Справа № 129/3195/20
Провадження №11-кп/801/240/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 20.12.2022 року, у кримінальному провадженні № 0000051, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колодисте Уманського району Черкаської області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушення, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 2 ст.289 КК України, і засуджено до покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки;

- за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

- за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнено, якщо в період трирічного іспитового строку він не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього цим вироком обов`язки.

Згідно з ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заставу в розмірі 84720 (вісімдесят чотири тисячі сімсот двадцять) грн. вирішено повернути заставодавцю ОСОБА_7 .

Вирішено долю речових доказів.

ВСТАНОВИВ:

Згідно вироку суду першої інстанції, органом досудового розслідування встановлено, що 07.02.2015 біля 23 години ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, разом приїхали до складського приміщення ФГ «ОСОБА_19», яке розташоване в АДРЕСА_2 , і яке належить ОСОБА_11 , переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 збили навісні замки з вхідних дверей та проникли в середину складу, а ОСОБА_9 , залишився на вулиці спостерігати за обстановкою. Перебуваючи в середині складу ОСОБА_7 та ОСОБА_10 помітили вантажний автомобіль CA3-3307 д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_12 , а також навісний оприскувач на 600 літрів вартістю 6600 гривень, пневматичний транспортер зернових ПТЗ-12 вартістю 33000 гривень, бетономішалку «Уманьфермаш» вартістю 2900 гривень, 2-і тракторні шини з тракторними дисками загальною вартістю 16596 гривень 74 копійки, належні ОСОБА_11 , якими вирішили заволодіти, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою, з корисливих мотивів, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 таємно, викрали навісний оприскувач на 600 літрів, пневматичний транспортер зернових ПТЗ- 12, бетономішалку «Уманьфермаш», 2 тракторні шини з тракторними дисками, завантаживши їх на кузов вантажного автомобіля CA3-3307 д/н НОМЕР_1 . Після цього ОСОБА_9 підійшов до складського приміщення та маючи умисел лише на незаконне заволодіння автомобілем CA3-3307, д/н НОМЕР_1 , не знаючи про те, що на кузов автомобіля ОСОБА_10 та ОСОБА_7 погрузили викрадені речі, з викраденим виїхав з приміщення складу в напрямку м. Умань, а ОСОБА_10 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли, поїхавши попереду ОСОБА_9 . Своїми умисними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 внаслідок незаконного заволодіння автомобілем CA3-3307 д.н.з НОМЕР_1 спричинили ОСОБА_12 матеріального збитку на суму 35046 гривень 00 копійок; внаслідок крадіжки оприскувача на 600 літрів, пневматичного транспортера зернових ПТЗ-12, бетономішалки «Уманьфермаш», 2 тракторних шин з тракторними дисками ОСОБА_13 та ОСОБА_10 спричинили ОСОБА_11 матеріального збитку на суму 59096 гривень 74 копійки.

10.04.2015 біля 00 год. 30 хв., ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , приїхали до приміщення складу ФГ «ОСОБА_20», яке належить ОСОБА_14 та розташоване по АДРЕСА_3 , де ОСОБА_9 та ОСОБА_7 через отвір проникли в приміщення складу, відкрили з середини вхідну браму складу, а ОСОБА_10 на автомобілі ЗІЛ під`їхав до вхідної брами складу, звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів викрали 466,97 літрів дизельного пального вартістю 7807,01 гривень, болгарки «Vorhut ВА 220W» вартістю 965 гривень, бензопомпи «Forte FP20HP» вартістю 2162 гривні, 88 мішків насіння кукурудзи «Яровець» вартістю 540 гривень за мішок загальною вартістю 47520 гривень, 20 мішків насіння соняшника «Delfl» вартістю 1600 гривень за мішок загальною вартістю 32000 гривень, 9 мішків насіння соняшника «Kazio» вартістю 2200 гривень за мішок загальною вартістю 19800 гривень, водяного насоса «Wydajnosc 120» вартістю 2000 гривень, трифазний кабель на 380 Вт. вартістю 500 гривень, після чого з місця скоєння злочину зникли, завдавши шкоду потерпілому ОСОБА_14 на загальну суму 112754,01 гривень.

13.05.2015 біля 22.00 год. ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, автомобілем ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , приїхали на околицю с. Шиманівка, де ОСОБА_10 та ОСОБА_7 залишились в середині автомобіля та спостерігали за обстановкою, а ОСОБА_7 та ОСОБА_9 пішли до території зернового току розташованого по АДРЕСА_5, де діючи умисно, повторно, таємно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом зриву навісного замка воріт проникли в приміщення зернового току, де незаконно заволоділи вантажним автомобілем ЗІЛ-431610 д/н НОМЕР_3 , належним ОСОБА_15 та з місця скоєння злочину зникли, чим завдали ОСОБА_15 матеріальну шкоду на суму 51656 гривень.

13.05.2015 біля 22.00 год. ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 , , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, автомобілем ЗАЗ 1102, д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , приїхали на околицю с. Шиманівка, де ОСОБА_10 та ОСОБА_7 залишились в середині автомобіля та спостерігали за обстановкою, а ОСОБА_7 та ОСОБА_9 пішли до території зернового току розташованого по АДРЕСА_5, де шляхом зриву навісних замків проникли в середину складу та під час незаконного заволодіння автомобілем ЗІЛ 431610 помітили лійку міндобриворозкидача «Strumyk» вартістю 9200 гривень, якою вирішили заволодіти. Реалізуючи свій умисел ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів викрали лійку міндобриворозкидача «Strumyk», завантаживши її на кузов автомобіля НОМЕР_4 , після чого виїхали даним автомобілем із приміщення зернового току та з місця скоєння злочину зникли, завдавши потерпілому ОСОБА_15 шкоди на вказану суму.

Крім цього, в ніч з 10 на 11 серпня 2015 року, в с. Зятківці, Гайсинського району, Вінницької області, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, на автомобілі ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_7 , приїхали до гаражного приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , де шляхом зриву навісного замка вхідних дверей, проникли у гаражне приміщення, звідки незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме автомобілем ЗІЛ, моделі 130, типу самоскид-с, 1980 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 , власником якого являється ОСОБА_16 . Своїми умисними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_17 спричинили ОСОБА_16 матеріальної шкоди на суму 28783 гривень 20 копійок.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуваннями закону України про кримінальну відповідальність. Просить призначити новий судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України в суді першої інстанції.

В обґрунтування посилається на те, що суд, в порушення вимог ст. 337 КПК України, вийшов за межі висунутого обвинувачення ОСОБА_7 , чим погіршив становище останнього, тобто допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування оскаржуваного вироку згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України.

Так, згідно обвинувального акта ОСОБА_7 обвинувачується у незаконному заволодінні автомобілем СА3-3307, який належить ОСОБА_18 та таємному викраденні майна, належного ОСОБА_11 , які мали місце 07.02.2015. Вказані дії ОСОБА_7 згідно обвинувального акта кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 та ч. 2 ст. 185 КК України. Однак, суд безпідставно в мотивувальній частині оскаржуваного вироку, без будь-якого обгрунтування додатково кваліфікував вищевказані ОСОБА_7 ще й за ч. 3 ст. 185 КК України.

Також, ОСОБА_7 обвинувачується у крадіжці майна, належного ОСОБА_14 , яка мала місце 10.04.2015. Вказані дії ОСОБА_7 згідно обвинувального акту кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України. Однак суд додатково кваліфікував вказані дії ще й за ч.2 ст. 289 КК України.

Аналогічно судом безпідставно кваліфіковано дії ОСОБА_7 за фактом незаконного заволодіння автомобілем 31Л-431610, який належить ОСОБА_15 , за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України, тоді як за обвинувальним актом вказані дії кваліфіковано лише за ч. 2 ст. 182 КК України.

Також зазначає, що у строк покарання ОСОБА_7 підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з 11.08.2015 по 13.08.2015 та з 14.10.2019 по 28.10.2020 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

11.08.2015 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 13.08.2015 звільнено з-під варти на підставі ухвали слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області. 14.10.2019 ОСОБА_7 затриманий на території Російської Федерації на виконання запиту про видачу останнього в Україну та 12.10.2020 екстрадований до України. В подальшому 28.10.2020 ОСОБА_7 звільнений з-під варти у зв`язку із внесенням застави.

Однак, в порушення вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015), судом у строк покарання ОСОБА_7 не зараховано строк попереднього ув`язнення, а відтак суд не застосував закон, який підлягає застосуванню (ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015), що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 ,який підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 , просив вирок скасувати, призначити новий судовий розгляд; думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який поклався на розсуд суду; обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів, з урахуванням положень ст.404 КПК України, згідно з яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Крім того, ч.2 ст.404 КПК України надає право апеляційному суду вийти за межі апеляційних вимог тільки в разі, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У ст. 91 ч. 1 КК України наведені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.

Відповідно до вимог ст. 374 ч. 3 п. 2 КПК України у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується у незаконному заволодінні автомобілем СА3-3307, який належить ОСОБА_18 та таємному викраденні майна, належного ОСОБА_11 , які мали місце 07.02.2015. Вказані дії ОСОБА_7 згідно обвинувального акту кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 та ч. 2 ст. 185 КК України.

Однак, суд першої інстанції встановлюючи фактичні обставини, вийшов за межі висунутого обвинувачення, виклавши формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, в якому ОСОБА_7 не обвинувачувався органом досудового слідства, тобто додатково кваліфікував вищевказані дії ОСОБА_7 ще й за ч. 3 ст. 185 КК України.

Також, ОСОБА_7 обвинувачується у крадіжці майна, належного ОСОБА_14 , яка мала місце 10.04.2015. Вказані дії ОСОБА_7 згідно обвинувального акту кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України. Однак суд додатково кваліфікував вказані дії ще й за ч.2 ст. 289 КК України. Судом безпідставно кваліфіковано дії ОСОБА_7 за фактом незаконного заволодіння автомобілем 3ІЛ-431610, який належить ОСОБА_15 , за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України, тоді як за обвинувальним актом вказані дії кваліфіковано лише за ч. 2 ст. 182 КК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає скасуванню, а у кримінальному провадженні слід призначити новий розгляд у суді першої інстанції, задовольнивши подану апеляційну скаргу. Інші доводи апеляційної скарги, підлягають перевірці і з`ясуванню при новому розгляді в суді першої інстанції з відповідними висновками.

При новому розгляді суду необхідно розглянути справу відповідно до вимог КПК України, встановити усі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, із забезпеченням права ОСОБА_7 на захист прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 412, 415 КПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 20.12.2022 року, у кримінальному провадженні № 0000051, відносно ОСОБА_7 , - скасувати в зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону.

Призначити новий розгляд провадження в тому ж суді в іншому складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4