Справа № 161/217/23
Провадження № 1-кп/161/369/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 06 січня 2023 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краматорську клопотання захисника ОСОБА_4 ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000963 про звільнення від кримінальної відповідальності:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луцьк Волинської області, українця, громадянин України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

раніше не засуджувався

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 згідно трудового договору №1619 від 22 серпня 2013 року був призначений на посаду водія транспортного засобу з міжнародних перевезень вантажів ЗАТ «Фінеяс», код підприємства 161345841, адреса місцезнаходження: Литовська Республіка, місто Єв`є, вулиця Кауно, 55 LT-21371, Електренайське самоуправління, та згідно договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 22 серпня 2013 року, ніс повну матеріальну відповідальність за збереження ввірених йому матеріальних цінностей. Так він, для забезпечення виконання обов`язків пов`язаних з перевезення вантажів, отримав від товариства транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Acros», номерний знак НОМЕР_1 обладнаний тахографом та напівпричіп номерний знак № НОМЕР_2 , обладнаний 28 одиницями бокових алюмінієвих дошок, а також для заправляння пальним ввіреного йому вищевказаного транспортного засобу електронний платіжний засіб для придбання пального картку ЗАТ «Статойл» № НОМЕР_3 .

Перебуваючи на вказаній посаді, діючи умисно у власних інтересах в кінці червня 2014 року (точної дати в ході досудового розслідування не встановлено) у ОСОБА_4 виник умисел на привласнення чужого майна, яке було йому ввірене.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , будучи працівником юридичної особи приватної форми власності, яка не є службовою особою, виконуючи покладені на нього функціональні обов`язки, діючи умисно, з метою привласнення майна ЗАТ «Фінеяс», усвідомлюючи, що його дії носять протиправний та незаконний характер, допускаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, керуючись єдиним продовжуваним умислом, у період з 26 червня 2014 року по 18 серпня 2014 року виконуючи обов`язки водія транспортного засобу з міжнародних перевезень вантажів ЗАТ «Фінеяс» на транспортному засобі марки «Mercedes-Benz Acros», номерний знак НОМЕР_1 , використовуючи ввірену йому картку ЗАТ «Статойл» № НОМЕР_3 , перебуваючи у місті Єв`є, Литовської Республіки (точне місце в ході досудового розслідування не встановлено) привласнив належні ЗАТ «Фінеяс» паливно-мастильні матеріали, а саме дизельне паливо об`ємом 4953,05 літрів вартістю 5794,75 євро, тахограф транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Acros», номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 598,55 євро, а також 28 одиниць бокових алюмінієвих дошок з напівпричепа номерний знак № EZ822 вартістю 612,78 євро, чим завдав ЗАТ «Фінеяс» майнову шкоду на загальну суму 7006,08 євро, що згідно офіційного курсу Національного Банку України станом на 18 серпня 2014 року становить 125 773,15 (сто двадцять п`ять тисяч сімсот сімдесят три гривні 15 копійок).

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується в тому, що своїми умисними протиправними діями, які виразились у привласненні чужого майна, яке було ввірене особі, вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 191 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІ від 5.04.2001).

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ставить питання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст.191 ч.1 КК України на підставі ст.49 ч.2 КК України, оскільки органом досудового розслідування встановлено, що кримінальне правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_4 вчинено ним у період часу з 26 червня по 18 серпня 2014 року, а отже з моменту вчинення вказаного злочину минуло більше 8 (восьми) років. За правилами п.3 ч. 1 ст. 49 КК України у разі вчинения нетяжкого злочину особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули п`ять років. У відповідності до ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основе покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Санкція ч.1 ст. 191 КК України у редакції станом на період вчинення злочину передбачала покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження воді строк до чотирьох років, або позбавлення волі на строк до чотирьох років позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років або без такого. Таким чином, вказане кримінальне правопорушення є нетяжким злочином. У редакції Кримінального кодексу України станом на 18 серпня 2014 року злочин, передбачений ч.1 ст. 191 КК України був злочином середньої тяжкості. Строки звільнення від кримінальної відповідальності у вказаній редакції карного закону були аналогічними, тому підстав для застосування зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі немає. Підстави для зупинення чи переривання перебігу давності також відсутні. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. З урахуванням викладеного є всі підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив задовольнити клопотання захисника та звільнити його від кримінальної відповідальності за ст.191 ч.1 КК України. При цьому ОСОБА_4 добровільно надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності з підстав зазначених у клопотанні захисника.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, суд вважає клопотання захисника обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно положень ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримiнальнi проступки i злочини.

За правилами п.3 ч. 1 ст. 49 КК України у разі вчинения нетяжкого злочину особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули п`ять років.

У відповідності до ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Санкція ч.1 ст. 191 КК України у редакції станом на період вчинення злочину передбачала покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження воді строк до чотирьох років, або позбавлення волі на строк до чотирьох років позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Таким чином, вказане кримінальне правопорушення є нетяжким злочином. У редакції Кримінального кодексу України станом на 18 серпня 2014 року злочин, передбачений ч.1 ст. 191 КК України був злочином середньої тяжкості. Строки звільнення від кримінальної відповідальності у вказаній редакції карного закону були аналогічними, тому підстав для застосування зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі немає. Підстави для зупинення чи переривання перебігу давності також відсутні.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 підлягає звільненню вiд кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної вiдповiдальностi.

Аналогічні норми викладені у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005р., відповідно до якого особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст.191 ч.1 КК України, а кримінальне провадження щодо нього за ст.191 ч.1 КК України закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.49 КК України, ст.ст.284, 285, 286, 314 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності за ст.191 ч.1 КК України, на підставі ст.49 КК України.

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 за ст.191 ч.1 КК України - закрити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського Апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1