У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000244, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000244, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, 02 вересня 2022 року, близько 16 год. 40 хв., водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Renault» моделі «Megane» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , разом з пасажирами ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рухався у денний час доби, при опадах у вигляді дощу, на мокрій ділянці автодороги, яка вкрита асфальтобетоном, з лівим заокругленням дороги, яка має по одній смузі руху у кожному по вул. Центральній в с. Дунковиця, Берегівського району у напрямку м. Іршава, де навпроти будинку № 170 вказаної вище вулиці, під час руху не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п.п. 1.5; 2.3 «б»; 12.1 Правил дорожнього руху України.

Вказує, що ОСОБА_4 будучи самовпевненим та самонадійним, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, при виборі безпечної швидкості руху під час проходження лівостороннього заокруглення автодороги на мокрому дорожньому покритті, не урахував дорожню обстановку та дорожні умови, чим не втримав керований ним автомобіль у межах своєї смуги руху, внаслідок чого втратив керованість свого автомобіля і як наслідок допустив виїзд керованого ним автомобіля на зустрічну смугу руху, де в стані бокового некерованого заносу допустив зіткнення з автомобілем марки «MAN» моделі «L 2000 8.163» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який в той час рухався у зустрічному напрямку зустрічною смугою руху.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди: пасажир переднього пасажирського сидіння автомобіля марки «Renault» моделі «Megane» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , колишній мешканець АДРЕСА_1 , згідно судово-медичного висновку отримав тілесні ушкодження у виді, крововиливів в мякі покрови правої тімяно-скроневої ділянки та лобної по середній лінії, крововиливи під мякі мозкові оболонки на рівні правої лобної долі, верхньої поверхні правої долі мозочка, перелом шийного відділу хребта у вигляді розриву передньої та бокової зв`язок на рівні між 6 та 7 шийними хребцями, крововилив в м`які покрови заднього середостіння на рівні пошкодження хребта, переломи з 2по 10 ребер по середньо-підпаховій лінії справа, розрив нижньої долі правої легені, правобічний гемоторакс.

Враховуючи локалізацію, характер і механізм виникнення всіх встановлених тілесних ушкоджень на трупі ОСОБА_7 є прижиттєві та виникли незадовго до настання смерті від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею по ударному механізму спричинення, або в результаті співударянням з тупими предметами та напрямком дії сил перпендикулярно, якими були виступаючі частини салону автомобіля, де потерпілий ОСОБА_7 знаходився на місці переднього пасажирського сидіння легкового автомобіля.

Тілесне ушкодження у вигляді перелому шийного відділу хребта мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, пасажир заднього пасажирського сидіння автомобіля марки «Renault» моделі «Megane» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , мешканець АДРЕСА_2 , згідно судово-медичного висновку отримав тілесні ушкодження у виді, дифузійного забою головного мозку, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2 ступеню, внутрішньо-шлуночковий крововилив, травматичний субархноїдальний крововилив, травми діафрагми, розриву діафрагми справа, травматичний гемоторакс, посттравматичний гемоторакс справа, закритий уламковий перелом діалізу ключиці.

Враховуючи локалізацію, характер і механізм виникнення всіх встановлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею по ударному механізму спричинення, або в результаті співударянням з тупими предметами та напрямком дії сил перпендикулярно, якими були виступаючі частини салону автомобіля, де потерпілий ОСОБА_8 знаходився на місці заднього пасажирського сидіння легкового автомобіля.

Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, дифузного забою головного мозку, внутрішньо-шлуночкового крововиливу, травматичного субдурального крововиливу, розриву діафрагми справ, правобічного посттравматичного гемотораксу ці ушкодження є небезпечним для життя в момент їх спричинення і за цією ознакою, згідно п.2.1.3 в); 2.1.3 л) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом №6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби» від 17.01.1995 слід кваліфікувати як тяжкі тілесні ушкодження.

Зазначає, що невиконання водієм ОСОБА_4 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, внаслідок яких потерпілий ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди та отриманням потерпілим ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли тяжке тілесне ушкодження та якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Вказує, що у вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_3 , раніше не судимий.

24 жовтня 2022 року ОСОБА_4 , у встановленому ст.ст. 276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.
Допитаний як підозрюваний ОСОБА_4 свою провину визнав повністю та щиросердечно розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Повідомлення про підозру ОСОБА_4 повністю, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.09.2022 року та схемою до нього, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 та іншими матеріалами кримінального провадження.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому в сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні відносно ОСОБА_4 найбільш суворий запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою.
Переховуватися від органів досудового розслідування та суду у (п.п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).
Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , а саме ч. 2 ст. 286 КК України є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, або без такого, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.
Незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні (п.п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).
ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_8 та осіб, які володіють відомостями щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, та близьких родичів померлого потерпілого ОСОБА_7 , а враховуючи місце вчинення злочину та місце фактичного проживання підозрюваного, потерпілих в одному селі Довге, Хустського району - то даний ризик є очевидним.

Крім цього, ОСОБА_4 , з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із потерпілими, та схиляти їх до зміни даних слідству показань.
Аналогічним чином ОСОБА_4 зможе впливати ще на понятих, експертів та спеціалістів, які залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз, що негативно вплине на хід досудового розслідування та/або до підбурювання дачі ними неправдивих показань, або відмови від надання таких.
Вчинити інше кримінальне правопорушення у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).
Приймаючи до уваги вищевикладене та те, що підозрюваний ОСОБА_4 після вчинення перебуваючи на волі з метою переховування від органів досудового розслідування та суду, може виїхати за межі України чим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадження, скоїв тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а застосування більш м`яких запобіжних заходів особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, а тому, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі вище викладеного, орган досудового розслідування просить суд застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , раніше не судимого, терміном на 60 діб.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити, посилаючись на наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваному ОСОБА_4 обґрунтовано інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які наведені у внесеному клопотанні.
Захисник у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання про обрання відносно його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати відносно нього інший більш м`який запобіжний захід
Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.
Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000244, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
У рамках даного кримінального провадження 24 жовтня 2022 року ОСОБА_4 , у встановленому ст.ст. 276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо воно спричинило смерть потерпілого.
Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Згідно з ч. 2 цієї ж статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені статтею 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
За приписами ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених устатті 177цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , а виходячи лише з фактичних даних, що містяться у доданих до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про наявність обґрунтованої підозри на даному етапі досудового розслідування, яка за матеріалами клопотання підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту підозрюваного від 24.10.2022 року, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №150 від 02.09.2022 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 07.09.2022 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 07.09.2022 року, висновком експерта від 19.10.2022 року СЕ-19/107-22/8773-ІТ.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та доданих до клопотання.
Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04), рішення від 21.04.2011 року) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).
Водночас, слідчий суддя зазначає, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, вік та стан здоров`я підозрюваного, який є особою молодого віку, 37 років, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_3 , одружений, має двох дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , офіційно не працевлаштований, підробляє будівельником, має середньомісячний дохід 10 12 тис. грн., раніше не судимий.
Слідчий суддя бере до уваги ту обставину, що підозрюваний затриманим у порядку, визначеному ст. ст. 208, 209 КПК України, не був, а сам злочин, у вчиненні якого він підозрюється, відноситься до необережних.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Між тим, тяжкість інкримінованого особі злочину, так само як суворість можливої санкції не можуть слугувати єдиними підставами для тримання особи під вартою. Існування обґрунтованої підозри у вчиненні особою тяжкого правопорушення хоч і є важливим фактором, не може бути єдиною підставою для виправдання тривалого періоду запобіжного ув`язнення (рішення ЄСПЛ у справі «Калашников проти Росії, Kalashnikov v. Russia» від 24 червня 2002 року, заява № 47095/99, п. 116). Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку. У цьому контексті мають враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, а також міжнародні контакти (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії, W v. Shitzerland» від 26 січня 1993 року Серія А, № 254-А, п. 33).
Враховуючи наведене та вивчені матеріали клопотання, обґрунтування сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає доведеними під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 та суворість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим, що оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваного; можливість незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні, виходячи з того, що докази у повному обсязі не зібрано, а тому існує ризик незаконного впливу на них, які під тиском підозрюваного можуть змінити показання.
Відтак, на думку слідчого судді, стороною обвинувачення не було обґрунтовано існування в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, при вирішенні вказаного питання слідчий суддя враховує, що на теперішній час ОСОБА_4 підозрюється у ймовірному вчиненні кримінального правопорушення з необережною формою вини, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, згідно долучених до матеріалів справи документів, останній характеризується позитивно.
Викладене, свідчить про відсутність належного обґрунтування з боку сторони обвинувачення, в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому, найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.
Стороною обвинувачення на підтвердження необхідності застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не надано жодного підтвердження та не наведено достатніх доводів на обґрунтування застосування саме такого запобіжного заходу. Відтак, оцінюючи доводи сторони обвинувачення про необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя констатує, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику, передбаченому ст. 177 КПК України.
Виходячи з встановлених слідчим суддею обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_4 , та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, стороною обвинувачення не доведено на даному етапі досудового розслідування необхідність застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою запобігання ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, та можливість незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні, а тому в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити.
Разом з тим, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання задовольнити частково застосувати до підозрюваного громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_3 , на строк до 24 грудня 2022 року включно (в межах строку досудового розслідування).
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 КПК, а саме:
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

- утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181-186, 193-197, 309, 392, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_3 , на строк до 24 грудня 2022 року включно (в межах строку досудового розслідування).
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 КПК, а саме:
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

- утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвалу направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Строк дії зазначеної ухвали до 24.12.2022 року включно.

Під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні.
Оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції, - через суд, який ухвалив судове рішення. Апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1