Судді Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1
По справі 288/1628/20
Провадження №1-кп/295/91/22
На ухвалу суду від 02.12.2022 року
В провадженні Богунського районного суду м. Житомира знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.1 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира в колегіальному складі: головуючий суддя ОСОБА_1 , судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , було задоволено заяви суддів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про самовідвід.
Вважаю, що заяви суддів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про самовідвід не підлягали до задоволення з наступних підстав.
Заявленими підставами для самовідводу послугували факти висловлювання неодноразових відводів та недовіри з боку обох сторін кримінального провадження. Посилаючись на положення п.4 ч.1 ст.75 КПК України, практику Європейського суду з прав людини (справа «Бочан проти України» заява 7577/02) та Бангалорські принципи поведінки судді, члени колегії дійшли висновку, що систематичність заяв учасників про відвід суддів свідчить про недовіру вказаним суддям обома сторонами процесу, що у стороннього спостерігача могли виникнути сумніви в неупередженості суддів.
Із зазначеними висновками колегії суддів не погоджуюсь.
Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на справедливий суд, яке передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Пунктом 4) частини 1 статті 75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у розгляді справи за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
В розділі 2 Бангалорських принципів поведінки суддів, затверджених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 N 2006/23, передбачено, що одним із основних принципів (показником) належної поведінки судді є його об`єктивність, який проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.
Згідно з пунктом 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Одночасно в даному нормативному акті наведені орієнтовні приклади таких випадків:
1. У судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.
2. Раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи як важливий свідок.
3. Суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі.
Згідно з ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.
З наведених норм вбачається, що суддя не повинен зловживати правом на самовідвід та може заявити собі самовідвід лише у випадку наявності певних обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Орієнтовний перелік таких обставин наведений в частині 1 статті 75 КПК України, а також в інших нормативних актах, зокрема в Бангалорських принципах поведінки суддів.
Отже обов`язковою ознакою для відводу або самовідводу судді має бути наявність обґрунтованої обставини та чітких фактів, які впливають на можливість прийняття ним об`єктивного та неупередженого рішення по справі. Неодноразове висловлення сторонами у справі відводів не є такою обставиною, яка б сама по собі впливала на здатність судді винести об`єктивне рішення у справі та на його неупередженість.
В загальному випадку сторонам забезпечено процесуальне право заявляти відводи судді та у випадку неодноразових і необґрунтованих відводів з різних підстав це не може бути в подальшому достатньою підставою для самовідводів суддів, адже всі раніше заявлені відводи були розглянуті по суті та їм надана окрема самостійна оцінка.
Сумніви сторін у неупередженості суддів без їх достатнього обґрунтування та підтвердження належними доказами само по собі не може бути підставою для самовідводу суддів.
Для заявлення та задоволення самовідводу суддів потрібні неспростовні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.
Приймаючи до уваги вищевказане, в судовому засіданні не встановлено і авторами самовідводу не відображено у прийнятій ухвалі наявність достатніх обставин, які викликали б сумніви у неупередженості колегії суддів під час розгляду вказаного кримінального провадження.
Посилання в ухвалі суду на пункти 66, 75,76 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України», заява 7577/02, є недоречним, оскільки є вирваними із контексту вказаного рішення ЄСПЛ та стосувалися виключно принципу юридичної визначеності та сумнівів в упередженості суддів при численних переглядах рішень судів та невиконаннях вказівок Верховного суду України нижчими судовими інстанціями. Тобто правові висновки, викладені в даному рішенні ЄСПЛ, не можуть бути застосовані щодо ситуації, яка склалась в кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2 .
Також жодний із відображених в пункті 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів - орієнтовний випадок упередженності судді не мав місце в даній кримінальній справі, а тому самі лише сумніви стороннього спостерігача в неупередженості судді, без їх доказового підтвердження, не є підставою для самовідводу.
З урахуванням наведеного, вважаю, що з вказаних підстав заяви про самовідвід суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не підлягали задоволенню.
Головуючий суддя ОСОБА_1