1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/2194/23 1-кс/335/766/2023
17 березня 2023 року м. Запоріжжя
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вітрадне Запорізького району Запорізької області, громадянина України, який має вищу освіту, неодруженого, такого, що на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
17.03.2023 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , про обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів.
Зокрема, досудовим розслідуванням встановлені обставини, що дають підстави підозрювати, що ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - «PVP», яку відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770, віднесено до психотропної речовини, обіг якої заборонено, у невстановлених досудовим слідством особи, часі та місці, придбав 44 (сорок чотири) полімерні згортки (різного кольору) із вказаною особливо небезпечною психотропною речовиною, з метою подальшого збуту.
Після чого, зберігаючи при собі вищевказану психотропну речовину, ОСОБА_4 , з метою подальшого збуту особливо небезпечної психотропної речовини шляхом закладок, на таксі направився у Вознесенівський район м. Запоріжжя, а саме на острів «Хортиця», де на блок посту НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , був затриманий співробітниками поліції.
О 13 годині 22 хвилин 15.03.2023, в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України, у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено 44 (сорок чотири) полімерні згортки, з яких 1 (один) полімерний згорток упаковано в окремий паперовий пакет) з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.
Відповідно до висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України СЕ-19/108-23/3663-НЗПРАП від 16.03.2023 року, надана на дослідження речовина світло-блакитного кольору в середині полімерного зіп-пакета обмотаного ізоляційною стрічкою сірого кольору, (вилученому 15.03.2023 в ході затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України), містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено -- «PVP», маса якої складає 0,1213 г (в перерахунку на основну).
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у тому, що вчинив незаконне придбання, зберігання особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту.
Клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під варту обґрунтовується наявністю ризиків, зазначених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, пославшись на факти та доводи, викладені у ньому.
Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував факту вилучення у нього предметів, вказаних у клопотанні, але пояснив, що придбав їх за оптовими цінами для власного споживання, оскільки протягом останніх двох років має залежність від наркотичних речовин. Проти взяття під варту підозрюваний заперечував, посилаючись на те, що він веде соціально позитивний спосіб життя, має соціальні зв`язки із родичами та близькими особами, готовий співпрацювати з досудовим розслідуванням. Тому підозрюваний вважав, що немає підстав для обрання щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 , підтримала думку свого підзахисного. Крім іншого, захисник посилався на те, що підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого саме ч. 2 ст. 307 КК України, станом на час розгляду питання щодо запобіжного заходу не є належно обґрунтованою, оскільки ґрунтується на недопустимих доказах: зазначені у клопотанні предмети вилучені у ОСОБА_4 під огляду й затримання за відсутності захисника, і повідомлення про підозру ОСОБА_4 вручено за відсутності захисника, тому він взагалі не є підозрюваним.
Крім того, захисник зауважив, що ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання, власний, хоча й неофіційний дохід, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше мав захворювання, проживає разом з батьками, які готові забезпечити дотримання умов домашнього арешту, у разі обрання такого запобіжного заходу. Відтак, необхідності брати ОСОБА_4 під варту немає, тому захисник просила застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Під час судового засідання були також допитані в порядку ч. 4 ст. 193 КПК України свідки - мати підозрюваного ОСОБА_8 та його вітчим ОСОБА_9 , і вони підтвердили, що мають відповідний авторитет і вплив на поведінку ОСОБА_4 , які дозволяють їм поручитись за нього та гарантувати виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 307 КК України.
На підтвердження обґрунтованості підозри слідчий та прокурор надали в копіях відповідні докази:
- протокол затримання в порядку ст. 208 КПК України від 15 березня 2023 року;
- протоколом огляду місця події від 15.03.2023 року;
- висновок експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України СЕ-19/108-23/3663-НЗПРАП від 16.03.2023 року;
- протоколи допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
Із сукупності вказаних документів випливає, що о 13 годині 22 хвилин 15.03.2023, в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України, у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено 44 (сорок чотири) полімерні згортки, з яких 1 (один) полімерний згорток упаковано в окремий паперовий пакет) з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.
Відповідно до висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України СЕ-19/108-23/3663-НЗПРАП від 16.03.2023 року, надана на дослідження речовина світло-блакитного кольору в середині полімерного зіп-пакета обмотаного ізоляційною стрічкою сірого кольору, (вилученому 15.03.2023 в ході затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України), містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено -- «PVP», маса якої складає 0,1213 г (в перерахунку на основну).
Сам ОСОБА_4 не заперечував, що у решті вилучених у нього згортків знаходиться та сама психотропна речовина.
Таким чином, наведені вище обставини, в тому числі кількість вилучених згортків, спосіб їх пакування, їх вміст, на початковій стадії досудового розслідування надають достатньо підстав для обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у придбанні та зберіганні наркотичних речовин саме з метою збуту.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
У зв`язку з цим слідчий суддя відхиляє відповідні доводи захисника як такі, що спростовуються матеріалами досудового розслідування.
Щодо наявності ризиків.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що на теперішній час існують такі заявлені органом досудового розслідування судом ризики, що визначені у ст. 177 КПК України:
- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду;
- ризик незаконного впливу на потерпілого;
- ризик вчинення нового кримінального правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створитимуть загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Зокрема доказами на обґрунтування ризику можуть бути, зокрема:
- документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку;
- інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи;
- перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - підтверджене документально;
- необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю;
- вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується, - документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що вказані у клопотанні ризики можуть бути підставою для застосування до підозрюваного такого виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Щодо ризику переховування від досудового розслідування та суду.
Діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є тяжким злочином, за який передбачено покарання від шести до десяти років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії), § 40).
Як встановлено слідчим суддею, ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки із матір`ю та вітчимом, з якими проживає, і частково за рахунок яких існує станом на час розгляду клопотання. При цьому підозрюваний раніше не судимий, відомостей про випадки ухилення в минулому з його боку від виконання тих чи інших обов`язків слідчому судді надано не було, він позитивно характеризується за місцем проживання та за останнім місцем роботи.
За таких умов відсутні підстави вважати, що наявний реальний ризик ухилення ОСОБА_4 від досудового розслідування та суду.
Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні
Оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від потерпілого та дослідження їх судом.
Разом із цим, маючи можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження в частині, що стосуються клопотання про обрання запобіжного заходу, а отже і з протоколами допиту свідків, підозрюваний знатиме як їх персональні данні, так і зміст наданих ним свідчень на стадії досудового розслідування.
Крім того, не виключено, що ще не всі свідки допитані, а також що ОСОБА_4 може бути знайомий із свідками, які ще не допитані, і вплинути на їх показання.
Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що доведеним наявність вказаного ризику.
Щодо ризику вчинення нових кримінальних правопорушень.
Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 хоча й раніше не судимий, але схильний до зловживання наркотичними речовинами, про що його власні пояснення.
За таких обставин не можна виключати, що ОСОБА_4 під впливом вказаної залежності може вдатись до вчинення інших правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних речовин.
Слідчий суддя також бере до уваги, що характер діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вказує на високу ймовірність того, що він і раніше вдавався до подібних діянь, може мати відповідний досвід та використовувати його для вчинення подібних діянь у майбутньому.
Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання або домашній арешт, свідчить той факт, що вказані заходи не здатні забезпечити ізоляцію підозрюваного в тій мірі, яка була б достатньою для запобігання вказаних вище ризикам.
Неможливість обрання до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки обґрунтовується таким.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу, і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Однак в даному випадку слідчому судді не було надано жодних відомостей про осіб, які виявили бажання поручитись за підозрюваного, які б для слідчого судді та будь-якого поміркованого стороннього спостерігача були б достатніми для висновку, що ці особи здатні забезпечити правомірну поведінку підозрюваного. Самий факт перебування цих осіб у родинних та близьких стосунках із підозрюваного не може бути єдиною підставою для такого висновку.
Про неможливість обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді застави, що передбачено п.3 ч.1 ст. 176 КПК України свідчить те, що на час звернення з клопотанням до слідчого судді, відповідних клопотань від заставодавців не надходило.
Доводи підозрюваного та його захисника слідчий суддя відхиляє, оскільки вони не спростовують наведених вище висновків.
Разом з цим, беручи до уваги характер та ступінь суспільно небезпечності інкримінованого ОСОБА_4 діяння, відомості про його особу та спосіб життя, слідчий суддя вважає з доцільне визначити розмір застави як умови звільнення з-під варти у мінімальному розмірі, передбаченому законом.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 175-177, 182, 183, 194, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , - задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, з триманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», з правом звільнення під заставу.
Строк тримання під вартою обчислювати з 11 год. 43 хв. 15.03.2023 і до 11 год. 43 хв. 13.05.2023.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:
- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- прибувати до слідчого, прокурора або до суду за першою вимогою;
- утриматися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення - негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чи іншому заставодавцю, відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та наслідки їх невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту - відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали оголошений о 11 год. 30 хв. 20.03.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1