ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1825/22 Справа № 206/3116/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000488 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2022 року, було задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_10 , погодженого прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 12 години 00 хвилин 17 грудня 2022 року включно, без визначення розміру застави.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Слідчий суддя зазначив, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_9 знаходячись на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування, знищити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які на теперішній час не знайдено, а також може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які є його друзями, знайомими та особами, які мешкають поряд.
Слідчий суддя також врахував дані про особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, який одружений, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, не навчається, характеризується за місцем проживання добре, але відносно підозрюваного направлені обвинувальні акти 04.02.2022 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України та 21.09.2022 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 296 КК України, наявність повідомлення особі про підозру (було оголошено 20.10.2022), на теперішній час рішення по справі не прийнято, тобто існує ризик повторення протиправної поведінки.
У відповідності до п. 2 ч. 4 ст.183 КПК України, враховуючи підстави та обставини передбачені ст.ст.177,178 КПК України, суд дійшов до висновку недоцільності визначати розмір застави бо кримінальне провадження проводиться щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Вважає, що ухвала є незаконною та такою що підлягає скасуванню.
Зазначає, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вказує, що слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого, формально підійшов до оцінки ризиків, перерахованих в клопотанні сторони обвинувачення.
Зазначає, що єдиним обґрунтуванням ризику переховування від органів досудового розслідування та суду є тяжкість обвинувачення, що в свою чергу є порушенням прецедентної практики Європейського суду з прав людини.
Крім того судом не враховані обставини провадження виклад клопотання і на які зверталася увага стороною захисту, а саме в матеріалах доданих до клопотання правопорушення інкриміноване ОСОБА_9 було вчинено о 23-34 годині 18.10.2022 року, а самого підозрюваного було затримано о 12-00 годині 19.10.2022 року, за місцем його мешкання. Вказане свідчить про те, що особа, начебто вчинивши вбивство, при наявності шістьох свідків, знаходився за місцем свого проживання і відсутні будь які факти які б підтверджували намагання ОСОБА_9 переховуватися від органу досудового розслідування.
Вказує, що слідчим суддею не врахована відсутність будь яких фактичних даних, які б підтверджували реальність ризиків.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_9 , та його захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав викладених в ній.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані до клопотання слідчого матеріали, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Пунктом 2 частиною 3 та частиною 5 статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Пунктами 1 та 3 частини 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, як дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.
Частиною 1 статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
- тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
- вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
- міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
- наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
- репутацію підозрюваного,обвинуваченого;
- майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
- наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
- дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
- наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
- розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи захисника підозрюваного, викладені в апеляційній скарзі та судовому засіданні щодо необґрунтованості ухвали суду, є безпідставними.
Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, перебувають матеріали досудового розслідування, відомості щодо якого 19.10.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000488, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.10.2022 року приблизно о 23:30 хвилин в ході телефонної розмови у ОСОБА_9 виник конфлікт з раніше малознайомим ОСОБА_11 , з приводу того, що останній висловлював своє невдоволення швидкою їздою по смт Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області його сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В цей час у ОСОБА_9 на ґрунті образ, які ОСОБА_11 висловлював в його бік, раптово виник злочинний умисел спрямований на умисне вбивство останнього, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. У зв`язку з чим, в ході телефонної розмови ОСОБА_9 домовився з ОСОБА_11 зустрітися для вирішення конфлікту по суті. Так, 19.10.2022 року приблизно 00 годин 35 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_9 , знаходячись на узбіччі дорожнього сполучення між смт Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області та ж/м Ігрень у м. Дніпро (кординат 48.453346, 35.246796), реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , витягнув з кишені надягнутих на ньому штанів синього кольору, розкладний ніж та визначивши зазначений ніж знаряддям вчинення кримінального правопорушення, стоячи в безпосередній близькості один до одного, обличчям до спини потерпілого ОСОБА_11 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи настання смерті останнього, утримуючи у своїй правій руці зазначений вище ніж, діючи умисно, наніс не менше 5 послідовних удари клинком ножа в область спини, руки, шиї ОСОБА_11 , в наслідок чого настала смерть потерпілого. Умисні дії ОСОБА_9 , які виразились у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
20.10.2022 ОСОБА_9 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
З наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя встановив обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення що підтверджується, насамперед, показаннями свідків, протоколом огляду місця події, речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження.
Крім того, на даному етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а визначає лише чи є причетність підозрюваного до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого та висновки слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є також обґрунтованими.
Підозрюваний ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, внаслідок якого завдано смерть особі, одружений, має на утриманні малолітніх дітей; офіційно не працевлаштований, не навчається; постійного джерела прибутку не має; характеризується за місцем проживання добре, але відносно підозрюваного направлені обвинувальні акти 04.02.2022 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України та 21.09.2022 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 296 КК України, тобто залишаючись на волі та усвідомлюючи неминучість покарання у вигляді позбавлення волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_9 , а також дані про особу підозрюваного, дають підстави вважати, що можливості останнього переховуватись від органу досудового розслідування, оскільки в даному випадку суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому його підозрюють, в сукупності з іншими обставинами: відсутністю стійких соціальних зв`язків такого ступеня, які б слугували для нього стримуючим фактором і могли забезпечити його належну процесуальну поведінку під час досудового розслідування, наслідків правопорушення у вигляді смерті та викликаного ним суспільного резонансу, є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування від органу досудового розслідування.
Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, у справі Москаленко проти України, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного про те, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням обставин кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.
Зазначені вище обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Оцінюючи всі обставини в сукупності, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_9 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4