справа № 208/7058/21
№ провадження 1-кп/208/242/22
ВИРОК
Іменем України

15 листопада 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за кримінальним провадженням № 0000305 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, маючого неповну середню освіту, військовослужбовця, старшого водія військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

30.05.2021 року, о 19 годині 03 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , реалізуючи свій протиправний прямий умисел спрямований на відкрите викрадення майна, з метою придушення волі потерпілого чинити опір його протиправним діям, наніс раніше не знайомому ОСОБА_7 удар правою ногою по голові, від чого останній втратив рівновагу та впав на землю, після чого наніс останньому 3-4 удари руками лівої та правої руки по голові, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі, крововиливу та рани верхньої губи праворуч, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Застосувавши до Новікова насильство, що не є небезпечним для його життя та здоров`я, Пікуш скориставшись тим, що внаслідок застосування насильства потерпілій не міг чинити опір його протиправним діям, діючи відкрито, з корисливих мотивів, рукою зірвав з шиї потерпілого ланцюжок, виготовлений зі срібла 925 проби вагою 16,89 грамів, вартість якого становить 3 680,02 грн.

В цей же день, після здійснення відносно ОСОБА_8 грабіжу, ОСОБА_9 реалізуючи свій протиправний прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, о 19 годині 35 хвилин перебуваючи у дворі буд. АДРЕСА_3 , впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до столу, на якому ОСОБА_8 залишив без нагляду своє майно, діючи повторно та керуючись корисливим мотивом, таємно викрав з сумки наплічної належної останньому грошові кошти у сумі 2 500 гривень та бездротові навушники «Xiaomi Redmi Air Dots Black» вартістю 331,67 грн.

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_9 залишив місце вчинення злочинів, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на зазначену суму.

В судовому засіданні обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів щодо його винуватості, так як свою вину у скоєнні вищезазначених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, визнає у повному обсязі. Ці обставини розуміє вірно, це його добровільна та достеменна позиція. Розуміє, що буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Пікуш пояснив суду, що з раніше з потерпілим ОСОБА_8 знайомий не був. 30.05.2021 року, приблизно о 19.00 годині, він разом зі знайомими знаходився у дворі будинку АДРЕСА_3 , де разом розпивали алкогольні напої. В зазначеному дворі, неподалік від них знаходився потерпілий, в ході спілкування з яким у нього виник словесний конфлікт. В ході конфлікту він вдарив ОСОБА_8 ногою по голові, а коли той впав на землю, підійшов до того, наніс ще декілька ударів по голові, після чого зірвав з шиї потерпілого срібний ланцюжок. Через деякий час, на розташованому поряд столу, побачив сумку потерпілого, з якої таємно викрав гроші в сумі приблизно 2 500 гривень та навушники.

Навушники у подальшому здав до ломбарду. Гроші витратив на власні потреби. Всі збитки потерпілому відшкодовано. Вину визнає повністю та щиро кається у скоєному. Злочини вчинив з корисливих мотивів.

Враховуючи клопотання обвинуваченого про недоцільність дослідження у судовому засіданні доказів його винуватості, позицію прокурора, який не заперечував, при з`ясуванні обставин справи та доказів на їх підтвердження, обмежитись допитом обвинуваченого, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, вважаються встановленими в судовому засіданні, не потребують окремого дослідження у ході судового розгляду і це враховується судом при постановленні вироку.

Аналізуючи викладені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд вважає, що вина обвинуваченого в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає визнання ним своєї вини та щире каяття, добровільне відшкодування завданої злочинами шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_9 виду та міри покарання, суд враховує характер скоєних ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжкого та тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, відсутність скарг на його поведінку у побуті за місцем мешкання, який є військовослужбовцем, посередньо характеризується за місцем служби, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, враховує обставини які пом`якшують покарання, відсутність обставин які його обтяжують, принцип індивідуалізації покарання.

Питання про призначення покарання при постановленні вироку суд вирішує в залежності від доведеності винуватості особи у вчиненні злочинних дій за обставин, пред`явлених в обвинуваченні, з урахуванням вимог статей 50, 65 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання має на меті не тільки кару, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього кодексу. Для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення, та які повинні оцінюватися з урахуванням індивідуальних особливостей кримінального провадження. Встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Конкретні обставини вчинених Пікуш кримінальних правопорушень оцінені судом повно та всебічно, при цьому також враховується наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого.

Міра покарання встановлюється судом з урахуванням вищезазначених обставин справи, з врахуванням позиції державного обвинувачення.

У справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»

При призначенні конкретній особі покаранні, тобто його індивідуалізації, виявляється каральна політика держави, яка поєднує в собі реалізацію різних цілей державного реагування на випадки вчинення злочинів, так як метою покарання згідно із законом України про кримінальну відповідальність є не лише кара, а й виправлення особи, запобігання вчиненню нею та іншими особами нових злочинів, і вона не може бути досягнута виключно за рахунок суворості призначеного покарання.

Правова система держави має забезпечувати баланс між суворістю та м`якістю заходів реагування на порушення кримінально-правових заборон і покарання, яке призначається особі, має бути справедливим.

Повноваження суду, надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві.

Зазначені дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд вважає, що враховуючи істотний взаємозв`язок між наявністю сукупності пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин, з істотним зниженням ступеню тяжкості вчинених злочинів, зниження суспільної небезпечності самим обвинуваченим, призначення ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України є не доцільним та несправедливим, і призначення більш м`якого пока¬рання ніж зазначене в цій санкції здатне забезпечити його виправлення.

Враховуючи думку державного обвинувачення, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 можливо шляхом призначення йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ст. 62 КК України, покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні призначається військовослужбовцям строкової служби, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, особам офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також якщо суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

Тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців замість позбавлення волі не може застосовуватися до осіб, які раніше відбували покарання у виді позбавлення волі.

При складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення:

Згідно п.п а), п.1 частини 1 ст. 72 КК України, одному дню позбавлення волі відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Враховуючи, що ОСОБА_9 є військовослужбовцем, суд вважає за необхідне при призначенні йому остаточного виду покарання перейти до іншого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статей інкримінованих йому злочинів, а саме призначити йому покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців. На думку суду, зазначене покарання є законним, справедливим та цілком достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчиненням нових злочинів.

Процесуальні витрати по проведенню судових експертиз, згідно ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України, у виді 6 місяців арешту;

- за ч.2 ст. 186 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді 1 року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Згідно ст. 62 ч.1, 72 ч.1 п.1, п.п. а) КК України, остаточно призначити військовослужбовцю, засудженому ОСОБА_4 , покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 1 рік.

Початок відбуття призначеного ОСОБА_4 покарання, рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по проведенню судової експертизи, у сумі 686,48 гривень.

Речові докази по справі: ланцюжок виготовлений зі срібла 925 проби вагою 16.89 грамів, навушники бездротові «Redmi Airdots» чорного кольору разом із кейсом, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого, знявши арешт з майна, - залишити у останнього.

До набрання вироком законної сили, захід забезпечення кримінального провадження відносно засудженого ОСОБА_4 , не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученні обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1