Справа № 202/2033/23
Провадження № 1-кс/202/1413/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

23 лютого 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 про арешт майна, яке подане у кримінальному провадженні № 0000230 від 29.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на транспортний засіб «Volkswagen Touareg», номер шасі НОМЕР_1 , військовий номер НОМЕР_2 , належний Національній гвардії України, та транспортний засіб «Nissan Primera», номер шасі НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , належний ОСОБА_4 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що у провадженні першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Краматорську, перебуває кримінальне провадження за № 0000230 від 29.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до повідомлення чергового ВП № 2 (м. Костянтинівка) Краматорського РУП 29.01.2023 приблизно о 15 год. 40 хв. на ділянці автодороги Н20 неподалік м. Костянтинівка (в районі кафе «Українська кухня») відбулося ДТП, а саме зіткнення транспортного засобу «Volkswagen Touareg» військовий номер НОМЕР_2 під керуванням військовослужбовця Національної гвардії України та транспортного засобу «Nissan Primera», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням військовослужбовця Державної прикордонної служби України.

Внаслідок вказаної ДТП отримали тілесні ушкодження військовослужбовці Національної гвардії України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та військовослужбовці Державної прикордонної служби України ОСОБА_7 та ОСОБА_8

29.01.2023 проведено огляд місця ДТП, під час якого вилучено вказані транспортні засоби, які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

З метою проведення експертиз та недопущення приховування, псування, знищення, перетворення та відчуження транспортних засобів, які є речовими доказами у кримінальному провадження, виникла необхідність у накладенні на них арешту.

В судове засідання прокурор та володільці речей не з`явилися.

В своїй заяві прокурор просив проводити судовий розгляд в його відсутність.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Слідчим суддею встановлено, що 29.01.2023 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 415 КК України, за № 0000230.

Як вбачається з матеріалів клопотання, під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди був вилучений транспортний засіб «Volkswagen Touareg», номер шасі НОМЕР_1 , військовий номер КХ 433 G, який належить Національній гвардії України.

Також вилучено транспортний засіб «Nissan Primera», номер шасі НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_4 та використовувався військовослужбовця Державної прикордонної служби України.

Вказані транспортні засоби були визнані речовими доказами.

За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з частиною 3 статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя вважає доведеним, що було вчинено кримінальне правопорушення і наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучені транспортні засоби є доказом такого злочину, відповідають критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки вони зберегли на собі його сліди, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема за допомогою експертних досліджень.

Водночас слідчий суддя бере до уваги, що вилучені транспортні засоби, використовуються військовослужбовцями Національної гвардії України та Державної прикордонної служби, були оглянуті слідчим, яким зафіксовано наявні на них сліди ДТП та передано їх на відповідальне зберігання представникам.

Слідчий суддя враховує, що автомобілі були вилучені 29 січня 2023 року та у органу досудового розслідування було достатньо часу для проведення слідчих та інших процесуальних дій, в тому числі призначення експертиз та огляду предметів дослідження за участю експерта.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що позбавлення власника та володільця майна права користування автомобілем є непропорційним порівняно з потребами досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007 року зазначив, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, між суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.

В даному випадку слідчий чи прокурор не позбавлені можливості оглянути вилучені автомобілі, в тому числі за участю судового експерта, зафіксувати відомості, необхідні для кримінального провадження.

На переконання слідчого судді, з урахування часу перебування речового доказу у володінні органу досудового розслідування, всіх інших обставин кримінального провадження, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання їх відчуженню та передання іншим особам, клопотання прокурора необхідно задовольнити частково в частині заборони відчуження та розпорядження транспортними засобами, які визнані речовими доказами.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль «Volkswagen Touareg», номер шасі НОМЕР_1 , військовий номер НОМЕР_2 , який належить Національній гвардії України, шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним транспортним засобом.

Накласти арешт на автомобіль «Nissan Primera», номер шасі НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_4 , шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним транспортним засобом.

В іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1