У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2022 Справа №607/18456/22

Провадження № 1-кс/607/5835/2022

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в режимі відеоконференції, клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , за погодженням прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001107 від 10 липня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, українця, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2022 року старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , за погодженням прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР №001107 від 10 липня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлені час та місці у ОСОБА_4 ,за попередньою змовою із ОСОБА_8 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання психотропних речовин, особливо небезпечних наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах з метою збуту у м. Тернопіль особам, схильним до її вживання.

З метою реалізації свого злочинного умислу, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлений час ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб,в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, незаконно придбали порошкоподібну речовину білого кольору амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, порошкоподібну прозору кристалічну речовину, яка містить PVP (1-фелін-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, а також речовину рослинного походження зеленого кольору канабіс, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, які надалі незаконно зберігали з метою збуту по місцю свого тимчасового проживання у приміщення квартири АДРЕСА_3 .

14 лютого 2022 року у період часу з 17.12 год. по 17.46 год., під час санкціонованого виявлення та вилучення зразків для дослідження за місцем тимчасового проживання

ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено психотропну речовину амфетамін, обіг якої обмежено, масою в перерахунку на діючу речовину 0,91196 грама, що згідноТаблиці №2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188 (із наступними змінами і доповненнями) є невеликим розміром,особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, обіг якого заборонено, масою в перерахунку на суху речовину 0,193 грама, що згідно Таблиці №1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188 (із наступними змінами і доповненнями) є невеликим розміром, та особливо небезпечну психотропну речовину PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), обіг якої заборонено, масою в перерахунку на діючу речовину 24,6547 грама, що, згідно Таблиці № 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188 (із наступними змінами та доповненнями), являється особливо великим розміром, які ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи умисно та за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, незаконно зберігали з метою збуту.

28 жовтня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307КК України, а 13 листопада 2022 року повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

10 листопада 2022 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 23 год. 59 хв. 23 грудня 2022 року із визначенням розміру застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працезданих осіб, що становить 520000 гривень.

16 грудня 2022 року керівником Тернопільської окружної прокуратури строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто до 25 січня 2023 року.

Допитаний як підозрюваний ОСОБА_4 згідно ст. 63 Конституції України від дачі показів відмовився.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії спостереження за місцем від 22.02.2022; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 22.02.2022; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль особи від 15.04.2022; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії обстеження публічно недоступного місця, а саме житла особи з метою виявлення та фіксації слідів вчинення тяжкого злочину та вилучення зразків для дослідження під час досудового розслідування від 15.02.2022; висновком експерта №СЕ-19/120-22/1858-НЗПРАП від 15.02.2022; висновком експерта №СЕ-19/120-22/1859-НЗПРАП від 16.02.2022; повідомленням про підозру ОСОБА_4 .

Строк тримання під вартою у підозрюваного ОСОБА_4 закінчується 23 грудня 2022 року. Строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженні продовжено до 25 січня 2023 року, оскільки за час досудового розслідування необхідно перевірити всі обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також необхідно провести наступні слідчі та процесуальні дії: отримати висновки двадцяти однієї судової експертизи матеріалів речовин та виробів, однієї судової комп`ютерно-технічної експертизи та долучити їх до матеріалів кримінального провадження; отримати висновки чотирьох амбулаторних судово-психіатричних експертиз, чотирьох наркологічних обстежень та долучити їх до матеріалів кримінального провадження; провести тимчасовий доступ до речей і документів, а саме інформації, яка знаходиться в ПрАТ «Київстар», ТзОВ «Лайфселл» та ПрАТ «ВФ Україна» щодо надання послуг рухомого мобільного зв`язку за абонентськими номерами та

мобільними терміналами ІМЕІ відносно осіб, які причетні до вчинення кримінальних правопорушень; провести аналіз отриманої інформації в ході проведення тимчасового доступу до речей і документів в ПрАТ «Київстар», ТзОВ «Лайфселл» та ПрАТ «ВФ Україна» щодо надання послуг рухомого мобільного зв`язку за абонентськими номерами та мобільними терміналами ІМЕІ; провести розтаємнення всіх проведених у кримінальному провадженні негласних слідчих (розшукових) дій та долучити до матеріалів кримінального провадження; відповідно до ст.217 КПК України вирішити питання щодо виділення матеріалів щодо невстановлених осіб за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України; виконати інші слідчі дії у проведенні яких виникне необхідність.

Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином у зв`язку з цим зазначає про існування ризиків, передбачених пунктами1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. З урахуванням викладеного, зокрема, даних про особу підозрюваного ОСОБА_4 , а також зважаючи на те, що останній не працює, офіційних джерел доходів не має, а тому на думку слідчого, є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та йому необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який буде достатнім на переконання слідчого, для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків визначених КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, вважаючи мету і підстави продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 обґрунтованими, а тому просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення клопотання слідчого, вважає клопотання невмотивованим, а ризики на які посилається сторона обвинувачення недоведеними. Також зазначив, що ОСОБА_4 досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , та до досягнення особою 18 років офіційно працевлаштуватись доволі складно, однак його підзахисний надавав послуги тренера для осіб, які бажали покращити свою фізичну форму. Таким чином ОСОБА_4 отримував кошти для створення матеріальних і духовних благ, необхідних для задоволення потреб. Окрім того, ОСОБА_4 допомагав своїй матері ОСОБА_9 у прибиранні території, відтак зазначене вказує на те, що його підзахисний працездатний, має місце реєстрації та постійне місце проживання, соціальні зв`язки, що просить врахувати при розгляді даного клопотання. Таким чином, на думку адвоката прокурор у своєму клопотанні не навів нових доказів, які б обґрунтовували необхідність у подальшому триманні ОСОБА_4 під вартою, як не обґрунтував і те, чому не можна застосувати домашній арешт відповідно до приписів ст.181 КПК України. Враховуючи вищенаведене просить змінити підозрюваному ОСОБА_10 запобіжний захід на домашній арешт або ж визначити розмір застави на рівні прожиткових мінімумів.

Законний представник підозрюваного ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 підтримали думку захисника.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Тернопільській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ЄРДР №001107 від 10 липня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст. 307 КК України.

28 жовтня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

13 листопада 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

10 листопада 2022 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 23 год. 59 хв. 23 грудня 2022 року із визначенням розміру застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працезданих осіб, що становить 520000 гривень.

16 грудня 2022 року керівником Тернопільської окружної прокуратури строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто до 25 січня 2023 року.

Положеннями ч. 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, що підтверджується долученими до клопотання доказами, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за ЄРДР №001107 від 10 липня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст. 307 КК України; протоколами допиту свідків; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії спостереження за місцем від 22.02.2022; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 22.02.2022; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль особи від 15.04.2022; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії обстеження публічно недоступного місця, а саме житла особи з метою виявлення та фіксації слідів вчинення тяжкого злочину та вилучення зразків для дослідження під час досудового розслідування від 15.02.2022; висновком експерта №СЕ-19/120-22/1858-НЗПРАП від 15.02.2022; висновком експерта №СЕ-19/120-22/1859-НЗПРАП від 16.02.2022, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно зазначає, що вказане було встановлено слідчим суддею при ухваленні рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та в доданих матеріалах, а також з того, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і хоча на даному етапі не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 р. «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 р., ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Посилання сторони захисту на недоведеність ризиків на які вказує прокурор, слідчий суддя не бере до уваги, оскільки вважає такі твердження не обґрунтованими та такими, що несуть голослівний характер і зазначає наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий за погодженням з прокурором вказала на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.1, п. 3, п.4, п.5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя оцінює в сукупності з обставинами цього кримінального провадження, а також враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_11 , який у відповідності до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, та за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слідчий суддя також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від цих осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Так, перебуваючи на волі ОСОБА_4 , отримавши копії кримінального провадження, може вчинити всі необхідні дії з метою залякування свідків та інших підозрюваних по кримінальному провадженню, що призведе до зміни показів вже допитаних осіб.

За таких обставин, ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Окрім цього доведений ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час у вказаному кримінальному провадженні досудове слідство триває, не встановлено повного кола свідків та можливо учасників скоєння кримінального правопорушення, у зв`язку з чим перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може перешкоджати провадженню шляхом надання вказівок іншим особам з метою приховання предметів та документів, що мають значення для досудового слідства.

Крім того слідчим доведено ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 на даний час ніде не працює, немає джерела доходу, що може спонукати його до вчинення корисливих злочинів, з метою отримання коштів для виїзду з місця проживання та переховування від органу досудового розслідування та суду

З огляду на доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , характеру та обставин справи, особи підозрюваного, дійшов висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Крім того, при вирішенні цього питання суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як зазначає Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

На переконання слідчого судді, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

З урахуванням викладеного, а також беручи до уваги дані про особу підозрюваного, тяжкість інкримінованого йому злочину та за наявності прямо передбачених ст. 177 КПК України ризиків у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання слідчого слід задовольнити та необхідно продовжити строк застосованого щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за вказаних умов, і навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження, він повністю відповідає як вимогам КПК України, так і обставинам даного кримінального провадження. При цьому застосований запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

Відтак, слідчий суддя враховуючи положення чинного КПК України, вважає, що ОСОБА_4 , слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, що не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у даному провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

При цьому слідчий суддя приходить до переконання, що в задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про зміну застосованого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 на домашній арешт або ж зменшення розміру застави слід відмовити, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе попередити ризики, визначені у ст. 177 КПК України, та забезпечити належне виконання ОСОБА_4 покладених обов`язків.

Керуючись ст. ст.176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу підозрюваному на домашній арешт або ж зменшення розміру застави відмовити.

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , за погодженням прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001107 від 10 липня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 23 год. 59 хв. 25 січня 2023 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним, в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1