Справа № 214/6900/22
1-кп/214/876/22
У Х В А Л А

Іменем України

21 грудня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000824 від 23.09.2022, щодо ОСОБА_7 та щодо ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.4 ст.185 КК України ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на 2 (два) місяці, окремо щодо кожного обвинуваченого. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив про існування ризиків, яким неможливо запобігти, окрім як шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можуть переховуватись від органу досудового розслідування або суду. Зазначений ризик підтверджується тим, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні тяжкого умисного злочину за який передбачено покарання від п`яти до восьми років позбавлення волі, не мають тісних соціальних зв`язків, не працевлаштовані та не мають стабільного джерела доходу та фактично відсутні фактори які утримують їх від укривання від органів досудового слідства, прокуратури або суду (наявність нерухомого майна, роботи) тому аби уникнути відповідальності за скоєний злочин обвинувачені можуть переховуватись від органів досудового розслідування, прокуратури та суду. Також обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можуть незаконно впливати на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити свою злочинну діяльність в яких обвинувачуються. Зазначений ризик підтверджується тим, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ніде не працевлаштовані, не мають стабільного офіційного джерела доходу, тому обвинувачені можуть продовжити свою злочинну діяльність, або вчинити інший злочин в тому числі і по відношенню до інших учасників кримінального провадження. Тому вважає,що є достатні підстави для продовження застосування саме такого запобіжного заходу, оскільки встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими кримінального правопорушення. Інші більш м`які запобіжні заходи у даних фактичних обставинах не є достатніми.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_4 проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечували.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_5 проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечували.

Представник потерпілого ОСОБА_6 відносно клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою покладався на розсуд суду.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора в повному обсязі, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України суд при вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зобов`язаний оцінити в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою (а це покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років позбавлення волі); наявність у обвинуваченого постійного місця роботи (відсутнє); наявність судимостей (раніше судимий за вчинення корисливих злочинів пов`язаних з насильством), ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, тощо.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини в рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та запровадженням воєнного стану згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 р. №64/22, відповідно до якого 07 березня 2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство». Даним Законом було внесено зміни до низки статей Кримінального кодексу України, а також посилено покарання передбачене статтею 185 (крадіжка), даний злочин доповнився кваліфікуючою ознакою - скоєння в умовах воєнного стану. Тому від тепер за вчинення злочинів в умовах воєнного або надзвичайного стану відповідальність стала більш жорсткою, та за крадіжку (таємне викрадення чужого майна) - порушникам загрожує позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Суд вважає, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, офіційно не працевлаштовані, не мають належних і достатніх засобів для існування. Крім того, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 матимуть змогу спілкуватися та впливати на потерпілих у цьому кримінально провадженні, переховуватись від органу досудового розслідування або суду.

Зазначене вище дає підстави вважати, що обвинувачені знаходячись на волі можуть вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачуються, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

З урахуванням вищевикладеного, особи обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які, згідно з ст.12 КК України, обвинувачуються у вчиненні умисного тяжкого злочину,маються всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання наведеним вище ризикам.

Таким чином, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», оцінивши у сукупності всі обставини, з урахуванням цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та вважає за неможливе застосування більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому, обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисником ОСОБА_4 , не наведено жодних обставин, які свідчили б про відсутність ризиків, передбаченихст.177 КПК України, які враховувалися при обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинуваченим ОСОБА_8 та його захисником ОСОБА_5 , не наведено жодних обставин, які свідчили б про відсутність ризиків, передбаченихст.177 КПК України, які враховувалися при обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою на 2 (два) місяці.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою на 2 (два) місяці.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.110, 176-178, 331 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо обвинувачених ОСОБА_7 та щодо ОСОБА_8 , кожне окремо задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 2 (два) місяці, тобто до 18 лютого 2023 року.

Продовжити строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 2 (два) місяці, тобто до 18 лютого 2023 року.

Визначити розмір застави відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вигляді 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107 360 грн.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- повідомляти суд та прокурора про зміну місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі не з`явлення його за викликом до прокурора чи суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Строк дії обов`язків встановити до 18 лютого 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1