КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження№11-сс/824/210/2023 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2022 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла, Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255 (в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020), ч. 1 ст. 111 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014) КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2022 року задоволено клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 до 16.01.2023.

Строк дії ухвали до 16.01.2023.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , в поданій апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_13 та обрати підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000039 від 03.03.2022 року ОСОБА_8 інший більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або, в разі залишення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановити розмір застави до розміру, визначеного ч. 5 ст. 182 КПК України для подібної категорії кримінальних правопорушень.

Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , в поданій апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_13 про продовження підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000039 від 03.03.2022 року ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під варто.

На обґрунтування вимог апеляційних скарг апелянти зазначають, що оскаржувана ухвала є незаконною.

При розгляді клопотання про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_8 ні слідчий в своєму клопотанні, ні прокурор в судовому засіданні не довели:

- обґрунтованість підозри особі у вчиненні кримінального правопорушення;

- наявність реальних ризиків для кримінального провадження, існування яких підтверджується належними, достатніми та допустимими доказами;

- неможливість досягнення мети у разі застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж того, про застосування якого ставиться питання у клопотанні.

Оскільки стороною обвинувачення не дотримано вищевказаних вимог, тому слідчий суддя повинен був відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_7 , також зазначає, що слідчий суддя незважаючи на неналежний виклик адвокатів до суду, за їх відсутності, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, порушуючи вимоги ст.53 КПК України, зловживаючи нормою цієї статті, залучив адвоката, який надає безоплатну вторинну допомогу, для проведення окремої процесуальної дії у відсутність доказів невідкладності процесуальної дії, що призвело до грубого порушення забезпечення права на захист підозрюваного ОСОБА_8 .

Слідчий суддя при розгляді клопотання не перевірив ретельно даних про особу, його вік, стан здоров`я, сімейний стан, соціальну зайнятість особи, вид діяльності, місце проживання п.п. 3-10 ч. 1 ст. 178 КПК.

Захисник ОСОБА_6 , в поданій апеляційній скарзі також звертає увагу на необґрунтованість підозри. Стороною обвинувачення неправомірно здійснювалось розслідування стосовно ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження № 0000148 від 17.03.2022 за фактом сприяння співробітниками правоохоронних органів, які залишились на тимчасово окупованих територіях, збройним силам рф, оскільки ОСОБА_8 на тимчасово окупованій території ніколи не залишався, на сторону агресора не переходив, сприяння агресору не надавав.

В порушення процесуальних вимог КПК України, збір та формування доказової бази, процесуальні дії (обшуки, огляди, експертизи, вилучення, тощо) стосовно ОСОБА_8 проводилися поза межами кримінального провадження № 0000039 від 03.03.2022 року стосовно нього, а в межах кримінального провадження № 0000148 від 17.03.2022. Тобто, підозра сформована на речових доказах, документах, експертних висновках, які в розумінні КПК є неналежними, недопустимими та недостовірними.

Крім того апелянт зазначає, що жодним чином не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою без альтернативи застави буде недостатнім для запобігання ризикам.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали доводи апеляційних скарг та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги сторони захисту не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000039 від 03.03.2022 за підозрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255 (в редакції Закону № 671-IX від 04.06.2020), ч. 1 ст. 111 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014) КК України, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255 (в редакції Закону № 671-IX від 04.06.2020), ч. 1 ст. 111 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014) КК України, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (в редакції Закону № 671-IX від 04.06.2020), ч. 1 ст. 114 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014) КК України, ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255 (в редакції Закону № 671-IX від 04.06.2020), ч. 1 ст. 114 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014) КК України, ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255 (в редакції Закону № 671-IX від 04.06.2020), ч. 1 ст. 114 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014) КК України.

16 липня 2022 року ОСОБА_8 затримано за підозрою у вчинені ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 255 КК України на підставі п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України, а саме у зв`язку з наявністю обґрунтованих підстав вважати, що можлива його втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності у вчиненні ним злочину, передбаченого ст. 255 КК України.

17 липня 2022 року ОСОБА_8 вручено письмове повідомлення про підозру, відповідно до якого він підозрюється в участі у злочинній організації, вчиненій службовою особою з використанням службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 255 (в редакції Закону № 671-IX від 04.06.2020) КК України, у державній зраді, а саме у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом шпигунства та надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014) КК України.

Заступником Генерального прокурора строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 16.10.2022. В подальшому ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06.10.2022 цей строк було продовжено до шести місяців, тобто до 16.01.2023.

18.07.2022 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави строком на 60 діб. В подальшому, строк тримання підозрюваного під вартою продовжувався, в останнє продовжено ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11.10.2022 строком до 04.12.2022.

29.11.2022 старший слідчий в ОВС другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_13 , за погодженням з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 .

На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на те, що підставою продовження строку тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255 (в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020), ч. 1 ст. 111 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VIIвід 07.10.2014) КК України, з посиланням на докази, що її підтверджують, а також наявність заявлених ризиків, які не зменшилися та виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Метою продовження строку тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

29.11.2022 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено зазначене клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 до 16.01.2023.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя виходив з того, що як вбачається з матеріалів клопотання міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була застосована до підозрюваного ОСОБА_8 з урахуванням тяжкості інкримінованих йому злочинів, зокрема в участі у злочинній організації, вчиненій службовою особою з використанням службового становища, а також у державній зраді, а саме у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом шпигунства та надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, з врахуванням даних про його особу при наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також врахував, що відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні вказаних злочинів, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Крім того, обґрунтованість цієї підозри раніше була предметом судового розгляду і знайшла об`єктивне підтвердження при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. З матеріалів провадження не вбачається, що з того часу виникли будь-які нові обставини, які б спростували обґрунтованість цієї підозри або причетність ОСОБА_8 до інкримінованих йому злочинів.

Слідчий суддя вважав, що ризики, які були підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно продовжують існувати та для їх запобігання необхідно продовжити останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя враховуючи характеризуючі дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , також враховуючи, що було встановлено наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та які на даний час не змінилися, є реальними та достатніми для продовження ОСОБА_8 аналогічного запобіжного заходу.

Враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінальних правопорушень, його вік, стан здоров`я, наявність соціальних зв`язків, матеріальне становище, необхідність проведення слідчих та процесуальних дій та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважав, що перебування останнього на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є беззаперечною підставою для продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, закінчити досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000039 від 03.03.2022 не можливо внаслідок складності провадження та у зв`язку з цим, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 16.01.2023.

Беручи до уваги, наведене слідчий суддя вважав, при наявності обґрунтованих підстав, продовжити строк тримання підозрюваного під вартою в межах строку досудового розслідування.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ч. 3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідальність за дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою покладається в першу чергу на національні судові органи (рішення у справі "Геращенко проти України" п. 100).

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.

Задовольняючи клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя встановив, що ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255 (в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020), ч. 1 ст. 111 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VIIвід 07.10.2014) КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України у судовому засіданні прокурором доведено та вони не зменшились, що виправдовують подальше утримання підозрюваного під вартою.

Зважаючи на доведеність слідчим, прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, вважав необхідним продовжити строк тримання підозрюваного під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Тому з урахуванням того, що на даній стадії досудового розслідування не можливо провести всі заплановані слідчі дії направлені на встановлення фактичних обставин справи, на підставі чого слідчий суддя дійшов вірного висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти встановленим ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також слід зазначити, що у відповідності до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він всебічно та у повному обсязі довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права підозрюваного перебувати на волі.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства (рішення у справах "Лабіта проти Італії" п. 153, "Мюллер проти Франції" п. п. 35-45).

Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_8 , процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи підозрюваного та його захисників, за змістом апеляційних скарг, про відсутність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не доведення прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, є необґрунтованими та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (Erdagoz v. Turkeyп. 51).

Проте, у практиці ЄСПЛ відсутній універсальний підхід, за якого підозра вважається обґрунтованою. Це визначається конкретними обставинами (рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», п.32; «Merabishvili v. Georgia», п.184), а також пов`язується зі ступенем суспільної небезпечності діяння.

Суди мають вивчати всі факти, що свідчать про наявність чи відсутність справжнього публічного інтересу, що виправдовує (з урахуванням принципу презумпції невинуватості) обмеження права на свободу, та викладати їх у своїх рішеннях про відмову у звільненні особи з-під варти (рішення у справі «Labita v. Italy», пп.152-153).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обґрунтованість підозри може встановлюватися тільки щодо діяння, яке підпадає під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність.

Обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» має динамічний характер, тобто з плином часу така підозра в учиненні кримінального правопорушення не може бути самостійною підставою для продовжування обмеження прав особи, мають бути наведені відповідні й достатні підстави (ризики), підкріплені доказами.

Таким чином колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для продовження такого запобіжного заходу, оскільки вони в сукупності можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Відтак, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри, не заслуговують на увагу, та на даному етапі досудового розслідування не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді та застосування щодо ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 255 (в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020), ч. 1 ст. 111 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014) КК України, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження, а тому доводи апеляційних скарг щодо відсутності у кримінальному провадженні доказів на підтвердження наявності ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255 (в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020), ч. 1 ст. 111 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014) КК України, колегія суддів вважає передчасними.

Більш того, дослідження та оцінка доказів у кримінальному провадженні відноситься до стадії судового розгляду по суті та не вирішується на стадії досудового розслідування, а тому посилання апелянтів на те, що наявні у матеріалах провадження докази є неналежними та недопустимими, та не підтверджують викладені у клопотанні фактичні обставини інкримінованихкримінальних правопорушень, а також доводи про те, що слідчий суддя під час розгляду клопотання не надав оцінки доказами з точки зору належності та допустимості, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Крім того, щодо доводів сторони захисту, що в порушення процесуальних вимог КПК України, збір та формування доказової бази, процесуальні дії (обшуки, огляди, експертизи, вилучення, тощо) стосовно ОСОБА_8 проводилися поза межами кримінального провадження № 0000039 від 03.03.2022 року стосовно нього, а в межах кримінального провадження № 0000148 від 17.03.2022, та всіх інших обставин які стосуються винуватості чи невинуватості підозрюваного, то вказані обставини підлягають перевірці під час судового розгляду по суті.

З наведеного убачається, що всупереч твердженням апелянтів слідчим суддею враховано обставини справи, в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим підозрюваному ОСОБА_8 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, який на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено, під час перегляду оскаржуваної ухвали. При цьому посилання апелянтів на те, що слідчим суддею не перевірено ретельно даних про особу, вік, стан здоров`я, сімейний стан, соціальну зайнятість особи, вид діяльності, місце проживання п.п. 3-10 ч. 1 ст. 178 КПК України, не спростовують висновків слідчого судді, встановлених під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою та не спростовують наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також під час апеляційного розгляду не знайшли підтвердження доводи сторони захисту, що слідчий суддя незважаючи на неналежний виклик адвокатів до суду, за їх відсутності, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, порушуючи вимоги ст.53 КПК України, зловживаючи нормою цієї статті, залучив адвоката, який надає безоплатну вторинну допомогу, для проведення окремої процесуальної дії, у відсутність доказів невідкладності процесуальної дії, що призвело до грубого порушення забезпечення права на захист підозрюваного ОСОБА_8 , виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судової справи, судове засідання з розгляду клопотання призначено слідчим суддею на 13:00 год. 29.11.2022, в яке здійснено виклик учасників судового провадження.

Про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлено захисникам підозрюваного за договором - адвокатам: ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , судовими повістками у формі SMS-повідомлень, що підтверджується довідками про доставку судових повідомлень /т. 2 а.с. 94-97/

Захисники підозрюваного з`явитися в судове засідання по розгляду клопотання відмовилися, у зв`язку з чим, відповідно до статті 53 КПК України старшим слідчим в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_18 постановою від 29.11.2022 вирішено про залучення захисника, адвоката з Регіонального центру надання безоплатної вторинної правової допомоги в м. Києві для захисту підозрюваного ОСОБА_8 для участі в судовому засіданні по розгляду клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою, призначене на 13 год. 00 хв. 29.11.2022.

Дорученням Регіонального центру надання безоплатної вторинної правової допомоги в м. Києві від 29.11.2022 №26-0009067 призначено ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_19 для надання безоплатної вторинної правової допомоги у межах процесуальних прав і обов`язків, визначених ст. 46, 47 КПК України протягом строку дії цього доручення, а саме для розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_8 заперечував про розгляд клопотання у відсутність захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 оскільки вважав порушеним право на його захист.

Захисник адвокат ОСОБА_19 заперечував щодо розгляду клопотання у відсутність захисників ОСОБА_8 , вважав що існують обставини за яких має право відмовитися від виконання своїх обов`язків. Проте, у відповідності до ч. 4 ст. 47 КПК України таких обставин не навів.

Статтею 47 КПК України передбачені обов`язки захисника, якими останній зобов`язаний використовувати засоби захисту, передбачені цим Кодексом та іншими законами України, з метою забезпечення дотримання прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого та з`ясування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність підозрюваного, обвинуваченого.

КПК України передбачено випадки обов`язкової участі захисника у кримінальному процесі, а також чітко визначено початковий момент, з якого в кожному з них захисник повинен бути залучений до провадження. Зокрема, участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного (ст. 52 КПК України) та у невідкладних випадках (ст. 53 КПК України).

З огляду на викладене, захисник ОСОБА_19 який призначений з Регіонального центру надання безоплатної вторинної правової допомоги в м. Києві для захисту підозрюваного ОСОБА_8 для участі у проведенні процесуальної дії, мав всі права та обов`язки для захисту підозрюваного, у зв`язку з чим слідчим суддею його відмова не прийнята.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, підозрюваним ОСОБА_8 було заявлено відвід слідчому судді ОСОБА_1 , яка була призначена для розгляду вище зазначеного клопотання про продовження запобіжного заходу, з підстав того, що порушено його право на захист, що пов`язано із неприбуттям у судове засідання захисників підозрюваного за договором про надання правової допомоги. За результатом розгляду даної заяви, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2022 року відмовлено в її задоволенні.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Також з матеріалів справи вбачається, що клопотання про продовження строку тримання під вартою захисникам за договором підозрюваного, було вручено ще 25.11.2022 року, тобто останнім було відомо, що в подальшому воно буде спрямовано до слідчого судді.

З вище викладеного слідує, що слідчий суддя вживав заходів для виклику захисників підозрюваного в судове засідання по розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою. Однак з урахуванням того, що вони не з`явилися, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 199 КПК України, було вжито заходів для забезпечення прав підозрюваного під час судового розгляду із залученням захисника з Регіонального центру надання безоплатної вторинної правової допомоги в м. Києві, тому твердження сторони захисту в цій частині є необґрунтованими.

Всі інші обставини, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає - безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданих апеляційних скарг, без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2022 року, - залишити без зміни, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4