Справа № 461/5427/22
Провадження № 1-кс/461/5181/22
про накладення арешту на майно
18.11.2022 року м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , представника ДП «Дослідне господарство «Львівське» ІС НААН та директора ДП «Дослідне господарство «Львівське» ІС НААН ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, вчинених у сфері службової та господарської діяльності слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, -
14.11.2022 року слідчий відділу розслідування злочинів, вчинених у сфері службової та господарської діяльності слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 за погодженням прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, яке визнане речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, а саме:
- виявлений під час проведення 10.11.2022 огляду складських приміщень ДП «ДГ «Львівське» Інституту садівництва НААН України, що за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Неслухів, вул. Наукова, 2-В насип сільськогосподарської продукції, схожої на зерно сої, який після тахеометричного знімання проведеного спеціалістами СП БСМР ДП «Львіввугілля» (для визначення об`єму), було вилучено та передано на відповідальне зберігання представнику ДП «ДГ «Львівське» Інституту садівництва НААН України, за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Неслухів, вул. Наукова, 2-В;
- вилучені в ході проведення огляду 10.11.2022 огляду складських приміщень ДП «ДГ «Львівське» Інституту садівництва НААН України, що за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Неслухів, вул. Наукова, 2-В взірці сільськогосподарської продукції, схожої на зерно сої, які поміщено до сейф-пакету №А2192426 та №А2192427.
В ході досудового розслідування встановлено, що службові особи ДП «ДГ «Львівське» Інституту садівництва НААН України, привласнили державне майно в умовах воєнного стану.
10.11.2022 року в ході проведення огляду, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 від 09.11.2022 року, у складських приміщеннях, належних ДП «ДГ «Львівське» Інституту садівництва НААН України, що знаходиться за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Неслухів, вул. Наукова, 2-В, було виявлено насип сільськогосподарської продукції, схожої на зерно сої, яке після тахеометричного знімання проведеного спеціалістами СП БСМР ДП «Львіввугілля» (для визначення об`єму), було вилучено та передано на відповідальне зберігання представнику ДП «ДГ «Львівське» Інституту садівництва НААН України, за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Неслухів, вул. Наукова, 2-В.
Крім того, в ході проведення огляду, за участі залученого спеціаліста ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області було вилучено, взірці сільськогосподарської продукції, схожої на зерно сої, які поміщено до сейф-пакету №А2192426 та №А2192427.
Постановою слідчого від 10.11.2022 року вказане майно було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів.
Представник ДП «Дослідне господарство «Львівське» ІС НААН та директора ДП «Дослідне господарство «Львівське» ІС НААН ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив в частині накладення арешту на насип сільськогосподарської продукції, схожої на зерно сої, вказавши, що це призведе до збитків у роботі державного підприємства. Пояснив, що термін зберігання сої становить 6 місяців.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 09.11.2022 року надано дозвіл на проведення огляду в приміщеннях плодосховища, складських приміщеннях, а також інших будівлях та приміщеннях в тому числі допоміжних (нежитлових): кладових та технічних кімнатах, тощо) за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Неслухів, вул. Наукова, 2В, які перебувають у державній власності Державного підприємства «Дослідне господарство «Львівське» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України, із залученням спеціалістів.
Згідно протоколу огляду місця події від 10.11.2022 року, під час проведення огляду у складських приміщеннях, належних ДП «ДГ «Львівське» Інституту садівництва НААН України, що знаходиться за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Неслухів, вул. Наукова, 2-В, було виявлено, зокрема, насип сільськогосподарської продукції, схожої на зерно сої, який після тахеометричного знімання проведеного спеціалістами СП БСМР ДП «Львіввугілля» (для визначення об`єму), було вилучено та передано на відповідальне зберігання представнику ДП «ДГ «Львівське» Інституту садівництва НААН України, за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Неслухів, вул. Наукова, 2-В та виявлено і вилучено взірці сільськогосподарської продукції, схожої на зерно сої, які поміщено до сейф-пакету №А2192426 та №А2192427.
Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст.170 КК України, арешт майна з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 ст.170 КК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
В поданому клопотанні про накладення арешту на майно, як на правову підставу арешту майна, слідчий покликається на те, що такий має бути накладений з метою забезпечення збереження речових доказів, тобто п.1 ч.2 ст.170 КПК України, а не застосування такого виду забезпечення кримінального провадження призведе до його використання, відчуження, тобто ч.ч.1, 11 ст.170 КПК України.
Дослідивши надані матеріали, заслухавши пояснення учасників процесу, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом якого розслідується дане кримінальне провадження, та в межах якого подане клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту майна, а саме вилучених в ході проведення огляду 10.11.2022 року складських приміщень ДП «ДГ «Львівське» Інституту садівництва НААН України, що за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Неслухів, вул. Наукова, 2-В взірців сільськогосподарської продукції, схожої на зерно сої, які поміщено до сейф-пакету №А2192426 та №А2192427.
Слідчий суддя вважає, що слідчим та матеріалами клопотання доведено, що взірці сільськогосподарської продукції, схожої на зерно сої, на яке ініційоване накладення арешту, відповідає критеріям, наведеним у ст. 98 КПК України, має значення речового доказу, а тому, з метою його збереження та експертного дослідження, підлягає арешту.
Даний захід забезпечення кримінального провадження є співмірним та пропорційним переслідуваній меті, втручання у власність буде виправданим за вказаних умов, таким, що здійснено в порядку передбаченому законом, а відтак не буде свавільним.
Щодо клопотання клопотання про накладення арешту на насип сільськогосподарської продукції, схожої на зерно сої, який після тахеометричного знімання проведеного спеціалістами СП БСМР ДП «Львіввугілля» (для визначення об`єму), було вилучено та передано на відповідальне зберігання представнику ДП «ДГ «Львівське» Інституту садівництва НААН України, за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Неслухів, вул. Наукова, 2-В, є безпідставним та не підлягає до задоволення в цій частині, оскільки слідчим не доведено у клопотанні та в судовому засіданні, що таке має значення речового доказу у кримінальному провадженні, виходячи із наступного.
Згідно вимог ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Отже, всупереч ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 132; ст. ст. 170, 171, 173 КПК України, слідчим не доведено наявність достатніх підстав вважати, що насип сої, об`ємом 64 м3, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а також що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні виправдовують на теперішній час такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в даному клопотанні, оскільки правові підстави до арешту майна відсутні.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Згідно ч.7 ст.236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право, серед іншого, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Таким чином, у відповідності до вимог ст.ст. 167, 234, 236, 237 КПК України, майно, яке вилучається слідчим, прокурором під час проведення огляду, повинне мати певний зв`язок з розслідуваним кримінальним правопорушенням.
Крім цього, слідчий суддя звертає увагу на те, що у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Щодо накладення арешту на насип сільськогосподарської продукції, схожої на зерно сої, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення такого з огляду на те, що накладення арешту на таке майно фактично позбавляє конституційного права ДП «ДГ«Львівське» ІС НААН України» здійснення господарської діяльності. Вказане майно не може містити даних про факти чи обставини, що встановлюються під час даного кримінального провадження, правова кваліфікація якого передбачає відповідальність за ч.4 ст. 191 КК України.
Вище перелічене тимчасово вилучене майно, на яке слідчий просить накласти арешт, не виправдовує ступінь втручання у права і свободи юридичної особи, у якої вони були вилучені, зважаючи на відсутність оголошених підозр у даному кримінальному провадженні та доказів, які би підтверджували, що таке має значення для досудового розслідування даного кримінального провадження, відтак в цій частині клопотання про арешт майна не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.
Керуючись ст.ст.2, 7, 131, 132, 170-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-
п о с т а н о в и в:
клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, вчинених у сфері службової та господарської діяльності слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, яке визнане речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, а саме:
- вилучені в ході проведення огляду 10.11.2022 року складських приміщень ДП «ДГ «Львівське» Інституту садівництва НААН України, що за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Неслухів, вул. Наукова, 2-В взірці сільськогосподарської продукції, схожої на зерно сої, які поміщено до сейф-пакету №А2192426 та №А2192427.
В задоволенні решти клопотання - відмовити.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала може бути скасованою в порядку, що передбачений ст.174 КПК України.

Повний текст ухвали складено 21.11.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1