Справа № 529/299/22
Провадження № 1-кп/529/40/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року Диканський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька Полтавської області кримінальне провадження № 0000254 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Косино Мукачівського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.
15 травня 2022 року близько 21 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік господарства АДРЕСА_2 , під час словесної сварки із ОСОБА_5 , на ґрунті виниклих неприязних відносин, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в область обличчя. У результаті нанесеного обвинуваченим ОСОБА_4 удару, потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому передньої і верхньої стінки верхньощелепної пазухи справа з розвитком гематосинусу справа, перелому кісток носу, гематоми м`яких тканин з субкон`юнктивальним крововиливом правого ока та закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, які кваліфікуються лише у своїй сукупності як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Отже, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, а саме: заподіння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.
Позиція сторін кримінального провадження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності. При цьому вказав, що 15 травня 2022 року увечері він їхав в автомобілі з товаришем та двома дівчатами. Коли вони зупинилися, у нього виник конфлікт з потерпілим ОСОБА_5 , під час якого він потерпілого ударив один раз кулаком, так як ОСОБА_5 схопив його за одяг. Обвинувачений вказав, що не мав наміру завдати шкоди потерпілому. Від удару потерпілий не впав, упали лише його окуляри. Він подав ОСОБА_5 окуляри та вони розійшлися. Спочатку він не упізнав у потерпілому свого колишнього вчителя. Упізнав лише коли приїхали поліцейські. ОСОБА_4 вказав, що він відшкодував потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 21 000,00 грн. Обвинувачений зазначив, що він хотів вибачитися перед потерпілим ОСОБА_5 , однак останній не хоче з ним розмовляти. Обвинувачений вказав, що щиро розкаюється у вчиненому та просить в потерпілого вибачення. Обвинувачений просив його суворо не карати. Під час допиту в судовому засіданні ОСОБА_4 вказав, що визнає у повному обсязі пред`явлений до нього потерпілим цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Під час судових дебатів обвинувачений вказав, що пред`явлений до нього потерпілим цивільний позов визнає частково, а саме у частині стягнення матеріальної шкоди він визнає позов у повному обсязі, а в частині стягнення моральної шкоди визнає частково, так як вважає, що заявлений розмір моральної шкоди є завищеним та необґрунтованим, вважає справедливим розмір моральної шкоди в сумі 5000 грн..

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 15 травня 2022 року увечері він був на території Байрацької школи, де працює сторожем його дружина. Біля школи кружляв автомобіль, а тоді поїхав. Через деякий час цей автомобіль знову під`їхав до школи. Він підійшов до автомобіля, щоб поглянути на його державний номер. З водієм він говорив нормально. Тоді із заднього сидіння автомобіля вийшов обвинувачений ОСОБА_4 , який почав поводити себе агресивно. Він його упізнав, це був його колишній учень ОСОБА_4 . Потерпілий вказав, що він почав відходити, щоб поглянути на номер автомобіля, і в цей час обвинувачений вдарив його кулаком правої руки. ОСОБА_5 зазначив, що на його думку, у руці обвинуваченого щось було, так як удар був дуже сильний. Потерпілий зазначив, що удар обвинуваченого був для нього несподіваним. Від удару він не упав, упали лише його окуляри та у нього пішла кров з носа та обличчя. Обвинувачений подав йому окуляри і поїхав. ОСОБА_5 вважав наявними підстави для визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та при призначенні покарання обвинуваченому покладався на розсуд суду. Потерпілий ОСОБА_5 вказав, що підтримує цивільний позов до обвинуваченого у повному обсязі. Ліки він купував за власні кошти. Матеріальну шкоду обвинувачений відшкодував йому частково, а саме у розмірі 21 000,00 грн. Заявлений розмір завданої йому моральної шкоди він підтримує у повному обсязі.

Представник потерпілого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 вказав, що при розгляді кримінального провадження було встановлено, що саме ОСОБА_4 наніс потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження. У зв`язку із цим, вважав наявними підстави для визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Просив задовольнити поданий потерпілим цивільний позов в повному обсязі з підстав, викладених у ньому. Вказав, що поведінка обвинуваченого свідчить, що він не розкаявся, до судового розгляду кримінального провадження він навіть не попросив вибачення у потерпілого.

Прокурор вказав, що в судовому засіданні було достеменно встановлено, що інкриміноване кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим у його вчиненні та призначити покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік та із застосуванням ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, визначеним судом.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч. 1 ст. 122 КК України визнав повністю, не заперечував фактичні обставини кримінального провадження, правильно розуміє та усвідомлює зміст обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується, а також те, що обставини кримінального провадження щодо обвинувачення ОСОБА_4 за фактом нанесення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, іншими учасниками судового провадження не оспорюються, після роз`яснення обвинуваченому та іншим учасникам кримінального провадження положень та наслідків ст. 349 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження був обмежений допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу цього обвинуваченого і досудової доповіді органу пробації, з визнанням недоцільності дослідження інших доказів, що стосуються обвинувачення.

Суд пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини.

Враховуючи вищевикладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є визнання своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення стосовно особи похилого віку.

Мотиви призначення покарання.
За змістом статтей 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен враховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, наслідки його вчинення, бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, характеризується задовільно. Суд також враховує висновки досудової доповіді органу пробації, відповідно до яких виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без обмеження або позбавлення волі та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб.
Враховуючи викладене, загальні засади призначення покарання - законність, справедливість, обґрунтованість та індивідуалізацію, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєні кримінальні правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Вирішення питання щодо цивільного позову.
Потерпілий ОСОБА_5 звернувся з цивільним позовом до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди у загальному розмірі 99 019,74 грн, з яких матеріальна шкода у розмірі 49 019,74 грн та моральна шкода у розмірі 50 000,00 грн.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 та його представник - адвокат ОСОБА_6 підтримали цивільний позов та просили його задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові.
Обвинувачений ОСОБА_4 під час допиту в судовому засіданні вказав, що визнає у повному обсязі пред`явлений до нього потерпілим цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Вказав, що частково відшкодува матеріальону шкоду добровільно в сумі 21000 грн. Під час судових дебатів обвинувачений вказав, що пред`явлений до нього потерпілим цивільний позов визнає частково, а саме у частині стягнення матеріальної шкоди він визнає позов у повному обсязі, а в частині стягнення моральної шкоди визнає частково, так як вважає, що заявлений розмір моральної шкоди є завищеним та необґрунтованим.

Розглянувши цивільний позов, дослідивши надані на його обґрунтування докази, вислухавши доводи сторін цивільного позову, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно з частинами 1-3 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
В ході судового розгляду кримінального провадження було підтверджено, що злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 завдано умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження, на лікування яких потерпілий витратив грошові кошти у загальному розмірі 70 019,74 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Із вказаного розміру матеріальної шкоди обвинувачений добровільно відшкодував потерпілому 21 000,00 грн, а невідшкодованою залишається матеріальна шкода у розмірі 49 019,74 грн.
Враховуючи те, що в ході судового розгляду кримінального провадження було підтверджено, що внаслідок вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, потерпілому ОСОБА_5 було завдано умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження, на час ухвалення вироку суду залишається невідшкодованою матеріальна шкода у сумі 49 019,74 грн, розмір якої підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав цивільний позов у частині стягнення матеріальної шкоди у повному обсязі, суд дійшов висновку, що цивільний позов у цій частині підлягає задоволенню у повному обсязі.
Щодо вимог потерпілого про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно із ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Як роз`яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» № 4 від 31.03.1995, розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає у межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц, розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Розглянувши позовні вимоги потерпілого про відшкодування йому моральної шкоди, суд дійшов висновку, що дійсно протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 була спричинена моральна шкода, що проявилася у фізичному болі та стражданнях, яких останній зазнав через отримані тілесні ушкодження, переживаннях, хвилюваннях, незручностях в організації свого життя, порушенні нормальних життєвих зв`язків, вимушених змінах у його життєвих та виробничих стосунках, затраченому часі та зусиллях, необхідних для відновлення попереднього стану, а тому вона підлягає відшкодуванню потерпілому цим обвинуваченим.
Щодо розміру моральної шкоди у сумі 50 000,00 грн, суд вважає, що заявлені потерпілим вимоги є завищеними, оскільки потерпілий не надав суду достатніх та належних доказів, які б підтверджували заявлений ним розмір завданої моральної шкоди.
Визначаючи розмір відшкодування потерпілому моральної шкоди, суд враховує як глибину моральних страждань потерпілого, так і те, що йому були завдані умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження, які були спричинені одиничним ударом обвинуваченого, який після нанесення удару подав потерпілому окуляри. В свою чергу, суд враховує, що на лікування та відновлення попереднього стану потерпілим було витрачено значні час та кошти, в тому числі було проведено оперативне втручання шляхом встановлення потерпілому імпланта. При цьому, суд також враховує, що на теперішній час потерпілий одужав, його життя відновлене.
Виходячи з вказаних обставин, враховуючи глибину та ступінь моральних і фізичних страждань потерпілого, керуючись принципами розумності, співмірності та справедливості, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 моральну шкоду розмірі 12 000,00 грн.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 50, 65, 66, 67, ч. 1 ст. 122 КК України, ст. ст. 22, 23, 1166 ЦК України, ст. ст. 128, 369-371, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання чи роботи, періодично з`являтися в цей орган для реєстрації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 49 019 (сорок дев`ять тисяч дев`ятнадцять) грн 74 коп та моральну шкоду у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) грн 00 коп, а всього разом 61 019 (шістдесят одна тисяча дев`ятнадцять) грн 74 коп.
В іншій частині цивільного позову - відмовити.
Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок суду, за виключенням тих обставин, що не були досліджені в судовому засіданні, може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Диканський районний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1