Справа № 761/7561/23
Провадження № 1-кс/761/5134/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №4 Шевченківського Управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000617, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

установив:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №4 Шевченківського Управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000617, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2023, приблизно о 13 год. 26 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою групою осіб, разом з невстановленою слідством особою, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом пошкодження навісного замку до підсобного приміщення 1-го поверху, проникли всередину, звідки таємно викрали чуже майно, а саме: газонокосарку, з контейнером для трави марки "Karcher" вартістю 10000 гривень та шланг для поливу разом з катушкою до нього, вартістю 2000 гривень, які належать ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану.

24 лютого 2023 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході особистого обшуку якого, серед іншого було вилучено: бокс до газонокосарки "Karcher" в корпусі жовто-чорного кольору, який було опечатано біркою з підписами понятих, шланг жовто-чорного кольору на бабині (катушці) для поливу "Karcher" який було опечатано біркою з підписами понятих, газонокосарку "Karcher" в корпусі жовтого кольору з чорними вставками, яку було опечатано біркою з підписами понятих.

Зазначені речі, вилучені в ході затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, є об`єктом кримінально протиправних дій, а тому вважаються речовими доказами у кримінальному провадженні №0000617 від 24.02.2023.

24 лютого 2023 року слідчим було винесено постанову про визнання зазначених речей, вилучених в ході затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, речовими доказами у кримінальному провадженні №0000617 від 24.02.2023.

А тому, слідчий, вказує, що наявні достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України та з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна просить накласти арешт на вказане майно.

У судове засідання слідчий не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, надані в обґрунтування доводів клопотання, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Так, Шевченківським УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000617, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Шевченківською окружною прокуратурою міста Києва.

24.02.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Звернення слідчого з клопотанням про арешт на вказане тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речового доказу, оскільки вилучене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 24.02.2023 під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 виявлено та вилучено:бокс до газонокосарки "Karcher" в корпусі жовто-чорного кольору, який було опечатано біркою з підписами понятих, шланг жовто-чорного кольору на бабині (катушці) для поливу "Karcher", який було опечатано біркою з підписами понятих, газонокосарку "Karcher" в корпусі жовтого кольору з чорними вставками, яку було опечатано біркою з підписами понятих.

Постановою старшого слідчого Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_7 від 24.02.2023 майно, на яке слідчий просить накласти арешт, визнано речовим доказом.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення особистого обшуку, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речового доказу, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Разом з цим, зважаючи на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя виходить з того, що критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження про який просить слідчий.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 24.02.2023 приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №4 Шевченківського Управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000617, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.

Накласти арешт тимчасово вилучене майно, вилучене 24.02.2023 в ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: бокс до газонокосарки "Karcher" в корпусі жовто-чорного кольору, який було опечатано біркою з підписами понятих, шланг жовто-чорного кольору на бабині (катушці) для поливу "Karcher", який було опечатано біркою з підписами понятих, газонокосарку "Karcher" в корпусі жовтого кольору з чорними вставками, яку було опечатано біркою з підписами понятих.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1