Справа №522/5257/20
Провадження №1-кп/522/828/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000485, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.03.2020 року, на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із неповною середньою-спеціальною освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

законного представника

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ,

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_9 ,

головних спеціалістів територіального

відділу служби у справах дітей

Одеської міської ради - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_13 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

10.03.2020 року приблизно о 15 годині 30 хвилин неповнолітний ОСОБА_3 , невстановлена особа №1, та невстановлена особа №2, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, перебували на вулиці Дюківській, біля будинку №38, у м. Одесі, де помітили неповнолітнього ОСОБА_7 , у якого при собі були навушники, та мобільний телефон, якими вони вирішили заволодіти, погодивши застосування до потерпілого насильства, яке не є небезпечним для його життя чи здоров?я, як засіб досягнення своєї мети.

Діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, особа №1 підійшов із сторони спини, та із застосуванням фізичної сили, повалив ОСОБА_7 на асфальтоване покриття, утримуючи його, спричинивши йому внаслідок указаних дій легкі тілесні ушкодження у вигляді: по одному садну голови, правого ліктьового суглобу, правого передпліччя та правого колінного суглобу.

В цей час невстановлена особа №2 обшукував верхній одяг, та, із правої кишені, дістав мобільний телефон, та, із вух потерпілого, дістав навушники, а ОСОБА_3 контролював обстановку на місці події, щоб у разі необхідності надати спільникам допомогу чи попередити про небезпеку бути затриманими.

В результаті спільних узгоджених дій ОСОБА_3 , невстановлена особа №1, та невстановлена особа №2 відкрито заволоділи мобільним телефоном марки «LGV30+», в корпусі чорного кольору, імей: А - НОМЕР_1 , В-54626 вартістю 13 000 грн., навушниками білого кольору марки "AirPods" вартістю 4500 грн., завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 17 500 грн.

За наведених обставин ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров?я потерпілого.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися у повному обсязі, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд обмежився частковим дослідженням доказів у зазначеному кримінальному провадженні, а саме дослідив письмові докази, характеризуючі матеріали, допитав потерпілого ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_3 .

У судовому провадженні обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні указаного кримінального правопорушення, та підтвердив обставини кримінального правопорушення, що описані у обвинувальному акті.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні указаного кримінального правопорушення, окрім визнання ним вини в судовому засіданні, повністю доведена і підтверджується наступними доказами:

- Показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України у судових засіданнях пояснив про те, що весною у березні 10.03.2020 року він йшов додому із навчання по АДРЕСА_2 , слухавши музику на повну гучність в навушниках, нічого при цьому не чувши, та за ним позаду йшло три хлопця. Після чого ззаду до нього підбігла якась особа, та взяла його за горло, обличчя він не бачив, так як ця особа була позаду. Після чого ця особа, що взяла його задушливо за горло, ударила його коліном правої ноги під ребра із правого боку, після чого ця особа зробила йому підніжку, та він впав, при цьому коли він падав, він обличчя також не бачив. Особа №1, та особа №2, це особи які вчинили відносно нього кримінальне правопорушення, їх прізвища він не пам`ятає, та не може назвати. При собі у нього був мобільний телефон вартістю 13 000 грн., із однією сім-карткою, або двома сім-картками, та навушники вартістю 4500 грн. Коли він лежав на асфальті перший його тримав, це не ОСОБА_3 , а другий, це не ОСОБА_3 , у нього забирав майно, а саме, мобільний телефон, та навушники, коли у нього забирали майно він бачив, удари цим особам він не наносив, та вони йому не погрожували. ОСОБА_3 був в цей момент від них на відстані 2 метрів, він запам`ятав обличчя обвинуваченого ОСОБА_3 . Обвинувачений ОСОБА_3 нічого не робив, та нічого не говорив, цими особами він не керував, та просто дивився по сторонам. Після того, як мобільний телефон та навушки у нього вкрали, особа №1, та особа №2, та обвинувачений ОСОБА_3 почали втікати, та бігли. Перед цим як бігти вони між собою не спілкувались, та обвинуваченому ОСОБА_3 нічого не передавали. Також у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив про те, що він 20 хвилин стояв на вулиці, та видивлявся, шукаючи цих осіб, після чого, побачивши обвинуваченого ОСОБА_3 , він побіг за ним, та затримав його, відразу звернувшись до нього, просив повернути все його майно. Після чого, обвинувачений ОСОБА_3 подзвонив комусь, та йому повернули мобільний телефон та навушники. Після чого через годину приїхала поліція, та вони поїхали у відділ поліції та написали заяву.

- Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 10.03.2020 року від заявника ОСОБА_7 , у якому зазначено про те, що 10.03.2020 року о 15 годині 30 хвилин невстановлені особи за адресою: м. Одеса, вулиця Дюківська, будинок №38 штовхнули та відкрито заволоділи його мобільним телефоном LGV30+», в корпусі чорного кольору вартістю 13 000 грн., та навушниками білого кольору марки "AirPods" вартістю 4500 грн. завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 17 500 грн.,

- Речовими доказами: мобільним телефоном, та навушниками (постанова про визнання речовими доказами від 10.03.2020 року),

- Речовими доказами: коробками від мобільного телефону, та навушників (постанова про визнання речовими доказами без зазначення дати від 2020 року),

- Речовими доказами: скріншотами у кількості двох штук на яких відображено вартість мобільного телефону, та навушників (постанова про визнання речовими доказами від 20.03.2020 року),

- Розпискою потерпілого ОСОБА_7 про те, що йому повернули зазначені речові докази,

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11.03.2020 року, згідно до якого потерпілий ОСОБА_7 , у присутності 2 понятих, впізнав особу зображену на фото №3, як таку, що 10.03.2020 року приблизно о 15 годині 30 хвилин схопила його шию, яку він повалив на землю за адресою: м. Одеса, вулиця Дюківська, будинок №38, після чого другий хлопець витягнув мобільний телефон та навушники,

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11.03.2020 року, згідно до якого потерпілий ОСОБА_7 , у присутності 2 понятих, впізнав особу зображену на фото №3, як таку, що 10.03.2020 року приблизно о 15 годині 30 хвилин була на місці скоєння кримінального правопорушення відносно нього за адресою: АДРЕСА_2 , відкрито заволоділа мобільним телефоном із кишені, коли він знаходився на асфальтному покритті,

- Висновком експерта за №611 від 25.03.2020 року, у якому зазначено про те, що на підставі даних судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_7 , 2004 року народження, зроблено наступні підсумки:

1 (1-3,6). У громадянина ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: по одному садну голови, в ділянці правого ліктьового суглоба, правого передпліччя, в ділянці правого колінного суглоба.

Дані ушкодження утворилися за механізмом тертя-ковзання тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких в ушкодження не відобразились.

Об?єктивних судово-медичних даних, за якими можливо встановити послідовність спричинення тілесних ушкоджень, в розпорядженні експерта немає.

Враховуючі морфологічні особливості ушкоджень (садна - вкриті кірками темно-червоного кольору, які розташовані вище рівня оточуючої шкіри) слід вважати, що вони виникли приблизно за 1-3,4 доби до початку проведення обстеження, тобто могли бути спричинені 10.03.2020 р.

Вказані ушкодження не були небезпечними для життя.

Дані ушкодження, як окремо так і разом, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм згідно п. 2.3.5 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МО3 України від 17.01.1995 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

2 (4,5). Об?єктивних судово-медичних даних за якими можливо встановити взаємне розташування потерпілого та нападника, позу потерпілого в момент спричинення ушкоджень, в розпорядженні експерта немає.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні указаного кримінального правопорушення повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, яквідкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров?я потерпілого.

У ст.65 КК України передбачено про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, що він позитивно характеризується за місцем навчання, та проживання, та те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, що він раніше не судимий, що матеріальна шкода потерпілому відшкодована, задовільний стан здоров`я обвинуваченого, що підтверджується консультативним медичним висновком спеціаліста від 05.11.2019 року.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.

У п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004 року №5 зазначено, що при призначенні покарання неповнолітнім повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація. При призначенні неповнолітньому покарання, крім передбачених у статтях 65-67 КК обставин суди відповідно до ч.1 ст.103 КК мають враховувати також умови його життя та виховання, вплив на нього дорослих, рівень розвитку й інші особливості його особи.

У п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004 року №5 зазначено, що позбавлення волі на певний строк є найсуворішим покаранням, що може бути призначене особам, яким на момент вчинення злочину не виповнилося 18 років. Це покарання має застосовуватися до таких осіб тільки тоді, коли у суду є

переконання, що застосування більш м`якого покарання не сприятиме виправленню засудженого. Висновок суду про необхідність застосування до неповнолітнього позбавлення волі, якщо санкцією статті, за якою він засуджується, передбачені й інші види покарань, повинен бути мотивованим у вироку.

При призначенні неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд вважає необхідним врахувати висновок ДУ «Центра пробації» філії ДУ «Центр пробації в Одеській області» сектора ювенальної пробації м. Одеси за №28/32295Бн-20 від 27.05.2020 року, відповідно до якого орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, за умови здійснення нагляду з боку уповноваженого органу з питань пробації та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення тa запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, виконання пробаційних програм, спрямованих на мінімізацію ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.

Із урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , враховуючи досудову доповідь органу пробації, роз`яснення у п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004 року №5, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, наявності вище зазначених п`яти пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, та звільнити цього обвинуваченого від відбування покарання, із випробуванням.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , наявності п`яти пом`якшуючих покарання обставин, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає недоцільним покладення на обвинуваченого ОСОБА_3 додаткових обов`язків, передбачених ч.3 ст.76 КК України.

Суд вважає, що зазначений вид покарання буде достатній для виправлення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , та для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

У зв`язку із тим, що у обвинуваченого ОСОБА_3 є батьки, суд вважає, що відсутні законні підстави для призначення указаному неповнолітньому обвинуваченому громадського вихователя.

Міру запобіжного заходу у зв`язку із відсутністю клопотань учасників судового провадження обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2023 року про оголошення розшуку обвинуваченого ОСОБА_3 , та надання дозволу про його затримання вважати такою, що втратила свою чинність, так як зазначений обвинувачений добровільно з`явився до Приморського районного суду м. Одеси для розгляду вище указаного кримінального провадження відносно нього.

Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 103, 104, 367-371, 373, 374, 376, 395, 484, 485, 487, 496, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання за указаною частиною указаної статті - позбавлення волі на строк 4 /чотири/ роки.

На підставі ст.75, ст.104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання, з випробуванням строком на 1 /один/ рік. На підставі ч.1 ст.76 КК України строком на 1 /один/ рік покласти на ОСОБА_3 , наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк відбування покарання, а саме іспитовий строк ОСОБА_3 , по цьому вироку Приморського районного суду м. Одеси, рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 07.03.2023 року.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Не призначати неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 громадського вихователя.

Речові докази: мобільний телефон марки «LGV30+», в корпусі чорного кольору, імей: А - НОМЕР_1 , В НОМЕР_2 , та навушники білого кольору марки "AirPods" вважати повернутими потерпілому ОСОБА_7 за належністю.

Речові докази: скріншоти у кількості двох штук на яких відображено вартість мобільного телефону, та навушників зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2023 року про оголошення розшуку обвинуваченого ОСОБА_3 , та надання дозволу на його затримання вважати такою, що втратила свою чинність.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1

07.03.2023