Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

31 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0001354 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.365 КК України в редакції Закону № 3207-VI від 07.04.2011, ч.2 ст.346 КК України в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008, ч.2 ст.28 ч.1 ст.351, ч.2 ст.28 ст.340 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 20 червня 2022 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20.06.2022 за наслідками розгляду клопотання захисника ОСОБА_7 . ОСОБА_8 звільнений від кримінальної відповідальності на підставі п.п.2, 3 ч.1 ст.49 КК України в редакції Закону № 245-VIІ від 16.05.2013 у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, в якому він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.351, ч.2 ст.28 ст.340 КК України, закрито.

Цією ж ухвалою суд постановив у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.365, ч.2 ст.28 ч.2 ст.346 КК України, продовжувати розгляд по суті.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор другого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою у задоволенні клопотання захисника про закриття кримінального провадження відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, прокурор посилається на положення ст.44, ч.1 ст.49 КК України, у відповідності з якими особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули певні строки, і зазначає, що якщо особа не вчиняла кримінальне правопорушення, то вона підлягає виправданню. Оскільки ухвала про закриття кримінального провадження є остаточним рішенням у справі, і її зміст перетинається зі змістом вироку, то суд повинен був переконатись, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення і особа винна в його вчиненні.

Крім того, вказує, що суд не викликав у судове засідання потерпілих і всупереч вимогам ч.2 ст.288 КПК України не з`ясував їхню думку щодо можливості звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, а також не вирішив питання про відшкодування процесуальних витрат у сумі 18 304 гривні.

У запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 зазначає, що чинний КК України не містить положень, які б вимагали визнання вини для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України. А тому невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення судом суті обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження, не є підставою для відмови у задоволенні клопотання про таке звільнення. Враховуючи те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні 18 лютого 2013 року кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ст.340, ч.2 ст.28 ч.1 ст.351 КК України, які станом на вказану дату відносились до злочину середньої тяжкості і нетяжкого злочину, минули передбачені ч.1 ст.49 КК України строки 5 і 3 роки, його підзахисний не ухилявся від органу досудового розслідування або суду, він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності. З огляду на викладене просить у задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою; провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити частково, з таких підстав.

Кримінальне провадження надійшло до суду першої інстанції з обвинувальним актом.

Як встановив суд, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч.2 ст.28 ч.2 ст.365 КК України в редакції Закону № 3207-VI від 07.04.2011 перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалися насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілих, діями, за попередньою змовою групою осіб;

- ч.2 ст.28 ч.1 ст.346 КК України в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008 умисне нанесення побоїв та вчинення інших насильницьких дій відносно народних депутатів України у зв`язку з їх громадською діяльністю, за попередньою змовою групою осіб;

- ч.2 ст.28 ч.1 ст.351 КК України невиконання службовою особою законних вимог народного депутата України, вчинене за попередньою змовою групою осіб;
- ч.2 ст.28 ст.340 КК України незаконне перешкоджання організації або проведенню зборів, мітингів, походів і демонстрацій, вчинене службовою особою, із застосуванням насильства, за попередньою змовою групою осіб.

Враховуючи те, що з 18.02.2013 часу вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ст.340 КК України, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, та кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.351 КК України, яке відноситься до злочинів невеликої тяжкості (згідно з ст.12 КК України в редакції Закону № 4025-VI від 15.11.2011), минуло, відповідно, 5 років і 3 роки, при цьому перебіг давності не зупинявся та не переривався, суд на підставі ст.49 КК України в редакції Закону № 245-VIІ від 16.05.2013 закрив кримінальне провадження в цій частині.

Доводи прокурора, що суд повинен був встановити, що діяння, які поставлено у провину, дійсно, мали місце, що вони містять склад кримінальних правопорушень і що ОСОБА_8 винуватий в їх вчиненні, не ґрунтуються на вимогах закону.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.285 КПК України, ч.1 ст.44 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 49 КК України передбачено можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності після спливу певних строків з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили в залежності від класифікації кримінальних правопорушень за ступенем тяжкості.

Положеннями ч.4 ст.286, ст.288 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У відповідності з викладеними раніше нормами, які є імперативними, у разі надходження клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд зобов`язаний невідкладно розглянути його, і за наявності передбачених законом підстав звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити. Не встановлення наявності або відсутності вини обвинуваченого не є перешкодою для прийняття такого рішення.

Разом з тим, посилання в апеляційній скарзі на невідповідність ухвали вимогам кримінального процесуального закону, а так само порушення судом, який не з`ясував думку потерпілих щодо можливості звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, їхніх прав, заслуговують на увагу.

За приписами ч.2 ст.288 КПК України, яка хоча і регламентує процедуру розгляду клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності, однак узгоджується з положеннями ч.2 ст.318 КПК України, в судове засідання викликаються потерпілі та інші учасники кримінального провадження, і суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Згідно з ст.325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Висловлювати думку щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності є правом потерпілого, у той час як суд зобов`язаний вжити передбачених законом заходів для повідомлення потерпілого про дату, час і місце судового засідання. Між тим, як вбачається з журналу судового засідання, після відкриття судового засідання та перевірки явки учасників судового провадження суд навіть не заслухав думку прокурора, потерпілого ОСОБА_9 , захисників та обвинуваченого про можливість продовжити судовий розгляд без участі інших потерпілих і, розглянувши клопотання захисника, закрив кримінальне провадження в частині, тобто прийняв остаточне рішення.

Враховуючи те, що кримінальне провадження закрито з нереабілітуючих підстав, що не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду у разі пред`явлення потерпілими цивільних позовів, зі змісту ухвали, яка не містить навіть формулювання висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, взагалі, незрозуміло, хто є потерпілими від кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ст.340, ч.2 ст.28 ч.1 ст.351 КК України.

Згідно з ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Колегія суддів вважає, що істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, допущене судом першої інстанції при розгляді клопотання захисника та постановленні формальної за змістом ухвали, перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому відповідно до вимог ст.ст.407, 409, 412 КПК України ухвалу належить скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, задовольнивши частково апеляційну скаргу прокурора.

Під час нового розгляду суду належить згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, розглянути клопотання захисника, за наслідком чого ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 20 червня 2022 року, якою ОСОБА_8 звільнений від кримінальної відповідальності на підставі п.п.2, 3 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, в якому він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.351, ч.2 ст.28 ст.340 КК України, закрито, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3