Справа № 373/2074/22
УХВАЛА

16 березня 2023 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 у кримінальному проваджені № 0000200 від 30.09.2022 про звільнення його від кримінальної відповідальності,

встановив:

ОСОБА_4 в ході розгляду справи, заявлено усне клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 309 КК України.

В обґрунтування клопотання, обвинуваченим заявлено що він лікувався від наркотичної залежності та надано суду відповідь від 17.11.2022 №2993 на його запит, в якій повідомляється, що він знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП "Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги" ЗОР з 02.11.2022 по 17.11.2022.

З метою перевірки цієї інформації, а також визначення наявності підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, судом було надіслано запит, про надання інформації, а саме: чи звертався ОСОБА_4 до КНП "Обласного клінічного закладу з надання психіатричної допомоги" ЗОР саме для проходження добровільного лікування від наркотичної залежності (наркоманії) з 02.11.2022 по 17.11.2022 та у разі звернення ОСОБА_4 надати суду копію довідки про те, що останній пройшов курс добровільного лікування від наркоманії (за можливості копію лікарняного листа ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

01 березня 2023 року від директора Комунального некомерційного підприємства "Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги" Запорізької обласної ради отримано відповідь, в якій зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неодноразово перебував на лікуванні в зазначеному закладі, попередня госпіталізація з 02.11.2022 по 17.11.2022 та остання з 15.12.2022 по 26.12.2022 з діагнозом: "Психотичний шизофреноподібний розлад внаслідок комбінованого вживання ПАР (алкоголь, психостимулятори, опіоїди). Афективно-параноїдний синдром".

Законодавець визначає поняття та підстави примусового лікування осіб, хворих на наркоманію (ст. 16 Закону України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними")

Відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 року: - «якщо в результаті медичного огляду чи медичного обстеження встановлено, що особа, яка зловживає наркотичними засобами або психотропними речовинами і відносно якої встановлено діагноз «наркоманія», потребує лікування, у тому числі в стаціонарних або амбулаторних умовах, лікар-нарколог зобов`язаний запропонувати такій особі пройти курс добровільного лікування і видати направлення до наркологічного закладу для такого лікування. Крім того, на період добровільного лікування хворому видається лікарняний лист, а після закінчення лікування, на його прохання, видається довідка із зазначенням мети лікування.

За даними довідки виданої лікарем наркологом - ОСОБА_4 на обліку у даного лікаря не перебуває.

Діагноз ОСОБА_4 , зазначений у довідці, яку надано обвинуваченим суду, та додатково підтверджено у відповіді лікарні на запит: "Психотичний шизофреноподібний розлад внаслідок комбінованого вживання ПАР (алкоголь, психостимулятори, опіоїди). Афективно-параноїдний синдром".

У наданій довідці жодним чином не вказаний діагноз «наркоманія», не зазначена мета курсу : «лікування від наркоманії», що є обов`язковою умовою для прийняття даної довідки, як доказу того, що особа дійсно розпочала курс лікування від наркоманії.

Така позиція узгоджується із висновком викладеним у постанові ККС ВС № 357/11205/19 від 29.11.2021.

Згідно з ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України.

Таким чином, підставою для звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України є не лише добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію, а й розпочате нею лікування саме від наркоманії.

В даному випадку, суду не надано жодних доказів добровільного звернення ОСОБА_4 до лікувального закладу, задля лікування саме від наркоманії, як-то: направлення лікаря нарколога до наркологічного лікувального закладу, лікарняного листа із діагнозом «наркоманія», та головне, довідки із зазначенням у ній діагнозу «наркоманія» та мети курсу лікування обвинуваченого - «лікування від наркоманії».

Отже, клопотання ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності з підстав передбачених ч. 4 ст. 309 КК України, суд вважає необґрунтованим та безпідставним, заявленим з єдиною метою - уникнути кримінальної відповідальності.

Згідно із ч.4 ст. 288 КПК України, у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284-288 КПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 у кримінальному проваджені № 0000200 від 30.09.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, про звільнення від кримінальної відповідальності з підстав передбачених ч. 4 ст. 309 КК України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1