провадження № 1-кс/336/254/2023
УХВАЛА

Іменем України

10 березня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника потерпілої особи адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах потерпілої особи ОСОБА_4 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 336/7550/22 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ст. 118 КК України, -

за участі:

прокурора ОСОБА_7

представника потерпілої особи - адвоката ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6

встановив:

В провадженні судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження ЄУН 336/7550/22 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ст. 118 КК України.

Потерпілою особою в даному кримінальному провадженні є ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , перебуваюча з 20 січня 2023 року на військовій службі Збройних Сил України.

Відповідно до Ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2023 року в справі № 336/7550/22 (провадження № 1-кп/336/484/2023) - грошове стягнення у розмірі 0,5 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у розмірі 1 362,00 грн. за ініціативою головуючої в судовому засіданні судді - ОСОБА_5 застосовано відносно потерпілої особи - ОСОБА_4 саме за неповідомлення суду про зміну місця проживання.

Про наявність вказаної Ухвали суду стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень 08.03.2023 року при підготовці процесуальних документів по даній справі.

При ініціюванні головуючою в судовому засіданні - суддею ОСОБА_5 клопотання про накладення грошового стягнення було проігноровано слідуюче: - 25 січня 2023 року проводилося підготовче засідання вперше; - 25 січня 2023 року була масштабна повітряна тривога, яка тривала з самого ранку до 11 год. 10 хв. - вказана обставина є також самостійною підставою для нез`явлення до суду, а також відсутності підстав для притягнення до будь-якої дисциплінарної відповідальності та накладення грошового стягнення; - відсутність в суду інформації щодо зміни місця проживання Потерпілої особи; - невжиття судом будь-яких заходів щодо з`ясування причин нез`явлення Потерпілої особи до суду в зазначений час; - наявність представника Потерпілої особи в даній справі.

Представник потерпілої особи зазначає, що головуючою в судовому засіданні - суддею ОСОБА_5 було ініційовано клопотання про накладення грошового стягнення відносно Потерпілої особи - ОСОБА_4 не з метою виховної поведінки, а виключно для матеріальних втрат та неприязності до потерпілої особи.

Зважаючи на вищевказане та враховуючи обставини прийняття вказаної Ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя віл 25.01.2023 року - в Потерпілої особи виникли обґрунтовані сумніви щодо неупередженості судді - ОСОБА_5 .

Посилаючись на п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України - слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Вказана заява про відвід судді, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передана в провадження судді ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник потерпілої особи підтримав заяву про відвід судді з підстав наведених в письмовій заяві та просив її задовольнити, оскільки у нього є сумніви в об`єктивності та неупередженості судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 . Крім того, представник потерпілої особи додатково зазначив, що йому відомо, що обвинувачений спілкувався з особою на прізвище ОСОБА_8 та вказував, що в нього з судом все домовлено та максимум, що йому буде присуджено це штраф.

Прокурор при вирішенні вказаного питання покладався на розсуд суду.

Обвинувачений вказав, що в нього претензій до судді не має, він вчасно отримує судові повістки та з`являється в судові засідання. Він ні з ким не спілкувався, щодо судового процесу, особу на прізвище ОСОБА_8 взагалі не знає, та в місті Оріхів довгий час не з`являвся.

Інші особи в судове засідання не з`явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду даної заяви про відвід судді.

Заслухавши пояснення представника потерпілої особи, думку прокурора та обвинуваченого, дослідивши заяву про відвід судді та додані до заяви документи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, викладені у статті 75 КПК України, і їх перелік є вичерпним.

Статтями 75, 76 КПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Відповідно до ч.5 ст.80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.7 ст.56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-ІV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Презумпція особистої неупередженості діє до тих пір, поки не доведено інше.

Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Веттштайн проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

У висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

З заяви про відвід судді та доданих до неї документів слідує, що представник потерпілої особи обґрунтовує заяву про відвід судді тим, що він не погоджується з процесуальним рішенням судді, який розглядає кримінальне провадження ЄУН 336/7550/22 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ст. 118 КК України, а саме ухвалою суду про накладення грошового стягнення на потерпілу особу за неповідомлення суду про зміну місця проживання.

Пункт 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачає, що суддя, не може брати участь у кримінальному провадженні якщо існують обставини, які викликають сумнів в його неупередженості.

Такі обставини повинні об`єктивно існувати, а не бути надуманими.

Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Із змісту заяви про відвід судді, суддею не встановлено наявність обставин, які б викликали сумніви в неупередженості та необ`єктивності судді.

Незгода з процесуальними діями чи рішеннями судді не є підставою для відводу судді.

Як зазначив Європейський суд у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland, заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» Pullar v. theUnitedKingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі ВеттштайнаWеttstеіn проти Швейцарії, п. 43).

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект, а саме наявність безсторонності, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Дослідивши доводи представника потерпілої особи про відвід судді ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 336/7550/22, суддя приходить до висновку, що наведені в заяві підстави відводу, не вказують на наявність обставин, які можуть викликати сумніви щодо неупередженості та необ`єктивності судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 по кримінальному провадженню ЄУН 336/7550/22 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ст. 118 КК України.

Факт вчинення суддею певних процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень, не може розцінюватись як прояв упередженості та відсутності безсторонності судді під час розгляду судового провадження, оскільки у випадку непогодження з судовим рішенням та викладеними у ньому висновками суду, законом забезпечено право сторін кримінального провадження на оскарження в установленому законом порядку.

Суд зауважує, що за змістом положень статей 75, 76 КПК України незгода учасника кримінального провадження з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу. Особа, яка вважає, що діями судді порушуються вимоги закону, має право на оскарження таких дій в порядку передбаченому законодавством. Повноваження щодо оцінки виконання судом першої інстанції вимог процесуального закону належить судам вищих інстанцій.

Вирішення процесуальних питань в ході розгляду справи, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді у даній чи в інших справах, не свідчить про упередженість судді та не може бути підставою для відводу судді.

Доводи представника потерпілої особи проте, що йому відомо, що обвинувачений спілкувався з особою на прізвище ОСОБА_8 та вказував, що в нього з судом все домовлено та максимум, що йому буде присуджено це штраф, жодними належними та допустимими доказами не підтверджується. Крім того, обвинувачений це заперечує та вказує, що таку особу взагалі не знає.

Суд наголошує на важливості інституту відводу судді для забезпечення безстороннього розгляду справи. Але вмотивованість заяви про відвід судді є процесуальним обов`язком учасника, який повинен добросовісно реалізовувати надане йому право.

Наведені в заяві про відвід доводи не містять в собі достатніх підстав, які б свідчили про необ`єктивність чи упередженість судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 , інших обставин, які передбачені ст. 75, 76 КПК України, які б унеможливлювали участь судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 336/7550/22 не зазначено. Сумнів у неупередженості судді повинен бути розумним та обґрунтованим.

Судом на даний час не встановлено підстав визначених процесуальним законом, які могли б свідчити про необ`єктивність та упередженість судді ОСОБА_5 під час розгляду кримінального провадження 336/7550/22 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ст. 118 КК України

Отже, враховуючи вищевикладене, суд не знайшов підстав для відводу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 по кримінальному провадженню ЄУН 336/7550/22 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ст. 118 КК України, а тому вказана заява не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 75, 81, 82 КПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні заяви представника потерпілої особи адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах потерпілої особи ОСОБА_4 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 336/7550/22 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ст. 118 КК України, - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1