Справа № 464/2211/23
пр.№ 1-кс/464/378/23
У Х В А Л А

11 квітня 2023 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого про арешт майна,

у с т а н о в и в:

У провадження Сихівського районного суду м.Львова надійшло клопотання дізнавача СД ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Франківської окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, вилучене відповідно до протоколу огляду місця події від 09 квітня 2023 року, з метою збереження речових доказів.

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, належним чином повідомлялися про розгляд справи.

Відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відділом поліції № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 09 квітня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Так, 09 квітня 2023 року дізнавачем СД ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст.ст.104-106, 223, 237 КПК України проведено огляд місця події, під час якого було виявлено та вилучено згорток фольги, в якому знаходилася порошкоподібна речовина білого кольору, яку поміщену в спец.пакет PSP 1486916 та електронні ваги без маркування із залишками порошкоподібної речовини білого кольору та гиркою «20 гр», яку поміщено в спец.пакет PSP 1486917.

Вищевказане майно було оглянутим та визнаним речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Разом із тим, з метою збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні, а також для забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, виникла процесуальна необхідність у накладенні арешту на вилучене майно, яке було визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів клопотання вбачаються достатні підстави вважати, що вилучені речі зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тобто відповідає вимогам ст.98 КПК України.

Ураховуючи вищенаведене, подане дізнавачем клопотання є достатньо обґрунтованим та відповідає вимогам ст.171 КПК України. З доводів, викладених ним у клопотанні вбачається, що арешт вилученого майна є необхідним для забезпечення збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки наявні ризики їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Підстав для відмови у задоволені клопотання, передбачені ч.1ст.173 КПК України, відсутні. Тому, з урахуванням вимог ч.2 ст.173 КПК України, клопотання про арешт майна підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на майно, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування, яке було вилучено 09 квітня 2023 року дізнавачем СД ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 згорток фольги, в якому знаходилася порошкоподібна речовина білого кольору, яку поміщену в спец.пакет PSP 1486916 та електронні ваги без маркування із залишками порошкоподібної речовини білого кольору та гиркою «20 гр», яку поміщено в спец.пакет PSP 1486917.

У порядку ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1