УХВАЛА

18 січня 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 0000003 від 23.01.2019 відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 369 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Рівненського міського суду перебуває вище вказаний обвинувальний акт.

Під час розгляду справи захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 звернувся в суд із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді у рамках кримінального провадження №0000003 від 30 травня 2019 року.

В обґрунтування клопотання вказує, що 30 травня 2019 року у рамках даного кримінального провадження винесено ухвалу про накладення арешту на майно, що перебуває у власності ОСОБА_4 , зокрема на земельну ділянку кадастровий номер :01:005:0242 за адресою: Рівненська область, Рівненський район, Заборольська сільська рада, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 246; 1/1 частки приватної спільної сумісної власності квартири, загальною площею 50,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 144535 та автомобіль марки Renault Scenic 1598 куб.см. легковий, 2005 р.в., сірий, двигун НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво НОМЕР_4 від 09.09.2011 шляхом заборони власнику майна та/чи будь якій особи розпоряджатись та користуватись майном, до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Просить вказаний арешт накладений на майно скасувати так, як він є соціальним забезпеченням ОСОБА_4 , як інваліда війни і не може бути арештоване та конфісковане. Вказане майно набуте обвинуваченим добросовісно та не є речовим доказом у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник клопотання підтримали просили його задоволити з підстав викладених у ньому.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, так як арешт накладено з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідившиматеріали і доводи клопотання в судовому засіданні, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Так, 30 травня 2019 року у рамках даного кримінального провадження винесено ухвалу про накладення арешту на майно, що перебуває у власності ОСОБА_4 , а саме: банківський рахунок № НОМЕР_5 в АТ «Ощадбанк», відкритий на ім`я ОСОБА_4 ; банківський рахунок № НОМЕР_6 в ПАТ КБ «Приватбанк», відкритий на ім`я ОСОБА_4 , земельну ділянку кадастровий номер :01:005:0242 за адресою: Рівненська область, Рівненський район, Заборольська сільська рада, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 246; 1/1 частки приватної спільної сумісної власності квартири, загальною площею 50,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 144535 та автомобіль марки Renault Scenic 1598 куб.см. легковий, 2005 р.в., сірий, двигун НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво НОМЕР_4 від 09.09.2011 шляхом заборони власнику майна та/чи будь якій особи розпоряджатись та користуватись майном, до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Відповідно до ухвали суду про накладення арешту на майно від 30.05.2019 слідує, що підставою для цього слугувала необхідність збереження речового доказу з метою з`ясування всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, забезпечення збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

18 травня 2022 року ухвалою суду клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 задоволено частково.

Частково скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 30.05.2021 на: - банківський рахунок № НОМЕР_5 в АТ «Ощадбанк», відкритий на ім`я ОСОБА_4 ; - банківський рахунок № НОМЕР_6 в ПАТ КБ «Приватбанк», відкритий на ім`я ОСОБА_4 ; та автомобіль марки Renault Scenic 1598 куб.см. легковий, 2005 р.в., сірий, двигун НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво НОМЕР_4 від 09.09.2011 шляхом скасування заборони власнику майна та/чи будь якій особи розпоряджатись та користуватись вказаним майном, повернувши його власнику ОСОБА_4 .

Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або вилучений нею, повинен бути якнайшвидше повернутий власнику, крім випадків передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 КПК України.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, суд згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

В силу вимог ст. 357 КПК України, речові докази оглядаються судом, а також подаються для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності також іншим учасникам кримінального провадження. Особи, яким подані для ознайомлення речові докази, можуть звернути увагу суду на ті чи інші обставини, пов`язані з річчю та їїоглядом.

Відповідно до ст. 358 КПК України протоколи слідчих (розшукових) дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, якщо в них викладені чи посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, повинні бути оголошені в судовому засіданні за ініціативою суду або за клопотанням учасників судового провадження та пред`явлені для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності - також іншим учасникам кримінального провадження.

Окрім цього, за ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка т.и частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Згідно п.п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи те, що судовий розгляд у кримінальному провадженні триває, а також санкцію ч. 3 ст. 369 КК України, яка передбачає конфіскацію майна, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути поданні під час подачі апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя: