Справа № 183/474/23
№ 1-кс/183/341/23

У Х В А Л А
19 січня 2023 року канцелярією Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області зареєстроване означене вище клопотання, яке направлене 17 січня 2023 року з м.Балаклія Харківської області.
Дізнавач СД ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 у своєму клопотанні, погодженому з прокурором Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури ОСОБА_4 , просить накласти арешт на грошові купюри номіналом 1000 гривень з написом «це не гроші». «це приколи», «сувенір» в кількості 11 штук, які знаходилися у користуванні ОСОБА_5 . Також дізнавач просить дозволити вирішення питання щодо зберігання вищевказаного речового доказу дізнавачу ОСОБА_2 .
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
решт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Частина 1 статті 64-2 КПК України визначає, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.
Згідно з ч. 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Системний аналіз викладених норм дає підстави слідчому судді дійти висновку, що із клопотанням про арешт майна третьої особи має право звернутися виключно прокурор.
Дізнавач просить накласти арешт на грошові купюри номіналом 1000 гривень з написом «це не гроші». «це приколи», «сувенір» в кількості 11 штук, які були вилучені у ОСОБА_5 , процесуальний статус якої не визначений. Купюри були визначені 16.01.2023 року у ході огляду місця події кабінету № 15, що знаходиться за адресою: Харківська область. м.Балаклія, вул..Жовтнева. 33, де на одному зі стільців перебувала ОСОБА_5 , яка надала дозвіл на огляд своїх особистих речей.
В клопотанні не визначено процесуальний статус особи, на майно якої слідчий просить накласти арешт.
Враховуючи викладене, у зв`язку з тим, що в цьому кримінальному провадженні на час звернення до слідчого судді відсутні підозрювані, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, вважається майном третьої особи, а тому з клопотанням про його арешт, відповідно до ст. 64-2 КПК України, повинен звертатися виключно прокурор.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Всупереч вказаній нормі закону в клопотанні про арешт майна не вказано конкретні підстави і мету для накладення арешту відповідно до положень п.п. 1-4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу. Клопотання слідчого містить лише передрукований зміст частин 1 та 2 статті 170 КПК України.
Натомість , у прохальній частині клопотання, дізнавач просить дозволу на вирішення питан6ня щодо зберігання речового доказу, в той час, як матеріали, подані до клопотання містять постанову про визнання вилучених купюр речовими доказами, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження.
Крім того, норми КПК України взагалі не передбачають порядок вирішення питання про передачу речового доказу на зберігання конкретній особі слідчим суддею, і особливо при вирішенні питання про накладення арешту.
Відповідно до частини третьої статті 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна відповідно до вимог ст. 172 КПК України для усунення недоліків, оскільки клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Керуючись ст. ст. 36, 37, 64-2, 132, 171, 172 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1 .