ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/162/23 Справа № 705/1216/22 Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого - ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси Черкаської обл. апеляцій-ну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 22.12.2022 р., якою задоволено клопотання прокурора та відносно

ОСОБА_8 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Умань Черкаської

обл., громадянина України, який має

загальну повну середню освіту, не

працює, не одружений, раніше не су-

димий, проживає

АДРЕСА_1 , зареєст-

рований

АДРЕСА_2 ,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 19.02.2023 р.,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Уманського міськрайсуду Черкаської обл. перебуває кримінальне про-вадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передба-ченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, яке внесене до ЄРДР за № 0001456 від 28.12.2021 р. В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого. Оскаржуваною ухвалою задоволено клопо-тання прокурора та відносно ОСОБА_8 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигля-ді тримання під вартою на 60 днів до 19.02.2023 р. включно.

При прийняті такого рішення суд врахував ступінь тяжкості кримінального правопо-рушення, інкримінованого обвинуваченому, а саме, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні

особливо тяжкого злочину, судовий розгляд триває, на даний час не зменшилися та продов-жують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 4 та 5 ст. 177 КПК України, зокрема перехову-вання від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення інших кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу місцевого су-ду, оскільки, на його думку, прокурор не довів, що обвинуваченому не може бути обраний більш м`який запобіжний захід. З посиланням на практику ЄСПЛ, зазначає, що судом прий-няте незаконне рішення, тому що прокурор посилається на одні й ті ж самі ризики, які на думку захисника, не підтверджені матеріалами провадження. Обвинувачений має міцні соці-альні зв`язки, позитивно характеризується колегами по роботі. Просить обрати стосовно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого, які підтри-мали доводи апеляційної скарги захисника та просили її задовольнити, прокурора, який за-перечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та вважав, що ухвала суду є за-конною та обґрунтованою, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали, які виділені з судового провадження, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, об-ґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провад-ження, передбачених положеннями КПК України.

За приписами ч. 3 ст. 331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спли-ву двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про за-стосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, постановляючи ухвалу за наслідками апеляці-йного розгляду за скаргою на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, пе-редбаченому Главою 18 Розділу II КПК України.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимо-гам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178 та 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків перехо-вування або повторного вчинення злочинів».

Перевіркою наданих апеляційному суду матеріалів встановлено, що вказані вимоги місцевим судом виконані в повному обсязі.

Мотивуючи своє рішення щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого до двох місяців, суд першої інстан-ції врахував ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, перед-баченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, відносить-ся до особливо тяжкого злочину та за який, згідно санкції цієї статті, передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 15 років, а тому суд правильно врахував, що наявні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Ризики, які були наявні при обранні даного запобіжного заходу обвинуваченому не відпали, враховуючи, що ОСОБА_8 не має стійких соціальних зв`язків, а саме не працює, не навчається, утриманців не має, а тому наведене об`єктивно вказує, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, продовжують іс-нувати, в зв`язку з чим суд прийшов до висновку про доцільність збереження застосованого щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Дані обставини у своїй сукупності на сьогоднішній день свідчать про те, що продов-жують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були врахо-вані при прийнятті рішення про обранні запобіжного заходу, а саме: що обвинувачений може переховуватись від суду, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи відсутність даних про втрату ризиків, визначених п. п. 1, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та підтвердження їх існування і на цей час, відсутність даних про немож-ливість утримування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора за станом здоров`я, суд першої інстанції обґрунтовано зауважив, що запобіжний захід обраний відносно обвинуваче-ного у вигляді тримання під вартою доцільно продовжити на шістдесят днів, з метою забез-печення його належної поведінки під час розгляду кримінального провадження та запобіган-ню визначених судом ризиків.

Зазначені вище ризики наразі є реальними та триваючими, вони виключають можли-вість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, альтернативний запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченими покладених на них процесуаль-них обов`язків.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість обрання стосовно обвину-ваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, оскільки во-ни не забезпечать його належної процесуальної поведінки під час судового розгляду кримі-нального провадження, яке не завершене та триває.

З такими висновками місцевого суду погоджується й суд апеляційної інстанції.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, який з дотриманням вимог ст. ст. 197 та 199 КПК України на підставі наданих сто-ронами кримінального провадження доказів, оцінив в сукупності всі обставини, що врахову-ються при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, та належним чином мотивував своє рішення щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого до двох місяців, тобто до 19.02.2023 р.

На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою та відсутні підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки були перевірені судом першої інстанції, який прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вони не спростовують інші обставини, які стали підставою для визнання існуван-ня ризиків, визначених п. п. 1, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Наявність даних, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема те, що він не вчиняв спроб втечі, не переховувався від слідства та суду та не вчиняв спроб впливу на свід-ків - не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду, оскільки не спро-стовують висновки суду про те, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене доводи апеляції захисника про недоведеність існування ризи-ків, передбачених ст. 177 КПК України, та відсутність підстав для продовження строку три-мання під вартою, слід визнати необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам кри-мінального провадження.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень вимог КПК України, Конвен-ції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, які б були безу-мовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скар-га захисника задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції про продовження стро-ку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законною, обґрунтованою та відпові-дає вимогам ст. 370 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 та 4221 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалу Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 22.12.2022 р., якою відносно ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів, строк дії ухвали до 19.02.2023 р. - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді