Справа №293/2314/21
Провадження № 1-кп/293/185/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2022 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває кримінальне провадження №0001492, внесене в ЄРДР від 16.08.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

Судове засідання з розгляду вищезазначеного кримінального провадження відбудеться о 10:00 год. 13.01.2023
29.09.2022 ухвалою суду продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 (шістдесят) днів по 27.11.2022 включно без визначення розміру застави.
21.11.2022 до суду надійшло клопотання прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування клопотання прокурор вказує на те, що 15.08.2021, приблизно о 00 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебував разом з неповнолітньою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в автомобілі, біля кукурудзяного поля, а саме між с. Високе Житомирського (Черняхівського) району, Житомирської області та с. Некраші Житомирського (Черняхівського) району Житомирської області.

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин, з метою задоволення статевої пристрасті у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 під приводом поговорити запросив ОСОБА_6 вийти з автомобіля. Вийшовши з автомобіля разом з ОСОБА_6 та закривши двері автомобіля, ОСОБА_4 відійшов з останньою на відстань близько один метр від автомобіля. Взявши ОСОБА_6 до рук, та закинувши на праве плече, ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний умисел, тримаючи ОСОБА_6 на правому плечі поніс останню до соняшникового поля забезпечивши тим самим неможливість втручання в його дії сторонніх осіб.

Продовжуючи свої злочинні дії, обмеживши свободу пересування потерпілої, ОСОБА_4 поклав неповнолітню ОСОБА_6 на ґрунтову ділянку покриту рослинним насадженням та сівши зверху на ноги останньої, здійснюючи психологічний вплив на потерпілу у вигляді погроз застосуванням фізичного насильства до останньої, утримуючи своєю лівою рукою обидві руки ОСОБА_6 , та правою рукою знявши одяг потерпілої, вчинив відносно неповнолітньої ОСОБА_6 , дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло неповнолітньої потерпілої з використанням своїх геніталій, без добровільної згоди останньої.

Своїми умисними діями, які виразились у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_6 з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 152 КК України.

Наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами в їхній сукупності: протоколом огляду місця події від 15.08.2021; протоколом допиту неповнолітньої потерпілої; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; висновком експерта від 10.11.2021 № СЕ-19-21/34039-БД та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Тобто, під час досудового розслідування зазначеними доказами встановлені обставини, які прямо вказують на вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України, за якими останньому пред`явлено обґрунтоване обвинувачення.

Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.11.2022, строк дії якого закінчується 27.11.2022.

Метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 є необхідність запобігання наявних ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що керуючись п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України є підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення може переховуватись від суду. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 152 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів та карається позбавленням волі на строк від 7 до 12 років. Під час досудового розслідування, 19.08.2021 постановою слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області підозрюваного ОСОБА_4 було оголошено в розшук.

Поряд з цим, керуючись п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України існує реальний ризик незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій. Даний факт підтверджується тим, що свідками у провадженні є особи, які відомі підозрюваному, останній знає їх місце проживання, крім цього, з частиною свідків проживає в одному населеному пункті с. Троковичі.

А тому, є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений буде намагатися вплинути на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні.

Також, керуючись п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, не виключена можливість, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як раніше судимий.

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, а саме позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , з метою запобігання наявних вищевказаних ризиків прокурор уважає, що неможливо застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. А тому даний вид запобіжного заходу обвинуваченому слід продовжити з метою виконання останнім, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України без визначення розміру застави.

23.11.2022 у зв`язку із неможливістю явки захисника обвинуваченого - ОСОБА_8 в судове засідання для розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд своєю ухвалою доручив Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Житомирській області призначити захисника для здійснення захисту за призначенням обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України у кримінальному провадженні №0001492 від 16.08.2021 для проведення окремої процесуальної дії - розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .
Відповідно до доручення центру від 24.11.2022 за №006-60000989 забезпечено захисника для здійснення захисту за призначенням обвинуваченого ОСОБА_4 для проведення окремої процесуальної дії - розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 ОСОБА_5 .
Прокурор в судовому засіданні клопотанняпро продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 підтримала, просила його задовольнити.
Обвинувачений в судовому засіданні вказав, що не погоджується з клопотанням прокурора. Просить застосувати до нього домашній арешт. Вказав, що вплив на потерпілу не чинив та чинити не буде, переховуватися від суду не має наміру.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні просила застосувати більш м`який запобіжний захід ОСОБА_4 у виді домашнього арешту та врахувати міцні сімейні зв`язки обвинуваченого за місцем проживання, хвору матір, та те, що ОСОБА_4 має посередню характеристику. Також вказала на те, що відсутні докази про те, що обвинувачений може здійснювати вплив, зокрема на потерпілу.
Вислухавши думку учасників розгляду клопотання прокурора, дослідивши таке клопотання, суд дійшов такого висновку:

З врахуванням положень чинного КПК України є наявні підстави для розгляду клопотання про продовження обвинуваченому строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою…має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою…може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження та доведені обставини, викладені у клопотанні, в силу вимог ч.1 ст.194 КПК України, а саме:
наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину за ч. 3 ст.152 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких та за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років;

наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України: переховування обвинуваченого від суду, який усвідомлюючи тяжкість покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення може перереховуватись від суду про що, зокрема свідчить його розшук під час досудового розслідування, та незаконного впливу на свідків та потерпілу, з метою зміни показів у кримінальному провадженні для побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій. Належних гарантій, які переважали б за наявними ризиками суду не надано;

наявність можливості щодо вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, так як останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, оскільки ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які мали місце на час обрання обвинуваченому на досудовому слідстві запобіжного заходу та його продовження у вигляді тримання під вартою продовжують існувати.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

З урахуванням вимог частини 5 статті 199 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені раніше ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 не змінились, а ризики, передбачені статтею 177 КПК України, не зменшились, тобто прокурором доведено їх існування, та які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, що унеможливлює застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Водночас враховуючи, що суд своїм рішенням забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, а тому з урахуванням тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, можливої міри покарання, яка йому загрожує та наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, та те, що строк тримання обвинуваченого під вартою спливає 27.11.2022, об`єктивної можливості закінчити розгляд кримінального провадження до даної дати відповідно не має, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 може запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1ст.177 КПК України.

Щодо відсутності існування вищезаначених ризиків стороною захисту під час розгляду клопотання не надано.

При цьому, слід зазначити, що наявність у обвинуваченого ОСОБА_4 сімейних зв`язків, постійного місця проживання тощо, неможливо на даний час віднести до тих стримуючих чинників, які б у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення ним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання.
За приписами ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
В зв`язку з цим, суд задовольняє клопотання прокурора та продовжує строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 194, 331,392,395 КПК України суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 (шістдесят) днів по 23.01.2023 включно без визначення розміру застави.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_9