ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2982/22 Номер провадження 11-сс/814/1444/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора адвокатаОСОБА_3 , ОСОБА_4 Гринь ОСОБА_5 Зоріна ОСОБА_6 Донця ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 листопада 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 жовтня 2022 року за №0000704, задоволено частково клопотання слідчого СВ Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 , і накладено арешт на 32 колоди деревини породи «дуб», довжиною 3-3,2 м, шляхом установлення заборони на відчуження, розпорядження та користування цим майном.

Відмовлено в іншій частині клопотання.

Постановлене рішення про арешт майна слідчий суддя мотивував тим, що зазначені вище колоди деревини без будь-яких бирок, невідомого походження, мають істотне значення для кримінального провадження та відповідають критеріям, передбаченим ст.ст.98, 170-173 КПК України, у зв`язку з чим на даному етапі досудового розслідування підлягають арешту з метою запобігання ризикам, передбаченим абз.2 ч.1 ст.170 КПК України. При цьому, слідчим суддею не встановлено негативних наслідків від застосованого заходу забезпечення кримінального провадження, які могли би суттєво позначитись на інтересах інших осіб.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 листопада 2022 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що: слідчим необґрунтовано розпочато досудове розслідування за відсутності факту кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України; вилучені 32 колоди деревини породи «дуб» мають законне походження, на підставі відповідної документації придбані ОСОБА_8 , яка здійснює підприємницьку діяльність, і належать їй; всупереч вимогам ст.ст.64-2, 171 КПК України з клопотанням про арешт майна (лісопродукції) третьої особи звернувся слідчий, а не прокурор; застосування згаданого заходу забезпечення кримінального провадження спричиняє зупинення вільного володіння, доступу та використання деревини її власником, надмірного обмеження підприємницької діяльності ОСОБА_8 . Водночас апелянт посилається на постановлення слідчим суддею оскаржуваної ухвали з порушенням визначених ч.6 ст.173 КПК України строків та незазначення в резолютивній частині цього судового рішення: конкретних ідентифікуючих ознак переліку майна, на яке накладено арешт; переліку тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню (автомобіля з напівпричепом); способу інформування заінтересованих третіх осіб ОСОБА_11 та ОСОБА_8 .

До початку розгляду провадження ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленою про місце, дату, час судового засідання апеляційної інстанції, заявила клопотання щодо здійснення апеляційного розгляду за її відсутності.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку адвоката на підтримку апеляційної скарги, позицію прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та підтвердив те, що на даний час отримано відповідь на запит із зазначенням місця порубки деревини, клас якої, як встановлено спеціалістами, було занижено, призначено щодо неї ряд експертиз у даному кримінальному провадженні, а майно, на яке накладено арешт, зберігається на охоронюваній стоянці Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК Українисудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно достатті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Заходами процесуального примусу, пов`язаними із обмеженням особистих або майнових прав особи, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, до яких, зокрема, віднесено арешт майна (абз.1 п.7 ч.2 ст.131 КПК України).

За змістом приписів ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У силу ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст.98 КПК України.

У ст.98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На підставі ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні ; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 1 ст.246 КК України передбачено відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Згідно з положеннями п.п.2, 13-16 Інструкції з ведення електронного обліку деревини, затвердженої наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України №621 від 27 вересня 2021 року, ділова деревина - усі круглі і колоті лісоматеріали, окрім деревини дров`яної промислового і непромислового використання та хмизу.

У день заготівлі деревини відповідальні особи заміряють та маркують кожен деревний хлист і сортимент відповідно до розділу 4 ТУ У 16.1-4:2018 «Лісоматеріали круглі. Маркування, сортування, транспортування, приймання, облік та зберігання».

Поколодне маркування здійснюється шляхом набиття бирки на торець кожної колоди, за номером якої до КПК вноситься інформація щодо якісних та кількісних характеристик сортименту (вид лісоматеріалу, порода, клас якості, діаметр, довжина).

Маркування партії лісоматеріалів здійснюється шляхом набиття у видимий торець колоди цієї партії однієї бирки, за номером якої до КПК вноситься інформація щодо якісних та кількісних характеристик (вид лісоматеріалу, порода, клас якості, діаметр, довжина) кожної колоди, що належить до партії лісоматеріалів.

Маркування штабеля лісоматеріалів здійснюється шляхом набиття у видимий торець колоди цього штабеля однієї бирки, за номером якої до КПК вноситься інформація щодо породи (групи порід), розмірів, обсягу та якісних характеристик штабеля. Інформація щодо ширини, висоти, довжини штабеля заноситься в метрах з точністю до однієї сотої. При цьому ширина штабеля дорівнює довжині лісоматеріалу в штабелі.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що Лубенським РВП ГУНП у Полтавській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 жовтня 2022 року за №0000704, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, за фактом незаконного перевезення та зберігання деревини породи «дуб» (а.п.4).

26 жовтня 2022 року в ході проведеного слідчим обшуку території по вул. Василя Барки, 66 у м. Лубни Полтавської обл. виявлено: сідловий тягач «DAF», н.з. НОМЕР_1 , прикріплений до нього напівпричіп, н.з. НОМЕР_2 , із повністю навантаженими колодами деревини породи «дуб»; 32 колоди ділової деревини породи «дуб», довжиною 3-3,2 м, діаметром великого розміру, без будь-якого маркування, які знаходились поруч з названим причепом, що підтверджується протоколом даної слідчої дії з фототаблицею, зміст якого та правильність відображених у ньому даних засвідчено підписами 2 понятих (а.п.8-10, 29-31). При цьому, досудовим розслідуванням установлено, що наявні тільки на 2 колодах у причепі бирки містять інформацію щодо сорту, розміру, кількості та об`єму, що не відповідає виявленій у причепі до автомобіля деревині (а.п.19).

27 жовтня 2022 року слідчим визнано речовими доказами, в тому числі вилучені 32 колоди деревини породи «дуб», довжиною 3-3,2 м, про що прийнято постанову (а.п.13).

Як убачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя задовольнив частково клопотання органу досудового розслідування про арешт вилученого майна. Вивчивши дане клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, встановив, що воно містить відповідне обґрунтування підстав і мети накладення арешту на колоди деревини, виходив з того, що застосування цього засобу забезпечення кримінального провадження необхідне з метою збереження речових доказів.

Аналізуючи наведені вище обставини, колегія суддів уважає, що слідчий суддя правильно встановив наявність достатніх підстав уважати, що вилучені 32 колоди деревини породи «дуб», довжиною 3-3,2 м, без маркування, що не заперечувалось в апеляційній скарзі та учасниками провадження в суді апеляційної інстанції, відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, та обґрунтовано на даній стадії кримінального провадження визнані речовими доказами, оскільки зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема як предмет кримінального правопорушення.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що на даній стадії розслідування слідчий суддя зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, та не має права вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду по суті, а саме питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

З огляду на викладене вище, посилання апелянта на долучені до матеріалів провадження документи щодо здійснення ОСОБА_8 підприємницької діяльності, договори та накладні не спростовують на даній стадії розслідування відповідність названої вище лісопродукції критеріям, установленим для речових доказів, і є передчасними.

Арешт майна ж з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.170 КПК України, являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна, й на відміну від останніх підстав не вимагає обов`язкового оголошення підозри в кримінальному провадженні, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Значення має те, що речові докази є незамінними, оскільки створюються самою подією й обстановкою вчиненого кримінального правопорушення, а тому їх втрата або суттєве пошкодження призводить до неможливості відтворення речового доказу, адже неможливим є повернення в минуле, коли він формувався.

Ураховуючи викладене вище, вид речових доказів (32 колод деревини) у зв`язку із обставинами розслідуваного провадження та наявністю визначених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України ризиків пошкодження, знищення, псування, відчуження названих матеріальних об`єктів, які мають бути збережені без зміни попереднього стану, то їх зберігання на цій стадії не у визначений слідчим суддею спосіб не гарантуватиме в повній мірі збереження доказових властивостей і достовірність даних, що вони містять. Ненакладення таким чином арешту на 32 колоди деревини може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню в частині необхідності проведення з ними ряду слідчих, процесуальних дій і експертних досліджень для виконання органом досудового розслідування завдань, передбачених ст.2 КПК України.

Застосований слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним, та, при цьому, має характер тимчасових обмежень. Даних щодо негативних наслідків від накладення арешту на зазначені вище колоди лісопродукції не встановлено.

У свою чергу відповідно до п.27 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19 листопада 2012 року, унормовано необхідність забезпечення схоронності тимчасово вилученого майна згідно з п.п.1-26 цього Порядку до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно.

Доводи ж ОСОБА_8 про те, що в порушення вимог КПК України з клопотанням про арешт майна третьої особи звернувся слідчий, а не прокурор, колегія суддів уважає безпідставними.

Так, у силу ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Тобто, зазначена норма містить чіткий перелік суб`єктів, які мають право подати до слідчого судді клопотання про накладення арешту на майно, та нею прямо передбачено, що слідчий, за наявності погодження прокурора, наділений таким правом і відповідно за означених умов є належною процесуальною особою для звернення із клопотанням про арешт майна.

У той же час, ст.64-2 КПК України є нормою-дефінцією, яка визначає лише права та обов`язки третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, та її завданням не є встановлення диференційованого порядку звернення з клопотанням про накладення арешту на майно в порівнянні з приписами названої вище ч.1 ст.171 КПК України.

У даному кримінальному провадженні з клопотанням про арешт майна звернувся слідчий СВ Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 , через це клопотання про накладення арешту на майно подано з дотриманням вимог ч.1 ст.171 КПК України.

Що стосується посилань апелянта, які зводяться до недотримання слідчим суддею строку розгляду клопотання про арешт майна, то вони не є передбаченою КПК України обставиною для відмови в задоволенні даного клопотання та, як наслідок, для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки не спростовують наявність підстав і необхідність накладення арешту на вилучені 32 колоди деревини, які відповідають встановленим у ст.98 КПК України критеріям.

Усупереч доводам апеляційної скарги, резолютивна частина ухвали слідчого судді складена в спосіб, який не перешкоджає її належному виконанню, в тому числі в частині зазначення ознак арештованого майна.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Оскільки слідчим суддею накладено арешт лише на вилучені 32 колоди деревини, а в іншій частині клопотання слідчого про накладення арешту відмовлено (на сідловий тягач та причіп з деревиною всередині), то вказані транспортні засоби з деревиною в причепі підлягають поверненню на підставі ч.3 ст.173 КПК України. У той же час незазначення цих відомостей у оскаржуваній ухвалі не є порушенням прав власника майна, а також тим істотним порушенням вимог КПК України в розумінні ст.412 КПК України та достатньою підставою для її скасування.

Ураховуючи викладене вище, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Водночас слід зазначити, що судове рішення слідчого судді про арешт майна не перешкоджає його власнику майна чи його представнику звернутись до слідчого судді, суду (в залежності від стадії провадження) з клопотанням за правилами ст.174 КПК України, згідно з якими арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за клопотанням власника майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 листопада 2022 року без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 Герасименко ОСОБА_12 Харлан ОСОБА_13