеляційною вимогою засудженого про необхідність скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду першої інстанції за доводами, що містяться в апеляційній скарзі ОСОБА_7 , внаслідок чого вона не підлягає задоволенню.
Поряд з цим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 20.07.2022 року стосовно ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 20 липня 2022 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді