справа № 462/351/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2023 року

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретар судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000893 від 08.1.2022 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 16.11.2022 року Залізничним районним судом м. Львова за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений відвідбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи притягнутим до адміністративної відповідальності постановами Залізничного районного суду м. Львова від 25.05.2020 року, 17.01.2022 року та 22.10.2021 року за ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_5 , після вжиття вказаних заходів реагування щодо недопущення вчинення насильства в сім`ї, на шлях виправлення не став та продовжив свої неправомірні та систематичні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства. Так, 24.09.2022 року близько 22.00 год., перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , умисно вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 систематичне домашнє насильство психологічного характеру, що виразилось у безпричинному висловлюванні на адресу потерпілої образливими та нецензурними словами, погрозами, чим принижував та залякував її, при цьому завдав удар по склопакету металопластикового вікна квартири, в якій перебувала ОСОБА_5 , чим заподіяв шкоду психологічному здоров?ю ОСОБА_5 , що призвело до систематичних психологічних страждань останньої, погіршення якості її життя у виді втоми, втрати повноцінного сну та відпочинку, негативних переживань, втрати самооцінки та позитивних емоцій.

Окрім того, ОСОБА_4 11.12.2022 року близько 22.00 год., перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , умисно вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 систематичне домашнє насильство економічного та психологічного характеру, що виразилось у безпричинному висловлюванні на адресу потерпілої образливими та нецензурними словами, погрозами, чим принижував та залякував її, при цьому пошкодив майно та бив посуд у квартирі, в якій перебувала ОСОБА_5 , вимагав в останньої кошти, чим заподіяв систематичну шкоду психологічному здоров?ю ОСОБА_5 , що призвело до систематичних психологічних страждань останньої, погіршення якості її життя у виді втоми, втрати повноцінного сну та відпочинку, негативних переживань, втрати самооцінки та позитивних емоцій.

Допитаний у судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому правопорушеннях визнав у повній мірі та дав суду свідчення про обставини вчинення ним злочинів, як це викладено в обвинувальному акті. У скоєному щиросердно розкаявся, просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні просила обвинуваченого суворо не карати.

Учасниками судового розгляду не оспорювались фактичні обставини справи, цивільний позов у справі заявлено не було, а тому докази, які їх стверджують, в судовому засіданні не досліджувались, а суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився показаннями обвинуваченого.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні винність обвинуваченого у домашньому насильстві, а саме в умисному систематичному вчиненні психологічного та економічного насильства щодо своєї матері, з якою він перебуває у сімейних, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, доведена повністю, а його дії вірно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, на обліку у психіатричному та наркологічному закладах не перебуває, не працює, не одружений, утриманців не має, за місцем проживання характеризується нейтрально.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обтяжуючих покарання обставин судом не виявлено.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи наведене та те, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення після засудження вироком Залізничним районним судом м. Львова від 16.11.2022 року протягом іспитового строку, що свідчить про стійкість злочинних намірів обвинуваченого та його небажання стати на шлях виправлення, а тому суд дійшов висновку, що для виправлення та перевиховання останньому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі на певний строк, яке слід відбувати реально, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів, що узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою у поcтанові від 14 вересня 2021 року у справі № 127/25037/17.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Згідно із ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно ч. 3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статях 71, 72 цього Кодексу. При цьому, невідбутою частиною покарання за попереднім вироком, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 26 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання», треба вважати покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням. За сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, виходячи зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України.

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 16.11.2022 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений відвідбування покарання з іспитовим строком терміном 1 рік.Враховуючи викладене остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити відповідно до ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався. Речові докази відсутні.

Таким чином, керуючись ст.ст. 50, 65-67, 185 КК України, ст.ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до новообраного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 16.11.2022 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п?яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

З інших підстав на вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова протягом 30 днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - протягом 30 днів з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1