cправа № 362/4644/22
провадження № 1-кп/362/336/23
ВИРОК

Іменем України

02.02.2023

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Василькові кримінальне провадження від 02 серпня 2022 року № 0000865 щодо

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Києві, українець, громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , офіційно не працевлаштований, з середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286-1 КК України.

У судовому розгляді взяли участь:

прокурор ОСОБА_4 ;

потерпіла ОСОБА_5 ;

потерпіла ОСОБА_6 ;

обвинувачений ОСОБА_3 ;

захисник ОСОБА_7 .

Суд установив:

01 серпня 2022 року близько 21:00 водій ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9-а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України), відповідно до якого «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсикологічних речовин», керуючи автомобілем марки «Skoda Superb» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по проїзній частині автодороги Н-01 сполученням «Київ-Обухів» на 25 км, біля АЗС «UPG» у с. Ходосівка, вул. Обухівське шосе 1, Обухівського району, Київської області в напрямку до м. Києва, в порушення вимог пункту 2.3-б ПДР України, відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, невчасно відреагував на її зміну, не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, в порушення вимог пункту 12.9-б ПДР України, згідно з яким «водію збороняється перевищувати максимальну швидкість, де встановлено дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 70 км/год., 3.31 «зона обмеження максимальної швидкості», або на транспортному засобі встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил», не обрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, рухався зі швидкістю 90 км/год. та в порушення вимог пункту 12.3 ПДР України, відповідно до якого «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», проявив злочинну самовпевненість, при виникненні небезпеки для руху або перешкоди не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого, допустив зіткнення з напівпричепом марки «SCHMITZ» реєстраційний номер НОМЕР_3 в складі автопоїзда «RENAULT» Т460 реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_8 який рухався в попутному напрямку та після зіткнення з напівпричепом ОСОБА_3 допустив наїзд на перешкоду у вигляді бетонного блоку.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Skoda Superb» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: садна на правій щоці, на кінчику носа справа в лівій виличній ділянці, на лівій щоці, біля зовнішнього кута лівого ока; забійні рани (після ПХО) - на перехідному епітелії верхньої губи та нижньої губи з переходом на слизову їх оболонку; синець на волосистій частині правої лобно-скроневої області; відповідно до ушкоджень крововиливи в м`які тканини; травматична ампутація 4-х передніх різців на верхній щелепі з ушкодженням альвеолярних лунок та крововиливами в м`які тканини ясен; перелом кісток носа зліва; перелом нижньої щелепи зліва з розривом скронево-щелепної зв`язки та крововиливами в м`які тканини; крововилив під тверду мозкову оболонку у вигляді нашарування згортків крові в області правої задньої черепної ямки, об`ємом 4см.куб., крововилив під м`які мозкові оболонки в області обох півкуль головного мозку, більше лівої; крововиливи на поверхні та в товщі головного мозку (забої) - на полюсі та базальний поверхні правої лобної долі, на полюсі скроневої долі. Внутрішньо мозкова гематома в товщі правої лобної долі, об`ємом 10 см.куб., кров`янистий ліквор в шлуночках головного мозку. Повний відрив суглобової частини 1-го ребра справа від груди з повним розривом отриманих тілесних ушкоджень. Вказана сполучна травма тіла відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критеріями небезпеки для життя та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_9 , 1972 року народження, настала від внутрішньочерепної травми з крововиливом під оболонки, в речовину та шлуночки головного мозку. Вказана сполучна травма тіла відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критеріями небезпеки для життя та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Грубе порушення ОСОБА_3 вимог пунктів 2.3-б, 2.9-а, 12.9-б, 12.3 ПДР України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілому ОСОБА_9 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив усі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, та надав показання, згідно з якими він дружив із загиблим ОСОБА_9 . У день зазначеного ДТП влітку 2022 року, точної дати не пам`ятає, він разом із товаришами вживав алкогольні напої. Він випив орієнтовно 200-300 грамів горілки. Після цього вони вирішили їхати на дачу до знайомих, назви населеного пункту та точної адреси він не пам`ятає, куди вони виїхали на автомобілі «Skoda Superb», який належить ОСОБА_9 . За кермом був знайомий останнього, якого ОСОБА_3 не знає. Загалом у машині їхало п`ятеро осіб, зокрема ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та їхній товариш на ім`я ОСОБА_10 . Приїхавши на місце (на дачу), вони продовжили вживати алкогольні напої; ОСОБА_3 випив три чарки горілки. Згодом між учасниками компанії виник конфлікт і вони (він, ОСОБА_9 та особа на ім`я ОСОБА_10 ) вирішили їхати звідти. Він, будучи напідпитку, не хотів сідати за кермо, але товариши вмовили його. Він сів за кермо та почав рух; їхав за навігатором. Події ДТП не пам`ятає; двічі прийшов до притомності - один раз, коли на місці ДТП побачив поліцію та медиків, другий - у лікарні. Зазначив, що намагався за можливості допомагати матері загиблого ОСОБА_6 , як на лікування ОСОБА_9 , так і на поховання, ремонт автомобіля. ОСОБА_3 щиро розкаявся, вибачився перед потерпілою ОСОБА_6 , зобов`язався відшкодовувати завдану їй шкоду, просив його суворо не карати.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати загиблого ОСОБА_9 , надала показання, відповідно до яких знає ОСОБА_3 з дитинства, живуть в одному дворі. 01 серпня 2022 року ОСОБА_9 повідомив, що збирається на рибалку. Ввечері 01 серпня 2022 року, після 21:00, їй зателефонували та повідомили, що ОСОБА_9 перебуває у реанімації. ОСОБА_6 зазначила, що ОСОБА_3 після вказаних подій надавав їх грошові кошти в розмірі: 8500,00 гривень, 13000,00 гривень і тричі по 6000,00 гривень. Вказала, що ОСОБА_3 зробив для себе висновки, просила суд його суворо не карати та не направляти його для відбування реального покарання.

Потерпіла ОСОБА_5 направила до суду заяву про слухання справи в її відсутність. У цій же заяві повідомила про відсутність наміру подавати цивільний позов, щодо міри покарання поклалась на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і суд установив, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і провів судовий розгляд із застосуванням правил частини 3 зазначеної статті, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Ухвалюючи вирок, суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та відповідну практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За наведених вище підстав суд вважає доведеним «поза розумним сумнівом» пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення та кваліфікує його діяння за частиною 3 статті 286-1 КК України у порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання, суд, беручи до уваги приписи статті 65 КК України, виходить із такого.

Кримінальне правопорушення, передбачене за частиною 3 статті 286-1 КК України, є необережним тяжким злочином.

Дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, суд установив, що останній одружений, має доньку 1996 року народження, характеризується за місцем проживання посередньо, працює без укладення трудового договору, не перебуває на обліку в лікарів нарколога чи психіатра, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та часткове добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.

Водночас обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд не вбачає.

Підстави для застосування статей 69, 69-1 КК України відсутні.

Отже, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_3 мінімального покарання, передбаченого санкцією частини 3 статті 286-1 КК України, у виді позбавлення волі на строк п`ять років з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк п`ять років.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у статті 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

Щодо аргументів захисника та потерпілої про наявність підстав для застосування статті 75 КК України та звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням суд зазначає таке.

Відповідно частини 1 статті 75 КК України в редакції, яка діяла на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Аналогічне застереження передбачено й у чинній на час постановлення даного вироку редакції частини 1 статті 75 КК України.

Відтак, суд констатує відсутність правових підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Вирішуючи цивільний позов, суд виходить з такого.

Потерпіла ОСОБА_6 заявила цивільний позов про стягнення моральної шкоди, завданою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у якому просить стягнути з обвинуваченого моральну шкоду в розмірі 1'000'000,00 грн.

ОСОБА_3 повідомив, що у нього наразі відсутні такі гроші, та визнав цивільний частково на суму 200 000,00 гривень.

Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до пункту 9 цієї ж Постанови Пленуму ВСУ розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану .

Оскільки такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного.

Враховуючи всі обставини справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди та стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди в розмірі 500'000,00 гривень.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Розподіл процесуальних витрат здійснюється в порядку статті 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 100, 124, 128, 174, 369-371, 373, 374 КПК, суд

ухвалив:

1. Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286-1 КК України.

2. Призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років.

3. Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

4. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок.

5. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати по справі в сумі 3 775 (три тисячі сімсот сімдесят п`ять) гривень 60 копійок.

6. Речові докази:

6.1. автомобіль «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, с. Борисів, провулок Бажана, 23, передати у володіння та користування ОСОБА_5 ;

6.2. DVD-R диск «Perfeo» зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, обвинувачений і захисник - подати клопотання про помилування. Копію вироку негайно після його проголошення вручити присутнім учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1