Провадження № 1-кп/344/194/22
У Х В А Л А

07 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі судді: ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглядаючи кримінальне провадження з обвинувальним актом щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Івано-Франківського міського суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Прокурор подала письмове клопотання про обрання запобіжного заходу - тримання під вартою з визначення застави в розмірі 50 (п`ятдесяти) прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 124 050 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят) гривень щодо обвинуваченого ОСОБА_5 з посиланням на ризики, передбачені ст.177 КПК України, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні нетяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`яти років, вказує на наявність ризиків, а саме, щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, просить дане клопотання задовольнити.

Захисник обвинуваченого просить обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачуваний ОСОБА_5 підтримує думку захисника.

Заслухавши думку учасників провадження, суд вважає наступне.

За змістом закону, тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК України. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоб запобігти їхньому настанню.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;вчинитиіншекримінальнеправопорушеннячипродовжитикримінальнеправопорушенн, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження з цього приводу, в тому числі дані, що характеризують обвинувачуваного ОСОБА_5 , міцність соціальних зв`язків,суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема щодо можливості переховування обвинуваченого від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При обранні запобіжного заходу, суд також враховує те, що обвинувачений неодноразово через численні неявки в судові засідання був оголошений судом у розшук, провадження щодо нього було зупинене, що свідчить про умисне переховування обвинуваченого від суду.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Разом з тим, нормами частини 3 ст.183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч.4 ст.182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За наведених обставин, суд вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Розмір застави, у відповідності до п.1 ч.5 ст.182 КПК України, визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, мотив кримінального правопорушення, тяжкість злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів доходів гомадян, що становить 49 620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, суд відповідно до ч.3 ст.183 КПК України вважає за необхідне, у разі внесення застави, покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ч.5 ст.194 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою.

Також, на переконання суду, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків. Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 є співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

За таких обставин суд вважає, що клопотання прокурора про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 196-197, 205, 369-372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 05 січня 2023 року включно.

Розмір застави визначити в межах 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 49 620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) в дохід держави.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду, із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування із потерпілою, свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 здійснювати в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Копію ухвали для виконання направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» та вручити обвинувачуваному і прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_7