ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/5518/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/529/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 514 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника особи, у відношенні якої вирішується питання про припинення примусових заходів медичного характеру - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора, яка брала участь у розгляді провадження в суді першої інстанції - прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_8 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2022 року, якою задоволено заяву директора КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради ОСОБА_9 та у відношенні ОСОБА_10 припинено застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2022 року було задоволено заяву директора КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради ОСОБА_9 та у відношенні ОСОБА_10 припинено застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів № 71 від 16 листопада 2022 року ОСОБА_10 за станом здоров`я не потребує продовження лікування у психіатричному закладі зі звичайним наглядом, а з пояснень лікаря-психіатра вбачається, що психічний стан ОСОБА_10 стабільний, він перебуває у стадії ремісії.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у зв`язку з серйозністю діагнозу ОСОБА_10 та тяжкими наслідками його агресивної поведінки, які призвели до неодноразового притягнення до кримінальної відповідальності, у тому числі за умисне вбивство з особливою жорстокістю, на теперішній час є всі підстави для перевірки та визначення дійсного психічного стану ОСОБА_10 , а також того, чи потребує він подальшого примусового лікування і яким саме чином.

Крім того, останні 16 років ОСОБА_10 перебуває на примусовому лікуванні в психіатричних закладах, і відповідно до попередніх висновків лікарів-психіатрів, критики до скоєння кримінального правопорушення та хвороби він не мав.

За таких обставин висновок комісії лікарів-психіатрів № 71 від 16 листопада 2022 року є сумнівним.

Просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисника особи, у відношенні якої вирішується питання про припинення примусових заходів медичного характеру, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, рішення суду просив залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційний скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

За приписами ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу.

Як випливає зі змісту статей 94, 95 КК України примусові заходи медичного характеру припиняються у зв`язку з одужанням особи чи зміною її психічного стану на такий, що не становить очевидної небезпеки для неї або інших осіб.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 95 КК України особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу.

Відповідно до ч. 2 ст. 514 КПК України, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру

За наявності сумніву у правильності, обґрунтованості висновків комісії лікарів психіатрів, суд може викликати в судове засідання лікаря-психіатра.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався, належним чином дослідив наявні в матеріалах провадження докази та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення заяви директора КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради ОСОБА_9 про припинення застосування у відношенні ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

З висновку комісії лікарів-психіатрів № 71 від 16 листопада 2022 року вбачається, що ОСОБА_10 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка на підставі клінічного дослідження особи встановила, що ОСОБА_10 виявляє ознаки психічного розладу у вигляді шизофренії (параноїдна форма, безперервний тип перебігу, медикаментозна ремісія). На проведеному лікуванні його психічний стан покращився та залишається стабільним протягом тривалого часу. Психотичної продукції не виявляє. Спокійний, впорядкований. Режим не порушує. Критика до хвороби та скоєних злочинів достатня. Подальшого застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Може бути переведений на лікування на загальних засадах до вирішення соціальних питань - влаштування до закладу соціального захисту, де буде забезпечений психіатричною допомогою, наглядом та доглядом (а.с. 5-8).

Об`єктивних підстав ставити під сумнів такий висновок комісії лікарів-психіатрів учасники судового провадження не навели.

Крім того, у судовому засіданні суду першої інстанції було заслухано представника КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради - лікаря-психіатра ОСОБА_11 , який підтримав заяву та просив її задовольнити з викладених у заяві підстав, а також зазначив, що ОСОБА_10 спокійний, урівноважений, режим не порушує, приймає терапію, наразі не є суспільно-небезпечним з урахуванням свого віку та стабілізації стану.

Також у суді першої інстанції було допитано лікаря-члена комісії ОСОБА_12 , яка підтвердила комісійний висновок та зазначила, що ОСОБА_10 не несе суспільної небезпеки, агресію до інших не проявляє, має стабільний психічний стан, перебуває у стадії ремісії, розуміє що скоїв та має достатньо критики до скоєного.

Отже з пояснень лікаря-психіатра, який був допитаний під час розгляду заяви в суді першої інстанції, а також з висновку комісії лікарів-психіатрів № 71 від 16 листопада 2022 року вбачається, що психічний стан хворого ОСОБА_10 набув стабільного характеру, він не проявляє агресивних тенденцій та дій, не становить соціальної небезпеки, а тому він не потребує подальшого застосування до нього примусового лікування.

Висновок комісії лікарів-психіатрів № 71 від 16 листопада 2022 року є переконливим і належним чином вмотивованим, підстав ставити під сумнів правильність цього висновку колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим, доводи прокурора про те, що ОСОБА_10 потребує подальшого застосування до нього вказаних примусових заходів медичного характеру, суперечать наявним в матеріалах провадження доказам.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином мотивував свої висновки про необхідність припинення застосування у відношенні ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, оскільки виходив з його психічного стану та характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

Зважаючи на те, що ОСОБА_10 з 2006 року, тобто тривалий час проходив примусове лікування у закладах з надання психіатричної допомоги, стан його здоров`я по мірі лікування покращувався, внаслідок чого він був переведений до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, і відповідно до висновків лікарів-психіатрів у нього ремісія, його психічний стан покращився та залишається стабільним протягом тривалого часу, а тому не потребує застосування раніше застосованих заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, тому колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок комісії лікарів-психіатрів № 71 від 16 листопада 2022 року є формальним та сумнівним, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вказана позиція прокурора є лише припущенням та його суб`єктивним відношенням до цього, оскільки апеляційному суду не надано доказів, які б давали підстави сумніватися у висновку лікарів-психіатрів.

Доводи апеляційної скарги прокурора колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються викладеними у належній формі висновками спеціалістів у галузі психіатрії, розумні підстави для сумнівів у компетентності та об`єктивності яких відсутні.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувана ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Істотних порушень судом норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухвали, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді провадження в суді першої інстанції - прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2022 року, якою задоволено заяву директора КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради ОСОБА_9 та у відношенні ОСОБА_10 припинено застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 333/5518/22