Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1797/22
Номер провадження 1-кп/711/244/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане в рамках кримінального провадження, внесеного Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035 від 14.03.2022року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Черкаси, громадянки України, росіянки за національністю, з вищою освітою, пенсіонерки, одруженої, зареєстрованої та мешканки: АДРЕСА_1 , не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.2 ст.110 та ч.2 ст.111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000035 від 14.03.2022 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.2 ст.110 та ч.2 ст.111 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування якого зазначив, що вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.10.2022 ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 111, 69,70 КК України, та призначено остаточне покарання у вигляді 10 років позбавлення волі без конфіскації майна. Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 04 січня 2023 року скасовано вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.110, ч. 2 ст.111 КК України, та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Станом на 10.01.2023 (після оголошення повного тексту рішення) матеріали указаного кримінального провадження до Придніпровського районного суду м. Черкаси не надійшли, питання щодо призначення дати підготовчого судового засідання не вирішено.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 615 КПК України у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

У зв`язку з викладеним та у відповідності до вимог наведеної норми КПК України строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 вважається продовженим.

Крім того, на даний час продовжують існувати достатні підстави вважати, що обвинувачена ОСОБА_6 , знаходячись на волі: буде переховуватись від суду (п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України); буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України); може вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Зазначені ризики існують, оскільки:

- орган обвинувачення володіє вагомими доказами, які вказують на винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів;

- ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі;

- на сьогоднішній день в Україні введено та продовжено указом президента України воєнний стан, в умовах якого вчинення ОСОБА_6 інкримінованих їй злочинів набуває особливо небезпечного характеру, оскільки може завдати реальної значної шкоди обороноздатності держави, призвести до загибелі людей або інших тяжких наслідків, зокрема зруйнування чи пошкодження військових об`єктів та об`єктів критичної інфраструктури;

- обвинувачена має яскраво виражені українофобські налаштування, негативно ставиться до української влади та українського населення в цілому, підтримує російські війська;

- має родичів та знайомих за кордоном, зокрема, на території Португалії та РФ, куди на сьогоднішній день в умовах воєнного стану має можливість виїхати без документів для оформлення статусу біженця.

У зв`язку з чим просить продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Обвинувачена ОСОБА_6 щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечила та просила застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, зважаючи на те що вона має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, та не має наміру ухилятися від явки до суду.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 щодо продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою поклався на розсуд суду.

Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.ч.1,2 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими соціальними цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. При цьому, відповідно до ч.5 даної статті цього Кодексу, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.03.2022 року по даному кримінальному провадженню відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 1 240 500 грн. (один мільйон двісті сорок тисяч п`ятсот) гривень, яка залишена без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 25.03.2022.

Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.10.2022 ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 111, 69, 70 КК України, та призначено остаточне покарання у вигляді 10 років позбавлення волі без конфіскації майна. Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 04 січня 2023 року скасовано вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.110, ч. 2 ст.111 КК України, та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 615 КПК України у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

У зв`язку з викладеним строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 вважається продовженим.

Разом з тим, питання щодо продовження в подальшому вказаного запобіжного заходу повинно вирішуватися під час проведення підготовчого судового засідання.

За змістом ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормами ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з вимогами п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, зокрема окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110 та ч. 2 ст. 111 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів та особливо тяжких злочинів відповідно.

Суд вважає, що на даній стадії судового розгляду за обставин викладених в обвинувальному акті та клопотанні про продовження запобіжного заходу прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих їй органом досудового розслідування злочинів та існування фактів, які в контексті практики Європейського суду з прав людини можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що обвинувачена могла вчинити дані злочини.

Разом з тим, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_6 переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші злочини чи продовжити злочини, у яких обвинувачується, про наявність яких, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчать такі обставини, як вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованих їй органом досудового розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, а також те, що ОСОБА_6 пенсіонерка, яка не працює, також має негативне ставлення до української влади та українського населення, підтримує російські війська, має родичів та знайомих за кордоном, зокрема, на території Португалії та РФ, куди на сьогоднішній день в умовах воєнного стану має можливість виїхати без документів для оформлення статусу біженця, а тому у суду є всі підстави вважати, що обвинувачена може вчинити нові кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та переховуватися від суду, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не забезпечить запобігання ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Суд також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь обвинуваченої ОСОБА_6 , але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, а тому підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не відпали, а підстав для зміни запобіжного заходу колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також відсутністю підстав для зміни запобіжного заходу, колегія суддів вважає необхідним продовжити раніше обраний обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків, встановлених ст. 197 КПК України, а саме на 60 днів, тобто до 12.03.2023 року включно.

Керуючись ст.ст. 31, 177, 178, 197, 315, 369-372 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 12.03.2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 діб з часу її проголошення.

Відповідно до ч.3 ст.395 КПК України для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали буде виготовлений та проголошений 13.01.2023 о 09.20 год.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3