Справа № 161/7418/16-к
Провадження № 1-кп/161/132/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 02 березня 2023 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000012 та обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003508, що надійшли з Волинського апеляційного суду, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дубно Рівненської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, фізичної особи-підприємця, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

07 червня 2016 до Луцького міськрайонного суду Волинської області з Луцької місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000012 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України (справа №161/7418/16-к).

Крім цього, 07.09.2016 до Луцького міськрайонного суду Волинської області з Луцької місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003508 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України (справа №161/11628/16-к).

В подальшому, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.10.2016 вищевказані кримінальні провадження об`єднано в одне провадження.

За результатами розгляду вказаних кримінальних проваджень ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.07.2021 ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальні провадження №0000012 та №0003508 закрито.

Після чого, ухвалою Волинського апеляційного суду від 30.09.2021 ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.07.2021 скасовано та призначеного новий розгляд в суді першої інстанції.

18 жовтня 2021 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області з Волинського апеляційного суду, після скасування ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.07.2021, надійшли обвинувальні акти у кримінальному провадженні №0000012 та у кримінальному провадженні №0003508 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2021 для розгляду даного кримінального провадження визначено суддю Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 .

З обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000012вбачається, що ОСОБА_5 21 червня 2013 року, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, який виразився у повідомленні ОСОБА_9 недостовірних відомостей щодо наміру надання останній послуг з будівництва дачного будинку в селі Боратин, Луцького району, Волинської області, уклав з останньою договір № 54 про надання послуг по будівництву та монтажу від 21 червня 2013 року та того ж дня отримав від потерпілої за будівництво вищевказаного будинку в якості авансу грошові кошти в сумі 65 000 гривень. Не маючи наміру на виконання жодних будівельних робіт, під приводом надання послуг по будівництву та монтажу дачного будинку, останній заволодів грошовими коштами ОСОБА_9 та використав їх на власні потреби, чим спричинив потерпілій значну майнову шкоду на загальну суму 65 000 гривень.

Таким чином, дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як умисні дії, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому.

Також, 26 вересня 2014 року, ОСОБА_5 , повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, який виразився у повідомленні ОСОБА_10 недостовірних відомостей щодо наміру надання останній послуг з будівництва будинку по АДРЕСА_2 , уклав з останньою договір про надання послуг по будівництву та монтажу від 26 вересня 2014 року та того ж дня отримав за будівництво від ОСОБА_10 в якості авансу грошові кошти в сумі 50 000 гривень. В подальшому, на прохання ОСОБА_5 , потерпіла додатково передавала йому на купівлю будівельних матеріалів грошові кошти в сумі 54 500 гривень. Не маючи наміру на виконання жодних будівельних робіт, під приводом надання послуг по будівництву та монтажу будинку, останній заволодів грошовими коштами ОСОБА_10 та використав їх на власні потреби, чим спричинив потерпілій значну майнову шкоду на загальну суму 104 500 гривень.

Окрім того, 18 листопада 2014 року, ОСОБА_5 , повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, який виразився у повідомленні ОСОБА_11 недостовірних відомостей щодо наміру надання останньому послуг з будівництва дерев`яного будинку в селі Піддубці, Луцького району, Волинської області, уклав з останнім договір про надання послуг по будівництву та монтажу від 18 листопада 2014 року та в подальшому двічі отримував за будівництво вищевказаного будинку від потерпілого в якості авансу грошові кошти на загальну суму 5 000 доларів США, що згідно курсу НБУ на 18 листопада 2014 року становить 76 400 гривень. Не маючи наміру на виконання жодних будівельних робіт, під приводом надання послуг по будівництву та монтажу дерев`яного будинку, останній заволодів грошовими коштами ОСОБА_11 та використав їх на власні потреби, чим спричинив потерпілому значну майнову шкоду на загальну суму 76 400 гривень.

Крім цього, 11 лютого 2015 року, ОСОБА_5 , повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, який виразився у повідомленні ОСОБА_12 недостовірних відомостей щодо наміру надання останньому послуг з будівництва дерев`яного будинку в смт. Локачі, Локачинського району, Волинської області, уклав з останнім договір про надання послуг по будівництву та монтажу від 11 лютого 2015 року та того ж дня, знаходячись за місцем проживання потерпілого по АДРЕСА_3 отримав за його будівництво в якості авансу грошові кошти в сумі 72 000 гривень. Не маючи наміру на виконання жодних будівельних робіт, під приводом надання послуг по будівництву та монтажу дерев`яного будинку, останній заволодів грошовими коштами ОСОБА_12 та використав їх на власні потреби, чим спричинив потерпілому значну майнову шкоду на загальну суму 72 000 гривень.

Таким чином, дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як умисні дії, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненими повторно, що завдало значної шкоди потерпілому.

Також, 17 лютого 2014 року, ОСОБА_5 , повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, який виразився у повідомленні ОСОБА_8 недостовірних відомостей щодо наміру надання останньому послуг з будівництва дерев`яного будинку в селі Заболотці, Луцького району, Волинської області, уклав з останнім договір про надання послуг по будівництву та монтажу від 17 лютого 2014 року і того ж дня близько 18 години 00 хвилин в приміщенні кв. АДРЕСА_4 , отримав за його будівництво від ОСОБА_8 в якості авансу грошові кошти в сумі 12 000 гривень та в подальшому двічі отримував за будівництво вищевказаного будинку від потерпілого в якості авансу грошові кошти на загальну суму 4000 гривень. Не маючи наміру на виконання жодних будівельних робіт, під приводом надання послуг по будівництву та монтажу дерев`яного будинку, останній заволодів грошовими коштами ОСОБА_8 та використав їх на власні потреби, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 16 000 гривень.

Окрім того, 30 березня 2014 року, ОСОБА_5 , повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, який виразився у повідомленні ОСОБА_13 недостовірних відомостей щодо наміру надання останній послуг з будівництва дачного будинку з альтанкою на земельній ділянці АДРЕСА_5 , уклав з останньою договір про надання послуг по будівництву та монтажу від 30 березня 2014 року та того ж дня отримав за будівництво від ОСОБА_13 в якості авансу грошові кошти в сумі 19 000 гривень. Не маючи наміру на виконання жодних будівельних робіт, під приводом надання послуг по будівництву та монтажу будинку, останній заволодів грошовими коштами ОСОБА_13 та використав їх на власні потреби, чим спричинив потерпілій майнову шкоду на загальну суму 19 000 гривень.

Так, 13 жовтня 2014 року, ОСОБА_5 , повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, який виразився у повідомленні ОСОБА_14 недостовірних відомостей щодо наміру надання останньому послуг з будівництва дачного будинку в садівничому товаристві «Промінь», який знаходиться в с. Промінь, Луцького району, Волинської області, уклав з останнім договір про надання послуг по будівництву та монтажу від 13 жовтня 2014 року та в подальшому отримував за будівництво вищевказаного дачного будинку від потерпілого в якості авансу грошові кошти на загальну суму 38 000 гривень. Не маючи наміру на виконання жодних будівельних робіт, під приводом надання послуг по будівництву та монтажу дачного будинку, останній заволодів грошовими коштами ОСОБА_14 та використав їх на власні потреби, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 38 000 гривень.

Так, 06 лютого 2015 року, ОСОБА_5 , повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, який виразився у повідомленні ОСОБА_15 недостовірних відомостей щодо наміру надання останній послуг з будівництва дачного дерев`яного будинку на земельній території АДРЕСА_6 , уклав з останньою договір про надання послуг по будівництву та монтажу від 06 лютого 2016 року та того ж дня отримав за будівництво від ОСОБА_15 в якості авансу грошові кошти в сумі 10 000 гривень. В подальшому, на прохання ОСОБА_5 , потерпіла додатково передавала йому на купівлю будівельних матеріалів грошові кошти в сумі 11 000 гривень. Не маючи наміру на виконання жодних будівельних робіт, під приводом надання послуг по будівництву та монтажу будинку, останній заволодів грошовими коштами ОСОБА_15 та використав їх на власні потреби, чим спричинив потерпілій майнову шкоду на загальну суму 21 000 гривень.

Також, 16 лютого 2015 року, ОСОБА_5 , повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, який виразився у повідомленні ОСОБА_16 недостовірних відомостей щодо наміру надання останньому послуг з будівництва магазину в с. Гумнище, Горохівського району, Волинської області, уклав з останнім договір про надання послуг по будівництву та монтажу від 16 лютого 2015 року та того ж дня, знаходячись по АДРЕСА_7 отримав за його будівництво в якості авансу грошові кошти в сумі 30 000 гривень. В подальшому, приблизно в кінці лютого 2015 року, дружина потерпілого ОСОБА_17 , знаходячись в смт. Берестечко, Горохівського району, Волинської області, на проханням ОСОБА_5 передала йому на купівлю будівельних матеріалів грошові кошти в сумі 10 000 гривень. Не маючи наміру на виконання жодних будівельних робіт, під приводом надання послуг по будівництву та монтажу магазину, останній заволодів грошовими коштами ОСОБА_16 та використав їх на власні потреби, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 40 000 гривень.

Крім цього, 03 березня 2015 року, ОСОБА_5 , повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, який виразився у повідомленні ОСОБА_18 недостовірних відомостей щодо наміру надання останній послуг з будівництва дачного будинку в селі Озерце, Ківерцівського району, Волинської області, уклав з останньою договір про надання послуг по будівництву та монтажу від 03 березня 2015 року та в подальшому отримував за будівництво вищевказаного будинку від ОСОБА_18 в якості авансу грошові кошти на загальну сумі 45 000 гривень. Не маючи наміру на виконання жодних будівельних робіт, під приводом надання послуг по будівництву та монтажу дачного будинку, останній заволодів грошовими коштами ОСОБА_18 та використав їх на власні потреби, чим спричинив потерпілій майнову шкоду на загальну суму 45 000 гривень.

Окрім цього, 27 березня 2015 року, ОСОБА_5 , повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, який виразився у повідомленні ОСОБА_19 недостовірних відомостей щодо наміру надання останньому послуг з будівництва дачного будинку під ключ, уклав з останнім договір про надання послуг по будівництву та монтажу від 27 березня 2015 року та того ж дня отримав за будівництво від ОСОБА_19 в якості авансу грошові кошти в сумі 17 000 гривень. Не маючи наміру на виконання жодних будівельних робіт, під приводом надання послуг по будівництву та монтажу будинку, останній заволодів грошовими коштами ОСОБА_19 та використав їх на власні потреби, чим спричинив потерпілій майнову шкоду на загальну суму 17 000 гривень.

Так, 18 квітня 2015 року, ОСОБА_5 , повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, який виразився у повідомленні ОСОБА_20 недостовірних відомостей щодо наміру надання останньому послуг з будівництва під ключ металевий будинок, уклав з потерпілою договір про надання послуг по будівництву та монтажу від 18 квітня 2015 року і того ж дня, знаходячись в квартирі АДРЕСА_8 , отримав за будівництво вищевказаного металевого будинку від ОСОБА_20 в якості авансу грошові кошти в сумі 25 000 гривень. Не маючи наміру на виконання жодних будівельних робіт, під приводом надання послуг по будівництву та монтажу металевого будинку, останній заволодів грошовими коштами ОСОБА_20 та використав їх на власні потреби, чим спричинив потерпілій майнову шкоду на загальну суму 25 000 гривень.

Окрім того, 28 квітня 2015 року, ОСОБА_5 , повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, який виразився у повідомленні ОСОБА_21 недостовірних відомостей щодо наміру надання останньому послуг з будівництва дерев`яного будинку в с. Соловичі, Турійського району, Волинської області, уклав з потерпілим договір про надання послуг по будівництву та монтажу від 28 квітня 2015 року і того ж дня, знаходячись поблизу готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_5 , отримав за будівництво вищевказаного будинку від ОСОБА_21 в якості авансу грошові кошти в сумі 60 000 гривень. Не маючи наміру на виконання жодних будівельних робіт, під приводом надання послуг по будівництву та монтажу дерев`яного будинку, останній заволодів грошовими коштами ОСОБА_21 та використав їх на власні потреби, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 60 000 гривень.

Також, 20 травня 2015 року, ОСОБА_5 , повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, який виразився у повідомленні ОСОБА_22 недостовірних відомостей щодо наміру надання останній послуг з будівництва дачного будинку в селі Промінь, Луцького району, Волинської області, уклав з останньою договір про надання послуг по будівництву та монтажу від 20 травня 2015 року і того ж дня близько 10 години 00 хвилин в приміщенні аптеки «Волиньфарм», що в АДРЕСА_9 , отримав за його будівництво від ОСОБА_22 в якості авансу грошові кошти в сумі 6 000 гривень. В подальшому, близько 15 години 00 хвилин 22 травня 2015 року, потерпіла передала на його прохання для придбання будівельних матеріалів грошові кошти в сумі 700 гривень, а 24 травня 2015 року близько 16 години 00 хвилин грошові кошти в сумі 700 грн. Не маючи наміру на виконання жодних будівельних робіт, під приводом надання послуг по будівництву та монтажу дачного будинку, останній заволодів грошовими коштами ОСОБА_22 та використав їх на власні потреби, чим спричинив потерпілій майнову шкоду на загальну суму 7 400 гривень.

Таким чином, дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як умисні дії, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненими повторно.

Окрім цього, з обвинувального акта у кримінальному провадженні №0003508вбачається, що ОСОБА_5 02 квітня 2014 року, повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, який виразився у повідомленні ОСОБА_23 недостовірних відомостей щодо наміру надання останньому послуг з будівництва гаражного приміщення по АДРЕСА_10 , уклав з останнім договір про надання послуг по будівництву та монтажу від 02 квітня 2014 року та того ж дня отримав у м. Луцьку за будівництво від ОСОБА_23 в якості авансу грошові кошти в сумі 25 000 гривень. В подальшому, на прохання ОСОБА_5 , потерпілий додатково передавав йому на купівлю будівельних матеріалів грошові кошти в сумі 13 300 гривень та 3 750 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 03.02.2015 становить 60 905,43 гривень. Не маючи наміру на виконання жодних будівельних робіт, під приводом надання послуг по будівництву та монтажу будинку, останній заволодів грошовими коштами ОСОБА_23 та використав їх на власні потреби, чим спричинив потерпілому значну майнову шкоду на загальну суму 99 205,43 гривень.

Окрім цього, 01 квітня 2015 року, ОСОБА_5 , повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, який виразився у повідомленні ОСОБА_24 недостовірних відомостей щодо наміру надання останньому послуг з будівництва дерев`яного будинку на дачному масиві «Вишеньки», с. Вишнів, Ківерцівського району, Волинської області, уклав з останнім договір про надання послуг по будівництву та монтажу від 01 квітня 2015 року та отримав у м. Луцьку від потерпілого за будівництво вищевказаного будинку в якості авансу грошові кошти в сумі 2 000 гривень. В подальшому, на прохання ОСОБА_5 , потерпілий додатково передавав йому на купівлю будівельних матеріалів грошові кошти в сумі 50 000 гривень, 15 000 гривень та 5 000 гривень. Не маючи наміру на виконання жодних будівельних робіт, під приводом надання послуг по будівництву та монтажу дачного будинку, останній заволодів грошовими коштами ОСОБА_24 та використав їх на власні потреби, чим спричинив потерпілому значну майнову шкоду на загальну суму 72 000 гривень.

Таким чином, дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як умисні дії, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненими повторно, що завдало значної шкоди потерпілому.

Також, 24 квітня 2015 року, ОСОБА_5 , повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману, який виразився у повідомленні ОСОБА_25 недостовірних відомостей щодо наміру надання останній послуг з будівництва дачного будинку по АДРЕСА_11 , уклав з останньою договір про надання послуг по будівництву та монтажу від 24 квітня 2015 року та того ж дня отримав у м. Луцьку за будівництво від ОСОБА_25 в якості авансу грошові кошти в сумі 15 000 гривень. В подальшому, на прохання ОСОБА_5 , потерпіла додатково передавала йому на купівлю будівельних матеріалів грошові кошти в сумі 10 000 гривень. Не маючи наміру на виконання жодних будівельних робіт, під приводом надання послуг по будівництву та монтажу будинку, останній заволодів грошовими коштами ОСОБА_25 та використав їх на власні потреби, чим спричинив потерпілій майнову шкоду на загальну суму 25 000 гривень.

Таким чином, дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як умисні дії, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненими повторно.

27 лютого 2023 року від захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 до суду надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 підтримали подане клопотання, просили звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив, що його позиція є добровільною і істинною, йому зрозумілі суть і правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності, просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження.

Прокурор Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження не заперечив, а також підтвердив, що перебіг давності щодо обвинуваченого не переривався та в ході досудового розслідування не зупинявся.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожен зокрема, в судовому засіданні щодо звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, на підставі ст. 49 КК України, заперечили.

Розглянувши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а кримінальне провадження закриттю, виходячи з наступного.

Так, п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачає, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Частиною 4 ст. 286 КПК України визначено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Відповідно до положень ч. 2, ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно ст. 12 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018) нетяжким злочином є передбачене Кримінальним Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, оскільки санкція ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008, який діяв на момент вчинення кримінальних правопорушень) передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Водночас, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 під час розгляду вказаного кримінального провадження неодноразово ухилявся від суду, у зв`язку з чим оголошувався в розшук, тобто, з огляду на положення ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупинявся.

Так, з досліджених судом матеріалів кримінального провадженнявбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 перебував в розшуку в період з 05.09.2017 по 26.09.2017 (ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.09.2017 ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.09.2017, тобто 21 день), з 30.01.2018 по 26.08.2018 (ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.01.2018 протокол затримання особи від 26.08.2018, тобто 208 днів), з 25.04.2019 по 22.08.2019 (ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.04.2019 протокол затримання особи від 22.08.2019, тобто 119 днів) та з 09.05.2022 по 13.12.2022 (ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.05.2022 ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.12.2022, тобто 218 днів). Таким чином, загальний строк перебування ОСОБА_5 в розшуку (ухилення від суду) складає 566 днів. Будь-яких інших відомостей щодо ухилення ОСОБА_5 від досудового розслідування або суду матеріали справи не містять.

Враховуючи перебування ОСОБА_5 в розшуку ухвалою Волинського апеляційного суду від 30.09.2021, з огляду на правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального Верховного Суду, викладеного нею в постанові від 05 квітня 2021 року у справі № 328/1109/19 (провадження № 51-5464кмо20), апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 задоволено, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.07.2021 скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

Проте, Велика Палата Верховного Суду з підходом наведеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального Верховного Суду від 05 квітня 2021 року у справі № 328/1109/19 (провадження № 51-5464кмо20) не погодилася та відступила від правового висновку Об`єднаної палати, викладеного в зазначеній постанові.

Відповідно до висновку щодо застосування норми права викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2023у справі № 735/1121/20 (провадження № 13-26кс22)вбачається, що у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Частиною 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, з огляду на вищевказаний висновок Великої Палати Верховного суду, а також того, що останній епізод, який інкримінується ОСОБА_5 , згідно обвинувального акту, вчинений 20.05.2015, а тому, з урахуванням положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, відповідно до яких строки давності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, становлять п`ять років та періоду на який цей строк продовжено, тобто перебування обвинуваченого в розшуку (566 днів), строки давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчились 08.12.2021.

При цьому, ОСОБА_5 до закінчення строків давності нових злочинів не вчиняв, тобто перебіг давності, відповідно до вимог ч. 3 ст. 49 КК України, не переривався.

Згідно вимог ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстав передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, яке, згідно ст. 12 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), відноситься до категорії нетяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 (трьох) років, враховуючи, що з 20.05.2015 дня вчинення останнього інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення сплив п`ятирічний диференційований строк, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, в тому числі продовжений на період ухилення (566 днів), при цьому обвинувачений ОСОБА_5 до закінчення строків давності нових злочинів не вчиняв, у зв`язку з чим перебіг давності, відповідно до вимог ч. 3 ст. 49 КК України, не переривався, а тому суд, з огляду на висновок щодо застосування норми права викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2023у справі № 735/1121/20 (провадження № 13-26кс22),вважає за можливе, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 2 ст. 190 КК України, а кримінальне провадження закрити.

Крім того, відповідно до вимог ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної особи чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частина 5 вищевказаної статті КПК України передбачає, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

В силу вимог ст. 129 КПК України суд вирішує цивільний позов у кримінальному провадженні по суті лише у випадку ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи у разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення цивільних позовів ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, ОСОБА_26 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, ОСОБА_13 до ОСОБА_5 про відшкодуванням майнової шкоди, ОСОБА_15 до ОСОБА_5 про відшкодуванням майнової шкоди, ОСОБА_16 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, ОСОБА_20 до ОСОБА_5 про відшкодуванням майнової та моральної шкоди, ОСОБА_23 до ОСОБА_5 про відшкодуванням майнової та моральної шкоди, ОСОБА_14 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення без розгляду, оскільки дане кримінальне провадження закривається у зв`язку із закінченням строків давності.

При цьому, залишення вищевказаних цивільних позовів без розгляду, не позбавляє права позивачів звернутися із вказаними позовними вимогами в порядку цивільного судочинства.

Окрім того, на думку суду, у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 застосований щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою слід змінити на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши обов`язки, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Даних щодо наявності процесуальних витрат, арештів майна чи речових докзів у даних кримінальних провадженнях прокурором не надано.

Керуючись ст.ст. 284, 285, 286, 288, 369-372 КПК України, на підставі ст.ст. 12, 44, 49 КК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Кримінальне провадження №0000012 та кримінальне провадження №0003508 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити, звільнивши його від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

До набрання ухвалою законної сили змінити застосований щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши обов`язки, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України:

-з`являтись на виклик до суду у попередньо визначений та погоджений час, а в разі неможливості з`явитись через поважні причини завчасно повідомити про це зазначену посадову особу;

-не відлучатись за межі міста Дубно Рівненської області без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну місця проживання та місця роботи;

-здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області свій паспорт для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд з України (в разі наявності).

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти із зали суду негайно.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_26 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_13 до ОСОБА_5 про відшкодуванням майнової шкоди залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_15 до ОСОБА_5 про відшкодуванням майнової шкоди залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_16 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_20 до ОСОБА_5 про відшкодуванням майнової та моральної шкоди залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_23 до ОСОБА_5 про відшкодуванням майнової та моральної шкоди залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_14 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільним позивачам, що відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1