Справа № 577/2550/22
Провадження № 1-кп/577/302/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" листопада 2022 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Конотопі в режимі відеоконференцзв`язку обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:

1) 01.06.2005 року Конотопським районним судом Сумської області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 69, 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

2) 21.10.2009 року Середино-Будським районним судом Сумської області за ст.ст. 289 ч. 2, 69, 185 ч. 3, 309 ч. 1, 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,

3) 21.08.2014 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст.ст. 185 ч. 2, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 22.09.2015 скасовано іспитовий строк та направлено в місця позбавлення волі; звільнився 12.09.2017 року згідно ухвали Білоцерківського районного суду Київської області від 04.09.2017 умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 4 дні, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку; 30.10.2020 до Конотопського міськрайонного суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000011 від 06.02.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_6 за ст.ст. 313 ч. 1, 311 ч.2, 307 ч. 2 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 307 ч.2, 309 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Конотопського міськрайонного суду перебуває судове провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 307 ч.2, 309 ч.1 КК України.

Відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 24.00 год. 02.12.2022 року, з визначеним розміром застави.

Прокурор пропонує продовжити цей запобіжний захід до двох місяців, про що подав відповідне клопотання з посиланням на неможливість розгляду справи по суті.

На обгрунтування вказав про існування ризиків, визначених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, як то можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Про наявність наведених ризиків свідчить тяжкість і кількість інкримінованих підсудному злочинів, наявність непогашених судимостей, у тому числі пов`язаних з незаконним обігом наркотичної речовини, відсутність постійного місця проживання, наркотична залежність з приводу чого тривалий час перебуває на обліку у лікаря-нарколога, суворість покарання, яке загрожує у випадку визнання винним. Крім того, зазначив, що на даний час у провадженні Конотопського міськрайонного суду перебуває судове провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ст.ст. 313 ч. 1, 311 ч.2, 307 ч. 2 КК України, яке неодноразово відкладалось внаслідок неявки останнього без поважних причин. Також зауважив, що свідок злочину ОСОБА_7 є знайомим обвинуваченого ОСОБА_5 , а тому у разі перебування підсудного на свободі, може впливати на свідка шляхом вмовлянь, погроз чи психологічного тиску, таким чином перешкоджаючи розгляду кримінального провадження.

Адвокат ОСОБА_4 заперечує задоволенню клопотання, оскільки, на його переконання, ризики, наведені прокурором, які також були підставою для обрання запобіжного заходу, жодним чином не підтверджені.

ОСОБА_5 підтримав правову позицію свого захисника.

Вислухавши доводи учасників процесу, суд дійшов переконання, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи із такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Враховуючи, що судове провадження з об`єктивних причин не може бути завершено до спливу строку запобіжного заходу, а ризики, наведені прокурором, які були підставою для обрання саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема можливість переховування ОСОБА_5 від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, на що вказують тяжкість і кількість інкримінованих злочинів, наявність непогашених судимостей, у тому числі пов`язаних з незаконним обігом наркотичної речовини, наркотична залежність з приводу чого тривалий час перебуває на обліку у лікаря-нарколога, суворість покарання, яке загрожує у випадку визнання винним, продовжують існувати і до теперішнього часу не зменшилися.

Разом з тим, ризик можливості впливу на свідка лише з підстав попереднього їх знайомства та за відсутності інших доказів, на переконання суду, не підтверджений, а тому не заслуговує на увагу.

Крім того, суд враховує мету застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яка передбачає досягнення дієвості провадження (ст.131 КПК), з огляду на необхідність попередження наведених вище ризиків, зокрема переховування ОСОБА_5 від суду під тиском тягаря можливого відбування покарання.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На переконання суду продовження ОСОБА_5 саме такого запобіжного заходу, відповідно до пп.«с» п.1 ст.5 Конвенції відповідатиме принципу пропорційності, оскільки застосований до нього запобіжний захід буде необхідним за встановлених обставин, унеможливить переховування обвинуваченого від суду.

Отже, прокурор довів, що встановлені під час розгляду клопотання обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Відтак саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, запобіганню спробам, зазначеним у пунктах 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

За таких обставин, заперечення сторони захисту не заслуговують на увагу.

Керуючись: ст.ст. 331 ч.3, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Обвинуваченому ОСОБА_5 продовжити строк тримання під вартою до 24 години 19 січня 2023 року, з раніше визначеними умовами та розміром застави.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення, а для обвинуваченого протягом того ж строку з дня отримання копії.

СуддяОСОБА_1