10.01.2023 Справа № 696/316/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 cічня 2023 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника обвинувачених ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка об`єднане кримінальне провадження № 0000241 від 05 травня 2022 року, № 0000293 від 23 травня 2022 року, № 0000628 від 15 серпня 2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Очхамури Кобулецького району Автономної Республіки Аджарії у складі Грузії, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, учасником бойових дій, депутатом, ліквідатором наслідків аварії ЧАЕС, інвалідом не являється, не одружений, непрацюючий, на утриманні малолітніх дітей не має, раніше судимий, а саме:

1) 19 серпня 1996 року Кам`янським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 140 КК України до 6 місяців позбавлення волі. Зараховано в строк з 12 червня 1996 року по 13 червня 1996 року. Звільнився 12 грудня 1996 року по відбуттю строку покарання;

2) 09 вересня 1997 року Смілянським міським судом Черкаської області за ч. 2 ст. 141 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна. Звільнився 25 липня 2000 року по відбуттю строку покарання;

3) 10 грудня 2001 року Кам`янським районним судом Черкаської області за ст. 395 КК України до 2 місяців арешту. Звільнився 07 березня 2002 року по відбуттю строку покарання;

4) 19 березня 2003 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України (2001 року) від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки, звільнений із зали суду;

5) 02 жовтня 2003 року Смілянським міським судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано частково невідбуте покарання 1 рік 6 місяців за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2003 року та остаточно призначено до відбуття 5 років позбавлення волі. Звільнився 02 серпня 2007 року умовно-достроково, невідбутий строк 11 місяців 23 дні;

6) 18 листопада 2009 року Чигиринським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 395, ч. 2 ст. 121, ст. 70 КК України до 8 років 9 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Смілянського міського суду Черкаської області від 02 жовтня 2003 року та остаточно призначено до відбуття 9 років 6 місяців позбавлення волі. Згідно ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 29 червня 2010 року вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2009 року змінено на підставі ч. 2 ст. 365 КПК України в частині визначення остаточного покарання за сукупністю злочинів. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за

новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Смілянського міського суду від 02 жовтня 2003 року та остаточно визначено до відбуття 8 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 15 серпня 2014 року умовно-достроково, невідбутий строк - 1 рік 11 місяців;

7) 22 травня 2015 року Кам`янським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України, закрите в зв`язку із відмовою від обвинувачення за п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України;

8) 29 грудня 2015 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано частково невідбуте покарання 6 місяців за вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2009 року та остаточно призначено до відбуття 5 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України (КП № 0000241 від 05 травня 2022 року), ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України (КП № 0000293 від 23 травня 2022 року), ч. 3 ст. 185 КК України (КП № 0000628 від 15 серпня 2021 року);

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Сміла Черкаської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта середня, незаміжньої, на утриманні малолітніх дітей не має, інваліда ІІІ групи, раніше судимої, а саме:

1) 17 квітня 2012 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбуття покарання з випробуванням іспитовим строком на 2 роки. Звільнена 20 травня 2014 року ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 травня 2014 року у зв`язку із закінченням іспитового строку;

2) 30 грудня 2014 року Смілянським міс ькрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнена умовно-достроково на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 січня 2019 року на 2 роки 6 місяців 24 дні;

3) 04 жовтня 2022 року Кам`янським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 121 КК України, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2014 року, остаточно призначено покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України (КП № 0000293 від 23 травня 2022 року), -

в с т а н о в и в :

Указом Президента України Верховного головнокомандувача Збройних Сил України ОСОБА_7 від 24 лютого 2022 року № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ХІ введено воєнний стан на всій території України, який у подальшому продовжений. ОСОБА_4 , маючи незняту та непогашену судимість за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, згідно вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 грудня 2015 року, достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, повторно, 07 квітня 2022 року, близько 20 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на території домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_8 , при раптово виниклому конфлікті, поштовхом, збив з ніг ОСОБА_9 , який перебував на території подвір`я вищевказаного будинку, у якого під час падіння з кишені випав мобільний телефон марки «Samsung J7» моделі SM-НОМЕР_1», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/124-22/4634-ТВ від 19 травня 2022 року становить 2000 грн. 00 коп. ОСОБА_4 , виявивши на землі вказаний мобільний телефон,

скориставшись безпорадним станом та неуважністю ОСОБА_9 , повторно, умисно, таємно, з корисливих спонукань, в умовах воєнного стану, викрав даний мобільний телефон, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши ОСОБА_9 матеріальних збитків на суму 2000 грн. 00 коп.

Таким чином, за вказаних обставин ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Також встановлено, що ОСОБА_4 , діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_5 , 23 травня 2022 року, близько 19 год. 40 хв., перебуваючи в будинку по АДРЕСА_4 , що належить потерпілому ОСОБА_10 , умисно, таємно, із корисливих мотивів в умовах воєнного стану (оголошеного Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року та продовженого Указом Президента України № 133/2022 від 15 березня 2022 року), заволодів мобільним телефоном «LG-Т315i», вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчого експерта від 03 червня 2022 року станом на 23 травня 2022 року становить 341 грн. 33 коп., в той час як ОСОБА_5 заволоділа роутером «TP-Link TL-WR820N», вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчого експерта від 01 червня 2022 року станом на 23 травня 2022 року становить 333 грн. 33 коп., та продовжуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужого майна з господарської споруди, яка розташована на території вказаного домоволодіння, умисно, таємно, із корисливих мотивів викрала велосипед марки «Україна», вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчого експерта від 01 червня 2022 року станом на 23 травня 2022 року становить 733 грн. 33 коп., та електричну дрель марки «Bosh ZIJ-ІЗ», вартість якої відповідно до висновку судово-товарознавчого експерта від 03 червня 2022 станом на 23 травня 2022 року становить 475 грн. 00 коп., які належать потерпілому, однак не довела злочин до кінця, оскільки була затримана свідками події.

ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужого майна з господарської споруди, яка розташована на території вказаного домоволодіння, умисно, таємно, із корисливих мотивів викрав «мідний провід», вартість якого відповідно до висновку судово- товарознавчого експерта від 15 червня 2022 року станом на 23 травня 2022 року становить 150 грн. 27 коп., які належать потерпілому, однак не довів злочин до кінця, оскільки був затриманий свідками події.

Таким чином, за вказаних обставин ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, -закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинений за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

Окрім того, ОСОБА_4 , будучи неодноразово судимим за корисливі злочини, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив корисливий злочин.

Так, в ніч з 13 на 14 серпня 2021 року в невстановлений слідством час, ОСОБА_4 , перебуваючи на території комплексу будівель промислової зони, що розташований по АДРЕСА_5 , повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно, з особистих корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, таємно, шляхом демонтажу віконної рами, проник до складського приміщення, яке належить ОСОБА_11 , звідки викрав алюмінієвий електричний кабель потужністю 0,8 кВт, довжиною 5,3 м, непридатний для використання, вагою 1,8 кг, ринкова вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/124-22/9552-ТВ від 06 вересня 2022 року становить 36 грн. 66 коп. за 1 кг брухту алюмінію, на загальну суму 65 грн. 99 коп., брухт чорного металу вагою 16,8 кг, ринкова вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/124-22/9553-ТВ від 06 вересня 2022 року становить 7 грн. 56 коп. за 1 кг брухту чорних металів, на загальну суму 127 грн. 01 коп., та бухту в`язальної металевої неоцинкованої проволоки, товщиною 2 мм, вагою 29 кг, придатної для використання, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/124-22/9554-ТВ від 08 вересня 2022 року становить 2218 грн. 79 коп., після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В результаті своїх злочинних дій завдав ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 2411 грн. 88 коп. Таким чином, за вказаних обставин ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене, ч. 3 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення, вчинена повторно.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою вину в пред`явлених обвинуваченнях визнали повністю, обставини вчинених ними кримінальних правопорушень, що зазначені в обвинувальних актах, не оспорюють та підтвердили їх.

Від потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 до суду надійшли заяви, в яких вони просили розгляд справи провести без їхньої участі, претензій морального чи матеріального характеру не мають, при обранні міри покарання обвинуваченим покладаються на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, переконавшись, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, перевіривши добровільність їх позиції, роз`яснивши наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення права оскаржити в апеляційному порядку визнані ними обставини вчинення кримінальних правопорушень, що викладені в обвинувальному акті, беручи до уваги визнання обвинуваченими своєї вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень у повному обсязі, зважаючи на те, що жодним учасником судового провадження не оспорено винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та визначені обвинуваченням обставини їх вчинення, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, суд вважає можливим застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України та визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежується допитом обвинувачених та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особи обвинувачених.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Наведене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Судовий розгляд проведено в межах висунутих обвинувачень відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

В ході судового розгляду суд дійшов висновку, що вина обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження і кваліфікує дії:

-ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану; за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинений за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану; за ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення, вчинена повторно;

-ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинений за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особливості конкретних кримінальних правопорушень й обставини їх вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінальних

правопорушень і після їх вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та

вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкцій ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,відповідно до положень Загальної частини цього ж Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку, з огляду на висновок досудової доповіді Черкаського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області про неможливість виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, у межах, встановлених у санкціях вказаних частин цих статей, яке буде, на думку суду, необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України необхідно визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винної, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженої, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженою. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_5 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК Українивідповідно до положень Загальної частини цього ж Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винної, яка за місцем проживання характеризується посередньо, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, в судовому засіданні негативно оцінила власну протиправну поведінку, з огляду на висновок досудової доповіді Черкаського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області про неможливість виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або

обмеження волі на певний строк, реалізуючи принцип законності, справедливості та

індивідуалізації покарання, суд вважає необхідним і достатнім призначити їй покарання за ч. 2

ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, у межах, встановлених у санкції вказаної частини цієї статті, яке буде, на думку суду, необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, до ухвалення вироку Кам`янського районного суду Черкаської області від 04 жовтня 2022 року, яким останню засуджено та остаточно призначено покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі, то, у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, суд вважає необхідним визначити остаточне покарання ОСОБА_5 за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань.

Дані покарання, на переконання суду, відповідатимуть їхній меті, гуманності, справедливості і не потягнуть за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя осіб повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав осіб, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 року; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 року; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 року).

Визначені судом покарання для ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особами винних, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненим порушенням, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінальних правопорушень та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особами винних.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинувачених слід залишити без змін та продовжити строк його дії до набрання вироком законної сили.

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

Питання про речові докази вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати вирішується в порядку ст.ст. 124, 126 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор».

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання, тобто з 23 травня 2022 року, і зарахувати відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 23 травня 2022 року, із розрахунку день за день.

Визнати ОСОБА_5 винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Кам`янського районного суду Черкаської області від 04 жовтня 2022 року, остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді 5 (п`яти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор».

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня її затримання, тобто з 23 травня 2022 року, і зарахувати відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 23 травня 2022 року, із розрахунку день за день.

Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні:

-мобільний телефон марки «Samsung J7» моделі SM-НОМЕР_1», який передано під схоронну розписку ОСОБА_9 , - залишити у власності останнього;

-сейф-пакет 5429770 із слідами папілярних візерунків, сейф-пакет INZ 2002286, в якому знаходиться відрізок темної дактилоплівки, які передані на зберігання до кімнати речових доказів відділу № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, - знищити;

-сейф-пакет PSP3105002, в якому знаходиться мідний кабель, який повернуто потерпілому ОСОБА_10 , - залишити у власності останнього;

-сейф-пакет PSP 3105009, в якому знаходяться кросівки, які було вилучено у ОСОБА_4 , які повернуто йому під розписку, - залишити у власності останнього;

-бухту в`язальної металевої проволоки, алюмінієвий електричний кабель та мішок з брухтом чорного металу, які передано під схоронну розписку власнику ОСОБА_11 , - залишити у власності останнього.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз:

-№ СЕ19/124-22/4634-ТВ від 19 травня 2022 року в розмірі 686 (шістсот вісімдесят шість) грн. 48 коп.;

-№ СЕ-19/124-22/9552-ТВ від 06 вересня 2022 року - 377 (триста сімдесят сім) грн. 56 коп.;

-№ СЕ-19/124-22/9553-ТВ від 06 вересня 2022 року - 377 (триста сімдесят сім) грн. 56 коп;

-№ СЕ-19/124-22/9554-ТВ від 08 вересня 2022 року - 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 12 коп.;

-№ СЕ-19/124-22/9555-ТВ від 08 вересня 2022 року - 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз:

-судово-трасологічної експертизи в розмірі 4393 (чотири тисячі триста дев`яносто три) грн. 44 коп.;

-судово-дактилоскопічної експертизи - 2539 (дві тисячі п`ятсот тридцять дев`ять) грн. 96 коп.;

-судово-товарознавчої експертизи - 2128 (дві тисячі сто двадцять вісім) грн. 08 коп.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Кам`янський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України дане судове рішення не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1