Справа № 183/8550/22
№ 1-кп/183/867/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000517 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Волноваха, Донецької області, громадянина України, військовослужбовеця військової служби за контрактом, командира 2 взводу охорони та патрульно-постової служби роти ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні "капітан", одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий з правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року № 2263-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 серпня 2022 року № 2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

ОСОБА_3 27.03.2018 року уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах офіцерського складу строком на 5 (п`ять років).

Відповідно до витягу з наказу т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 02.01.2019 року №2 капітана ОСОБА_3 , призначеного наказом начальника ВСП у ЗСУ від 14.12.2018 року №153 на посаду командира взводу охорони та патрульно-постової служби роти ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення, крім продовольчого та речового забезпечення.

Відповідно до витягу із наказу начальника ВСП у Збройних силах України (по особовому складу) від 28 жовтня 2022 року №112 капітана ОСОБА_3 , командира взводу охорони та патрульно - постової служби роти ВСП ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 призначено на посаду командира взводу охорони та патрульно-постової служби роти ВСП Лугансько-Павлоградського ЗВ ВСП військової частини НОМЕР_1 .

Згідно із ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом - Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Водночас, ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно із п. 15 ст. 8 ЗУ «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» на Військову службу правопорядку покладається здійснення функцій, зокрема: брати участь у виконанні завдань військовими частинами у разі їх залучення в установленому законом порядку до проведення робіт під час введення режиму воєнного або надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях.

Відповідно до бойового розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 з метою проведення ротації особового складу зведеного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_3 , який з 30.03.2022 року у складі військової частини НОМЕР_3 виконує бойові завдання, направлено чергову зміну зведеного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_3 у складі військовослужбовців, у тому числі капітана ОСОБА_3 , та до 07.04.2022 року зведеному підрозділу необхідно убути в підпорядкування командира військової частини НОМЕР_3 в район АДРЕСА_3 з метою виконання бойових завдань.

Відповідно до ст. 28 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, а також в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Статтею 32 Статуту також передбачено, що капітан за своїм військовим званням є начальником для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу.

Також, відповідно до ст. 101 Статуту, командир батальйону підпорядковується командирові бригади і є прямим начальником усього особового складу батальйону.

Таким чином, командир 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 капітан ОСОБА_6 , по відношенню до командира взводу охорони та патрульно-постової служби роти ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_3 , був прямим начальником за своїм службовим становищем та начальником за військовим званням, а останній - підлеглим капітану ОСОБА_6 .

Поряд із цим, статтею 35 Статуту, серед іншого, передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості, наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Згідно ст. 36 Статуту, командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Стаття 37 Статуту визначає, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання.

Крім того, Статутом визначений зміст військової присяги, згідно якого кожний військовослужбовець, вступаючи на військову службу урочисто присягає Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю, а також присягає виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників та ніколи не зраджувати Українському народові.

Згідно ст.ст. 6, 11, 16, 127, 128 Статуту, ст.ст. З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України також передбачено, що кожен військовослужбовець зобов`язаний знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Більше того, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Під наказом у ст. 401 КК України розуміється одна із форм реалізації владних функцій, організаційно-розпорядчих або адміністративно- господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або невчинення підлеглим (групою підлеглих) певних дій по службі. В контексті ст. 402 КК України під наказом розуміється також пряма вимога у вигляді розпорядження, вказівки, команди тощо.

Особа, яка одержала законний наказ, зобов`язана його виконати. За своєю юридичною природою виконання законного наказу - це виконання особою свого юридичного (службового) обов`язку.

Наказ або розпорядження є законними, якщо вони віддані відповідною особою в належному порядку та в межах її повноважень і за змістом не суперечать чинному законодавству та не пов`язані з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина.

В свою чергу, капітан ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку, проходження військової служби і підлеглості, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши, в умовах воєнного стану, військовий злочин за наступних обставин.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України ІНФОРМАЦІЯ_5 виконує завдання за призначенням на території Луганської області.

10.04.2022 року капітан ОСОБА_3 , разом з іншими військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували у місці розташування командно - спостережного пункту 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 , що знаходився за адресою: АДРЕСА_3 для подальшого проходження військової служби та виконання обов`язків військової служби за призначенням щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, в тому числі у безпосередньому зіткненні з противником. Приблизно об 11 год. 45 хв. 10.04.2022 року капітан ОСОБА_3 , перебуваючи у місці розташування командно-спостережного пункту 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 , отримав законний усний наказ прямого начальника - командира 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 капітана ОСОБА_6 - вибути у підпорядкування командира військової частини НОМЕР_3 в складі зведеного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_6 в кількості 20 (двадцять) чоловік в район АДРЕСА_3 з метою безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях щодо забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, на підставі бойового розпорядження начальника штабу - першого заступника командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_7 » №477/дск/ОТУП від 06 квітня 2022 року.

Так, капітан ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді командира взводу охорони та патрульно-постової служби роти ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 101, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1, 8 ЗУ «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 10.04.2022 року приблизно об 11 год. 45 хв., перебуваючи у місці розташування командно-спостережного пункту 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 , отримавши законний усний наказ прямого начальника - командира 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 капітана ОСОБА_6 - вибути у підпорядкування командира військової частини НОМЕР_3 у складі зведеного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_6 в кількості 20 (двадцять) чоловік в район АДРЕСА_3 з метою безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях щодо забезпечення здійснення заходів у національній безпеці і обороні, відсічі і стримування збройної агресії рф, на підставі бойового розпорядження начальника штабу - першого заступника командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_7 » №477/дск/ОТУП від 06 квітня 2022 року, відкрито відмовився виконати зазначений усний наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину і жодної з них він не оспорює. Показав, що він після закінчення Харьківського військового інституту, заключив контракт строком на 5 років для проходження військової служби в лавах ЗСУ, після закінчення якого працював в колонії с.Єленівка, однак після того, як с.Єленівка попало під окупацію, та управління, де він працював розформували, він звернувся до військкомату, і знову уклав контракт для проходження військової служби в лавах ЗСУ, де служить й по цей час. Так, 10 квітня 2022 року, його разом з підрозділом в кількості 10 бійців, направили командиром угрупування виконувати завдання, в АДРЕСА_4 , де на той час велися активні бойові дії, частина з яких поїхали на виконання вказаного завдання, а четверо - залишилися. Однак після того як загинуло двоє бійців, під час виконання бойового завдання приїхав командир підрозділу та віддав наказ про поповнення особливого складу, на що він дійсно відмовився виконувати вказаний наказ, бо розумів, що живим звідти не повернеться. Але місце, де він на той час виконував завдання не покинув і продовжив нести службу. Запевнив суд, що висновки для себе зробив і у скоєному щиро кається.

В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких, однак обставин, обтяжуючих його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений вину визнав повністю, є особою, що раніше не судима, на обліку у лікарів не перебуває (а.п.26,27,33), за місцем проходження служби характеризується позитивно (а.п.24).

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, враховуючи щире каяття ОСОБА_7 та його активне сприяння розкриттю злочину, які визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд, вважає можливим призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а саме: застосувати більш м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_7 є військовослужбовцем та продовжує службу, а тому суд вважає можливим застосувати ст.58 КК України та призначити йому покарання у виді максимального строку службового обмеження з відрахуванням 20 % його грошового забезпечення в дохід держави, як було обґрунтовано запропоновано стороною обвинувачення, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.ст.69, 58 КК України у виді 2 (двох) років службового обмеження з відрахуванням 20 % його грошового забезпечення в дохід держави.

Копію вироку ОСОБА_3 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1