Номер провадження: 11-сс/813/1444/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2022 року м. Одеса

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2
Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
За участю прокурора ОСОБА_6
захисника-адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса матеріали кримінального провадження № 0001414 від 07.12.2021 року за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 11 жовтня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ананьєв, Одеської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, директора ТОВ «БК» Авра», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 11.10.2022 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0001414 від 07.12.2021 року та обрано відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" строком до 04.12.2022 року включно з визначенням застави у розмірі 3473400 гривень (400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Не погоджуючись з судовим рішенням захисник-адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. В обґрунтування доводів скарги зазначає, що твердження слідчого про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України не відповідають дійсності, оскільки формулювання врученого повідомлення про підозру та докази, додані до клопотання про обрання запобіжного заходу викликають сумніви у обґрунтованості відповідної підозри. Вказує також, що слідчим суддею незаконно визначено сума застави, оскільки такий розмір є завідомо неправомірним для ОСОБА_8 , враховуючи, що розмір його доходів за 2022 рік складає 31234 грн., на утриманні у нього є неповнолітня дитина, а тому сума застави у розмірі 3473400 грн. є позбавленням права ОСОБА_8 на можливість скористатися інститутом застави. Вимоги мотивує тим, що ОСОБА_8 наміру переховуватися від досудового розслідування не має, вчасно з`являється на всі виклики слідчого і прокурора, обізнаний з обмеженнями виїзду чоловіків за кордон в умовах воєнного стану. Просить ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 11.10.2022 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені клопотання про обрання відносно його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Інші учасники судового провадження ухвалу про застосування запобіжного заходу не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляційних вимог, думку адвоката, який підтримав апеляційну скаргу, заслухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно ст. 404 КПК України - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Запобіжні заходи (як заходи кримінального провадження) у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 29 Конституції України, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (суд враховує роз`яснення «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» - запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного).
У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень п.18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні; ч.3 ст. 26 КПК принцип диспозитивності передбачає, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами.

Апеляційний суд вважає, що прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки додані до клопотання слідчого докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.5 ст.191, ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про необхідність тримання під вартою ОСОБА_8 на даному етапі досудового розслідування, оскільки саме такий вид запобіжного заходу у виді тримання під вартою є пропорційним ризикам у кримінальному провадженні за ч.5 ст.191, ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України, зможе запобігти ризикам переховування обвинуваченого від суду, для унеможливлення завершення досудового розслідування, та в свою чергу, буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст.2 КПК України.

Посилання захисника ОСОБА_7 на відсутність будь-яких доказів існування обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушеннях за ч.5 ст.191, ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України не може бути оцінена апеляційним судом, оскільки відповідно до ст. 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України

При цьому, апеляційний суд наголошує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, на даній стадії, зокрема при розгляді апеляційного провадження на ухвалу слідчого судді про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перевіряється.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Доводи сторони захисту щодо незаконно визначення слідчим суддею суми застави у розмір 3473400 грн. суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки у відповідності до абзацу 2 ч.5 ст.182 КПК України - у виключних випадках, якщо слідчий суддя, встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно. Тобто визначення розміру застави є правом суду.
Також, згідно з ч.3 ст. 183 КПК України - слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Апеляційний суд погоджується з рішенням слідчого судді та вважає, що слідчий суддя вірно визначив розмір застави в розмірі 1400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3473400 гривень), оскільки саме такий розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваного, під загрозою звернення застави в дохід держави, буде достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків під час проведення досудового провадження, запобігання ризикам при здійсненні процесуальних дій для завершення досудового розслідування у разі внесення ОСОБА_8 застави.
Аналізуючи сукупність наведених вище обставин, зазначені адвокатом ОСОБА_7 в апеляційній скарзі доводи щодо скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про застосування строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги адвоката, колегія суддів не знаходить.

Також не встановлено об`єктивних даних, які б вказували на неможливість утримання підозрюваного під вартою, а тому враховуючи вимоги ст. 178 КПК України та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 , суд апеляційної інстанції вважає за необхідне за наслідками апеляційного розгляду прийняти рішення, яким ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 11.10.2022 року - залишити без зміни, подану захисником-адвокатом ОСОБА_7 апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 11 жовтня 2022 року, якою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні №0001414 від 07.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191, ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" строком до 04.12.2022 року із визначенням застави у розмірі 3473400 гривень залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: