1Справа № 335/7985/22 1-кп/335/825/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 грудня 2022 року м.Запоріжжя
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який має середню технічну освіту, який працює на посаді водолаза рятівника в Запорізькій міській рятувально-водолазній службі, одруженого, який має на утриманні малолітню доньку: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 114-2 КК України, -
Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією (далі за текстом рф) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.
Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф володимир путін, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.
24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці зс рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території.
24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
15.03.2022 Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 14.03.2022 №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.
21.04.2022 Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 18.04.2022 №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.
22.04.2022 Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 17.05.2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
22.05.2022 Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.
15.08.2022 Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 12.08.2022 №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
У невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 22.08.2022, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи за місцем реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 , діючи умисно, передбачаючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання негативних наслідків, вирішив поширити інформацію про рух військової техніки ЗСУ через м. Запоріжжя та її розміщення на території м. Запоріжжя.
Разом із тим, продовжуючи виконання злочинного умислу, у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 28.08.2022, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи за місцем реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 , діючи умисно, передбачаючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання негативних наслідків, вирішив поширити інформацію про розташування Збройних Сил України на території санаторія-профілакторія ЗНУ (до 2018 року санаторій-профілакторій ЗІІ), що знаходиться на острові Хортиця за координатами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , а також на території однієї із баз відпочинку по АДРЕСА_3 , або на так званій «Волне».
Таким чином, 22.08.2022, а також 28.08.2022 громадянин України ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання: реєстрації та фактичного АДРЕСА_1 , діючи умисно, будучи достовірно обізнаним про продовження строку дії воєнного стану на території України, передбачаючи суспільно небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання негативних наслідків, не будучи уповноваженим суб`єктом держави України на поширення інформації що не розміщувалась у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, в умовах воєнного стану, здійснив поширення інформації про рух колони військової техніки, яка належить військовій частині НОМЕР_2 та про розташування Збройних Сил України на території санаторія-профілакторія ЗНУ (до 2018 року санаторій-профілакторій ЗІІ), що знаходиться на острові Хортиця за координатами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , а також на території однієї із баз відпочинку по АДРЕСА_3 , або на так званій «Волне», яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 114-2 КК України як несанкціоноване поширення інформації про переміщення, рух або розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного або надзвичайного стану.
Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.114-2 КК України, обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення передбачене ч. .2 ст.114-2 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням та покладенням на нього обов`язків передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України, які роз`яснені ОСОБА_4 .
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла вищезазначена угода.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні просив затвердити вказану угоду укладену між ним та прокурором і призначити узгоджену в ній вид і міру покарання.
При цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2КК України в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченого та просив затвердити вказану угоду укладену між обвинуваченим та прокурором і призначити узгоджену в ній вид і міру покарання.
Прокурор в судовому засіданні вказав, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, а тому просить затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді вид і міру покарання.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваних питань, суд дійшов до наступних висновків.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Судом, встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України, яке, відповідно до ст.12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, та його дії судом кваліфіковані, як несанкціоноване поширення інформації про переміщення, рух або розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного або надзвичайного стану.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України суд визнає: активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, беззастережне визнання своєї винуватості, вчинення кримінального правопорушення вперше, наявність на утриманні малолітньої дитини.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом з`ясовано, що прокурор цілком розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок, чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст.65 КК України та буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам КПК та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі його захисника адвоката ОСОБА_5 і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами вид та міру покарання.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 314, 373, 374, 475, 615 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України.
На підставі угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 , призначити узгоджене сторонами покарання за ч.2 ст.114-2 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_7 ОСОБА_8