Справа №579/867/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/916/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Зґвалтування
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми у режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами зі змінами та доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 17 січня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Камінь, Конотопського району, Сумської області, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 04 жовтня 2021 року за ч.2,3 ст.185 КК України, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до показання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.152 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , в яких:

- обвинувачений просить перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 186 КК України і призначити менш суворе покарання;

- прокурор просить вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 17 січня 2022 року відносно ОСОБА_7 скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 152, ч.4 ст. 70 КК України та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 152 КК України у виді 8 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, з урахуванням покарання, призначеного вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 04 жовтня 2021 року, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 11 років позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.152 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 8 років.

Відповідно до ч. 4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, з урахуванням покарання згідно вироку Кролевецького районного суду Сумської області від 04 жовтня 2021 року, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено раніше встановлений тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з 30 березня 2021 року з 01 год. 30 хв., з дня затримання, строк попереднього ув`язнення до вступу вироку в законну силу зараховано у строк призначеного покарання, згідно ст.72 КК України обраховувати з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області від 01 квітня 2021 року на речі, належні ОСОБА_7 та потерпілій ОСОБА_10 скасовано.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 вказує на те, що у нього виник умисел на заволодіння майном потерпілої, а тому, він і напав на неї, а поваливши на землю та побачивши її обличчя зрозумів, що це була дівчина-підліток. Коли вона від нього вирвалась та почала тікати, він хотів її наздогнати, але побачив сторонню жінку і злякався, припинив свої дії і втік. Ніякого умислу на те, щоб вступити у статеві зносити з потерпілою у нього не було, пристрасті до неї він не відчував, а тому, його дії за ч.3 ст.15, ч.3 ст.152 КК України були кваліфіковані невірно.

У доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений посилається на те, що вини у вчиненні інкримінованого злочину він не визнає, відтворення та очної стави не було, при яких він би довів що не нападав на потерпілу з метою зґвалтування, а хотів лише забрати у неї телефон, у суді такі його показання до уваги взяті не були, як досудове розслідування так і судовий розгляд відбувались в односторонньому порядку, прямих доказів його вини немає, матеріалами провадження не підтверджено те, що він конкретно вказував потерпілій, що бажає мати з нею статеві зносини, фактично, в основу вироку покладено лише показання потерпілої, при цьому, потрібно було б як його показання, так і показання потерпілої перевірити на поліграфі.

Також, апелянт звертає увагу на те, що у нього відповідний діагноз, який свідчить про наявність у нього психічного розладу.

Крім того, апелянт вказує на те, що його арешт, обшук та арешт належного йому майна було проведено з порушенням.

Обвинувачений, у доповненнях до апеляційної скарги, просить вирок щодо нього скасувати, а справу закрити за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.152 КК України.

Не оспорюючи фактичні обставини та кваліфікацію дій обвинуваченого, в обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор посилається на те, що при призначенні ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд врахував, що останній раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, негативно характеризується за місцем проживання, рецидив злочину, а також вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Разом з тим, суд не врахував що обвинувачений вчинив статевий злочин проти неповнолітньої особи, який не було закінчено внаслідок дій, що не залежали від його волі та становить підвищену суспільну небезпеку, адже у потерпілої порушено подальший нормальний фізичний і психічний розвиток, то призводить до деформації особистості, глибоких душевних травм. Крім того, обвинувачений свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав, будучи раніше неодноразово судимим за умисні корисливі злочини на шлях виправлення не став і знову наважився на вчинення особливо тяжкого злочину стосовно неповнолітньої особи.

На думку прокурора, покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі, призначене судом ОСОБА_7 , не відповідає особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 , 29 березня 2021 року, близько 22 год. 00 хв., перебуваючи в м. Кролевець на вул. Героїв України в стані алкогольного сп`яніння, побачив раніше йому незнайому неповнолітню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і в цей час у нього виник злочинний умисел вступити з нею у статевий зв`язок. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на згвалтування неповнолітньої, ОСОБА_7 почав її переслідувати по АДРЕСА_2 . Коли потерпіла ОСОБА_10 звернула на вул. Фортечну в м. Кролевець, ОСОБА_7 наздогнав її ззаду біля будинку АДРЕСА_3 , де, використовуючи свою фізичну силу, повалив її на землю та впав на неї зверху, однак ОСОБА_10 стала чинити опір та кликати на допомогу. З метою подолання її опору, пов`язаного з її небажанням вступити у статевий акт, порушуючи її статеву недоторканість, ОСОБА_7 закривав рот потерпілої руками та намагався зняти з неї штани і свої штани та проти її волі, намагався вступити з нею у статеві зносини природним способом. Під час здійснення опору ОСОБА_10 вирвалась та, піднявшись, стала тікати в напрямку вул. Героїв України в м. Кролевець. Переслідуючи злочинний умисел, ОСОБА_7 почав її наздоганяти, однак коли ОСОБА_10 перебувала на дорозі перехрестя вул. Героїв України та вулиці Фортечна в м. Кролевець, ОСОБА_7 , побачивши сторонню особу, до якої підбігла ОСОБА_10 , втік з місця вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_7 не виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, та злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпіла ОСОБА_10 чинила активний опір, кричала, кликала на допомогу та в подальшому втекла.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, доводи обвинуваченого та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги та доповнень до неї, думку прокурора, яка вважала рішення суду законним та обґрунтованим, просила залишити його в силі, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи як апеляційної скарги, так і доповнень до неї, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.152 КК України, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які були повно і всебічно досліджені та оцінені судом.

Так, зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що під час розгляду даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, вказував на те, що 29 березня 2021 року в с.Морозівка Конотопського району Сумської області, цілий день пив різні слабоалкогольні напої, побив вікна та порізався склом, хуліганив поки не приїхали працівники поліції та не забрали його до м.Кролевець, де провели його огляд на стан алкогольного сп`яніння та склали протокол про адміністративне правопорушення відносно нього. Після лікарні його відпустили та він залишився в м.Кролевець, 29 березня 2021 року близько 22 години, перебуваючи на вул.Героїв України в м.Кролевець у стані алкогольного сп`яніння, помітив попереду неповнолітню ОСОБА_10 , яка дістала з куртки мобільний телефон. В цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на викрадення мобільного телефону ОСОБА_10 . Реалізовуючи свій умисел, він напав на неповнолітню ОСОБА_10 ззаду та намагався забрати у неї телефон, коли він її повалив на землю і побачив її обличчя, зрозумів, що це була дівчина підліток. Коли вона вирвалась та побігла, хотів її наздогнати, але побачивши сторонню жінку, злякався, припинив свої дії та втік. Через деякий час, того ж вечора його знайшли працівники поліції. Умислу вступити з неповнолітньою ОСОБА_10 у статевий контакт у нього не було. Він не відчував, що потерпіла його вкусила за палець та подряпала, а чи закривав він їй рот - не пам`ятає. Зазначив, що коли він вип`є, то інколи стає агресивним, і може взагалі нічого не пам`ятати, а презервативи у нього були в кармані, тому що він забув їх викласти вдома.

Разом з тим, потерпіла ОСОБА_10 суду пояснювала, що 29 березня 2021 року вона гуляла у парку з друзями, вони розійшлися біля ЗОШ №5 близько 21 години 40 хвилин на перехресті, звідки вона пішла сама на вул.Героїв України в м.Кролевець. Зі сторони кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » вийшов чоловік, який розмовляв дуже гучно по телефону. Вона на нього не звертала увагу, ішла далі, а він зупинився біля автобусної зупинки, закінчив розмову по телефону та почав іти слідом за нею. Коли вона дійшла до перехрестя вулиць, повернула на вул.Фортечну в м. Кролевець, дістала свій мобільний телефон, щоб подивитись котра була година, і одразу телефон поклала в карман куртки. Підіймаючись на гору, помітила що чоловік іде слідом за нею, коли піднялася на гору він вже був біля неї. Щоб його пропустити вперед, вона відійшла в бік, та він підійшов ззаду, схопив за капюшон, іншою рукою за талію та потягнув назад, закрив рукою рот та сказав, щоб мовчала, а то вб`є. Вона почала, вириватися, чинити опір, в ході якого подряпала йому обличчя та кликала на допомогу. Вони разом упали на горі, він ногою наступив на руку, та утримував її, сів зверху, закрив рот, великий палець засунув в рот, який вона прикусила, він витягнув палець з рота та натиснув на її око. Їй вдалось вирватись і вона почала тікати та кликати на допомогу. Біжучи з гори, у неї заплуталися ноги і вона упала, чоловік наздогнав її, сів зверху, вона знову вирвалась, піднялась біля колодок, які лежали біля двору, він однією рукою утримував її, а другою рукою намагався зняти їй джинси, другою рукою собі щось поправляв. Вона вирвалася та втекла на дорогу, де в той час ішла жінка, підбігши до жінки вона повідомила їй, що її хотіли зґвалтувати, в цей час чоловік ( ОСОБА_11 ), побачивши жінку, почав тікати в інший бік. Жінка запропонувала їй зателефонувати батькам, але вона відмовилась та сказала, що живе близько і побігла додому, вдома їй відкрив двері молодший брат, коли він побачив, в якому вона була стані, почав плакати та розбудив маму. Вона розповіла що її хотіли згвалтувати, мама зателефонувала сусіду ОСОБА_12 , який працює в поліції, і все розповіла, ОСОБА_12 прийшов до них додому і вона йому особисто все розповіла, що сталось. Вона пам`ятає, що ОСОБА_7 був одягнений в світлу куртку, на спині курки були великі плями крові, він був в масці, в капюшоні, на ньому були туфлі, схожі на мокасини. Коли працівники поліції через деякий час привезли його до її будинку, вона впізнала його по одягу, в якому він був на час нападу на неї. Крім того, вона бачила його в відділенні поліції, де він був вже без маски та без капюшона, там вона також його впізнала. Додала, що ОСОБА_11 не перевіряв кармани її куртки, хоча в одному з карманів у неї був телефон. Коли вони боролись, то з іншого кармана у неї випали помада, маска та гроші. Дії ОСОБА_11 взагалі не були схожі на те, що він хоче заволодіти телефоном, вони більше були спрямовані на те, щоб зняти з неї штани.

Крім того, в суді була допитана в якості свідка ОСОБА_13 яка зазначала, що 29 березня 2021 року її дочка близько 21 години повернулась додому вся брудна, на кофті була кров, вона плакала, трусилась, розповіла, що коли вона поверталась додому, за нею почав іти чоловік, коли вона дійшла до перехрестя вулиць, повернула на вул.Фортечну в м.Кролевець, хотіла його пропустити, але він підійшов ззаду, схопив її, закрив рукою рот та сказав, щоб мовчала, а то вб`є. ОСОБА_14 намагалась вирватись, в цей час подряпала його. Вони разом падали, він ногою наступив їй на руку, та тримаючи її намагався зняти з неї штани, закривав їй рот, великий палець засунув в рот, який вона прикусила, потім він натиснув пальцями на її око. Ангеліні вдалось вирватись та вона побігла до жінки, яка в цей час йшла поблизу. Чоловік побачивши жінку, почав тікати в інший бік. Після того, як ОСОБА_14 все їй розповіла, вона подзвонила сусіду ОСОБА_12 , який працює в поліції, та сказала, що ОСОБА_14 хотіли згвалтувати. Цей випадок став великою травмою для її доньки, ОСОБА_14 почала боятися виходити на вулицю, просила, щоб усі вікна та двері були зачинені, днями не виходила з кімнати.

Допитана в якості свідка ОСОБА_15 надала в суді пояснення про те, що 29 березня 2021 року близько 22 год. 15 хв. вона йшла з роботи по АДРЕСА_2 , почула крик про допомогу, потім побачила, що чоловік тягне дівчину. Коли він побачив її, то одразу відпустив дівчину та побіг в іншу сторону, в бік маслозаводу, дівчина одразу підбігла до неї. Коли дівчина підбігла, вона плакала і казала: «Він хотів, він хотів», її одяг був брудний. Вона зрозуміла, що той чоловік хотів згвалтувати дівчину. Вона запропонувала їй зателефонувати її батькам, але дівчина сказала, що живе недалеко та побігла додому.

Свідок ОСОБА_16 у суді пояснював, що він працює дільничним відділення поліції № 1 (м. Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, і 29 березня 2021 року близько 22 год. 20 хв. йому зателефонувала сусідка ОСОБА_13 , яка повідомила, що на її доньку ОСОБА_14 напали. Він одразу одягнувся та пішов до них, і коли зайшов до будинку, побачив що речі, які носила ОСОБА_14 , а саме: куртка, джинси, толстівка лежали брудні з плямами бурого кольору. Він спитав у ОСОБА_14 , що трапилось, і вона сказала, що коли поверталася додому, на неї напав чоловік. Коли вона вперше вирвалась від нього, він знову її наздогнав, намагався зняти з неї штани. ОСОБА_14 була дуже схвильована, плакала та вся трусилася, у неї на одній руці було видно відбиток взуття. Він передзвонив у відділення поліції № 1 ( м. Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області та повідомив про вказану подію. Коли працівники поліції оглядали місце події з ліхтариками, то було видно сліди боротьби на дорозі, на місці події було виявлено мобільний телефон, який належить ОСОБА_7 , якого наряд поліції зупинив в районі пожежної частини і його повезли для впізнання, під час якого ОСОБА_14 його впізнала та сказала що це дійсно він.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_17 суду пояснив, що він працює інспектором СРПП відділення поліції № 1 (м. Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області. 29 березня 2021 року за заявою ОСОБА_18 о 19 годині 56 хвилин, на планшетний пристрій надійшло повідомлення про те, що в с.Морозівка, Конотопського району, гр. ОСОБА_7 вчиняє сварку. Прибувши на місце події, побачили ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, у нього були порізані руки, на них була кров. Вони відібрали пояснення від громадян. ОСОБА_7 привезли в м.Кролевець, де в лікарні здійснили огляд на стан алкогольного сп`яніння, також надали йому медичну допомогу, промили рани та перев`язали руки. Коли склали на ОСОБА_7 протокол про адміністративне правопорушення, його відпустили, він сказав, що піде до родичів в м.Кролевець. Але того ж дня, 29 березня 2021 року близько 22 години отримали повідомлення, що ОСОБА_7 затримали по вул.Героїв України в м.Кролевець, він був одягнений в білу куртку, темні штани та темне взуття, перебував в стані алкогольного сп`яніння. Його повезли для впізнання, дівчина ОСОБА_14 його впізнала, та сказала, що це дійсно він.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_19 у суді зазначав, що він працює інспектором СРПП відділення поліції № 1 ( м. Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області і надав пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_17 .

Також, судом були враховані показання свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які є подругами ОСОБА_22 та які повідомили, що остання їм розповіла, що 29 березня 2021 року, коли вона поверталась додому, на неї напав чоловік, який хотів її згвалтувати. Коли вона це розповідала, то плакала, просила, що б з неї не сміялися.

Свідок ОСОБА_23 - колишній класний керівник ОСОБА_22 , зазначала про те, що остання навчається добре, відповідальна, орієнтується в просторі, адаптована, правильно оцінює різні ситуації, говорить завжди правду і ситуацію, яка відбулась 29 березня 2021 року, вона не могла вигадати. Про те, що сталось з ОСОБА_14 , свідок дізналась від працівників поліції, а вже пізніше, дівчина сама їй все розповіла.

Допитана в якості свідка ОСОБА_24 показала, що 29 березня 2021 року після 22 години, почула крики на вулиці біля її будинку на вул.Фортечній, думала, що це молоді люди розмовляють, але тоді почула крик про допомогу, вийшла на вулицю і побачила, що щось в сторону промелькнуло, потім почула, що грає музика, побачила, що грає мобільний телефон, підняла його та відповіла на дзвінок, по телефону розмовляв чоловік, він дзвонив своєму брату, вона сказала, що телефон знайшла та назвала адресу, де можна буде його забрати. Вона ще раз подивилась, що поблизу нікого немає і пішла додому, через деякий час знову почула шум під її двором, вона вийшла та побачила, що там багато людей та працівники поліції, підійшла до них та віддала їм мобільний телефон, який знайшла на вулиці.

Свідок ОСОБА_25 показала, що вона знає ОСОБА_11 у 2021 році точного дня не пам`ятає в с.Морозівка вона йшла з молодшою сестрою, якій тоді було 10 років по вулиці і за ними почав гнатися ОСОБА_11 , який був в стані алкогольного сп`яніння та кричав, що їх уб`є. 29 березня 2021 року близько 22 години на її мобільний телефон подзвонив ОСОБА_11 і запропонував їй погуляти з ним та випити спиртні напої, на що вона йому відмовила та сказала, що нікуди з ним не піде.

Окрім показань обвинуваченого, потерпілої та свідків, судом були враховані і інші, зібрані у даному кримінальному провадженні докази, а саме:

- протокол огляду місця події від 30 березня 2021 року та доданих до нього фототаблиць, з якого вбачається, що на вул.Фотечна в м.Кролевець, було виявлено сліди боротьби на грунтовій поврехні ;

- протокол проведення слідчого експерименту від 13 квітня 2021 року та доданого до нього диску з відеозаписом, з якого вбачається, що під час слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_10 продемонструвала з манекеном послідовно боротьбу з ОСОБА_7 ;

заяву представника потерпілої ОСОБА_13 , в якій зазначено, що під час розмови з донькою ОСОБА_10 , остання повідомила, що під час слідчого експерименту вона забула сказати, що подряпала нападника, у зв`язку з чим, просила провести додатково слідчий експеримент;

- додатковий протокол проведення слідчого експерименту від 13 квітня 2021 року та доданого до нього диску з відеозаписом, під час якого потерпіла ОСОБА_10 продемонструвала у боротьбі з ОСОБА_7 , вона подряпала йому обличчя;

- - протокол огляду місця події від 30 березня 2021 року з фототаблицями до нього слідує, що під час якого, за адресою АДРЕСА_4 за місцем мешкання потерпілої, матір потерпілої ОСОБА_10 надала майно, в якому була одягнена остання.

Крім того, судом були враховані протоколи огляду предметів від 09 квітня 2021 року, від 30 березня 2021 року, а саме, речей, належних потерпілій ОСОБА_10 та обвинуваченому ОСОБА_7 .

Також, судом були враховані і висновки експертиз, проведених у даному кримінальному провадження, а саме:

- судово-медичної експертизи від 30 березня 2021 року № 49, за результатом проведення обстеження гр. ОСОБА_10 30 березня 2021 року, під час якого у останньої виявлено тілесні ушкодження, які виникли внаслідок дії тупого предмету/тупих предметів та тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею за механізмом тертя-ковзання. Характер та локалізація виявлених ушкоджень не виключає можливості утворення внаслідок контактування з дорожнім покриттям і т.п. предметами та у термін, на який вказала потерпіла;

- судово-медичної експертизи від 30 березня 2021 року № 51, за результатом проведення обстеження гр. ОСОБА_7 30 березня 2021 року, під час якого у останнього виявлено: тілесні ушкодження, які виникли внаслідок дії тупого предмету/ тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею. Характер та локалізація виявлених ушкоджень не виключає можливості їхнього виникнення, в тому числі, і за умов кусання зубами, дряпання нігтями, контактування з дорожнім покриттям і т.п. предметами та у термін, на який вказує потерпіла;

- судово-медичної експертизи від 22 квітня 2021 року № 72, згідно якого, на підставі судово-медичної експертизи за результатом проведення обстеження гр. ОСОБА_7 , експерт дійшов висновку, що механізм виникнення тілесних ушкоджень, виявлених у останнього, не виключає можливості їх утворення за обставин, на які вказувала потерпіла ОСОБА_10 в ході проведення слідчих експериментів;

- судово-медичної експертизи від 22 квітня 2021 року № 71, згідно якого, на підставі судово-медичної експертизи за результатом проведення обстеження гр. ОСОБА_10 , експерт дійшов висновку, що механізм виникнення тілесних ушкоджень, виявлених у останнього, не виключає можливості їх утворення за обставин, на які вказувала потерпіла в ході проведення слідчих експериментів.

Крім того, судом було враховано і висновок судово-психіатричної експертизи №126 від 26 квітня 2021 року, відповідно до якого, досліджуваний ОСОБА_7 виявляє ознаки легкої розумової відсталості, однак вказані зміни не є настільки значними, щоб позбавляти досліджуваного можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, підекспертний також не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, перебував у стані простого алкогольного сп`яніння. Про це свідчать дані про вживання алкогольних напоїв, фізичні ознаки сп`яніння, послідовний і цілеспрямований характер його дій на фоні правильного орієнтування, адекватного ситуації мовного контакту, здатність відтворення своїх дій та поведінки оточуючих, про відсутності якої-небудь психотичної симптоматики, (галюцинацій, маячення тощо), міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Посилання підекспертного на тотальне випадіння пам`яті саме на період правопорушення, свідчить про установочну поведінку, оскільки кількість вжитого алкоголю, зі слів самого підекспертного («пив лише пиво»), та дані обстеження на стан сп`яніння (виявлено 0,372% етилу), не викликають алкогольного сп`яніння важкого ступеню та у подальшому алкогольного палімпсесту. За своїм психічним станом може відтворювати свої дії на час скоєння злочину. На час вчинення протиправного діяння ОСОБА_7 виявляв ознаки «Легкої розумової відсталості (легка дебільність)», не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_7 виявляє ознаки «Легкої розумової відсталості (легка дебільність)», може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Даний розлад психіки є вродженою вадою. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_7 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Також, судом було враховано і висновок судово-психіатричної експертизи №149 від 13 травня 2021 року, з якого слідує, що на час проведення експертизи, ОСОБА_10 виявляла ознаки Посттравматичного стресового розладу, що перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із вчиненням відносно неї кримінального правопорушення. На момент вчинення відносно неї протиправного діяння ОСОБА_10 будь-яким психічним захворюванням не страждала, не виявляла ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності. За своїм психічним станом ОСОБА_10 могла правильно сприймати обставини вчинюваного відносно неї злочину та може давати про них відповідні покази. За своїм психічним станом на даний час ОСОБА_10 може приймати участь у слідчих діях та відтворювати обставини, що мають значення у кримінальному провадженні. ОСОБА_10 з урахуванням віку, рівня інтелектуально-мнестичного розвитку розуміла характер та значення вчинених щодо неї протиправних дій, могла чинити опір в межах ресурсів власної особистості (кричала, просила відпустити, пручалася, відбивалася). ОСОБА_10 з урахуванням віку, рівня інтелектуально-мнестичного розвитку, індивідуально-психічних особливостей, емоційного стану могла правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та може давати про них відповідні покази. У ОСОБА_10 підвищеної схильності до фантазування та навіювання не виявлено.

Окрім вищезазначених доказів, судом, також, було враховано і інші, наявні в матеріалах провадження докази, які були досліджені під час судового розгляду з наданням належної правової оцінки, що знайшло своє відображення у вироку.

Усі зазначені вище докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими та такими, що повністю узгоджуються між собою.

Посилання апелянта на те, що його дії підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він хотів лише забрати у потерпілої телефон, а намірів щодо її зґвалтування у нього не було, є безпідставними та при цьому, вказані обставини перевірялись судом і суд дійшов висновку, що такі пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 є неправдивими та такими, що направлені на те, щоб не нести відповідальності за скоєний злочин, з чим колегія суддів погоджується в повному обсязі, оскільки їх спростування були враховані докази, а саме, показання потерпілої, слідчі експерименти за її участі, які повністю узгоджуються з іншими доказами та показами допитаних в судовому засіданні свідків, в той час як на підтвердження доводів обвинуваченого, доказів зібрано не було.

При цьому, доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що він конкретно вказував потерпілій на те, що бажає мати з нею статеві зносини, не є тими беззаперечними обставинами, які б свідчили про відсутність такого його наміру по відношенню до потерпілої та не вказують на наявність обставин, за яких можливо було б дійти висновку про відсутність в діях останнього складу інкримінованого злочину, що б стало підставою для закриття, у зв`язку з цим, кримінального провадження, про що просить обвинувачений у доповненнях до апеляційних вимог.

Посилання апелянта на те, що під час досудового розслідування було допущено порушення під час проведення його арешту, обшуку та арешту належного йому майна, то вони не заслуговують на увагу, оскільки обвинувачений взагалі не конкретизує та не зазначає, в чому полягали такі порушення, які саме дії свідчать про незаконність проведення таких слідчих дій.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про призначення йому судом суворого покарання, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, положеннями ст. 50 і 65 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених протиправних дій, їх небезпечності та інформації про особу винного.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, при призначенні ОСОБА_7 покарання, судом було враховано, що згідно ст.12 КК України, вчинений останнім злочин є особливо тяжким злочином, особу обвинуваченого, а саме, що він є раніше судимим, свою вину не визнав, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, його негативну характеристику за місцем проживання. Крім того, судом, було враховано і його молодий вік, а також те, що ОСОБА_7 попросив пробачення у потерпілої.

При цьому, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, встановлено не було, а обставинами, що обтяжують покарання, суд визнав рецидив злочину та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд першої інстанції належним чином врахував усі обставини, з якими Закон пов`язує саме призначення покарання та дійшов вірного висновку, з яким також погоджується і колегія суддів, що покарання саме за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 152 КК України, у виді 8 років позбавлення волі, яке передбачено санкцією вказаної статті, буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, колегія суддів зауважує, що остаточне покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі ОСОБА_7 було призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання за даним вироком та вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 04 жовтня 2021 року, яким останнього було засуджено за ч.ч.2,3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі і підстави для заміни такого покарання на більш м`яке, як просить обвинувачений, в даному конкретному випадку відсутні.

Що стосується доводів прокурора, що обвинуваченому слід призначити більш суворе покарання, то з врахуванням вищезазначеного, вони також не заслуговують на увагу, оскільки за незакінчений замах на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), відносно неповнолітньої особи, у вчиненні якого було визнано ОСОБА_7 винним, суд, відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України, обгрунтовано призначив покарання у виді 8 років позбавлення волі, який не перевищує двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, що прокурором в апеляційній скарзі не оскаржується.

При цьому, посилання прокурора на те, що за ч. 4 ст. 70 КК України, обвинуваченому необхідно було призначити остаточне покарання у розмірі 11 років позбавлення волі, а не 9 років 6 місяців позбавлення волі, то вони є необґрунтованими, оскільки прокурор не навів існування додаткових обставин, за яких остаточне покарання мало бути призначено саме у заявленому прокурором розмірі.

Таким чином, під час під час апеляційного перегляду оскаржуваного вироку колегією суддів не здобуто доказів, за яких апеляційні вимоги обвинуваченого та прокурора підлягали б до задоволення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та умотивоване рішення, підстави для його скасування відсутні, у зв`язку з чим вирок суду слід залишити без зміни, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 17 січня 2022 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, в той самий строк, з моменту отримання копії даної ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 Кононенко ОСОБА_26 Собина ОСОБА_27