ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Горішні Плавні Полтавської області, громадянин України,не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, не є постраждалим внаслідок ЧАЕС, не має інвалідності, не є військовозобов`язаним, не є учасником бойових дій, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: -Вироком Крюківського районного суду Полтавської області від 07.07.2022 року за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік, -Вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11.08.2022 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком 1 рік, на підставі ч.4 ст.70 КК до остаточного покарання у вигляді 1 року 1 місяця обмеження волі, ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік, -Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.11.2022 за ч. 2 ст.190 КК України до покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі, на підставі ч.4 ст.70 КК до остаточного покарання у вигляді 1 року 9 місяця обмеження волі, ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік 6 місяців,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України,
У січні 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_5 знайшовши в Інтернет мережі оголошення про продаж мобільного телефону "Орро" моделі «Find X3 PRO 12/256» та домовився із ОСОБА_6 про його доставку до відділення № 4 ТОВ «Нова пошта» міста Горішні Плавні, що за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, місто Горішні Плавні, вулиця Гірників, будинок 25 (далі відділення № 4 ТОВ «Нова пошта»).
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, маючи прямий умисел направлений на заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом та метою, шляхом обману фахівця (оператора) відділення №4 ТОВ «Нова пошта» міста Горішні Плавні ОСОБА_8 , непомітно для останнього, здійснив підміну мобільного телефону "Орро" моделі «Find X3 PRO 12/256», який поклав до лівої кишені штанів, на муляж мобільного телефону Samsung, після чого відмовився отримувати відправлення.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, не оспорював фактичних обставин та доказів по справі. Просив суворо не карати, щодо покарання погодився з думкою прокурора.
Представник потерпілої юридичної особи ТОВ «НОВА ПОШТА» до суду не з`явився, направив клопотання про розгляд справи за його відсутності та подав до суду цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , думку прокурора та обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.
З урахуванням викладеного та наданих в суді обвинуваченим показань, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство). Його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_5 , раніше притягався до кримінальної відповідальності, не одружений, офіційно не працює, суспільно корисною діяльністю не займається, не військовозобов`язаний, не учасник бойових дій, не має інвалідності, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться, має постійне місце проживання, неповнолітніх дітей на утриманні не має.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, та обтяжують покарання, відсутні.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Судом враховано, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.
Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.08.2020 за результатами розгляду справи № 716/1224/19.
Крім того, суд вважає за необхідне при призначенні покарання врахувати вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.11.2022 року.
Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
З огляду на положення ч.4 ст.70 КК України та роз`яснення Верховного Суду України, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховуючи, що інкримінований злочин обвинуваченим вчинено до ухвалення попереднього вироку, тобто вказаного вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.11.2022 року, то остаточне покарання слід визначити за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання.
Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , його молодий вік, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним і достатнім є покарання в межах санкції ч. 1 ст.190 КК України у виді обмеження волі.
Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.
Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.
Вирішуючи питання щодо заявленого представником потерпілою особи ТОВ «НОВА ПОШТА» позову до обвинуваченого про стягнення завданої внаслідок вчинення останнім злочинів матеріальної шкоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.129 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє його повністю, частково, або відмовляє в його задоволенні.
Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір збитків (ст.1192 ЦК України), що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Вартість викраденого майна по справі встановлена органом досудового розслідування, жодним учасником у справі не оспорюється.
Покладаючи на обвинуваченого обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд виходить з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.
На підставі викладеного, суд вважає позов ТОВ «НОВА ПОШТА» про відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованими та такими, що належить задоволенню у повному обсязі.
Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів у розмірі 755 грн. 12 коп. підлягають стягненню із обвинуваченого згідно із ст.ст.124,126 КПК України, на користь держави.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.11.2022 у справі №524/5115/22 та остаточно призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від цього покарання, якщо він протягом двохрічного строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ПОШТА» про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ПОШТА» 24 000 (двадцять чотири тисячі) гривень матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 755 гривень 12 копійок.
Речові докази по справі:
Оптичний диск із записом 4 (чотирьох) відео файлів залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Після проголошення вироку обвинувачений має право отримати в суді його копію, подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження теж мають право отримати копію вироку.

Копія вироку не пізніше наступного дня після його проголошення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя В`ячеслав МОРОЗОВ