Справа № 462/142/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2022 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

Головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №0000451 від 29 грудня 2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сасівка Свалявського району Закарпатської області, українця, громадянина України, розлученого, з середньою неповною освітою, непрацевлаштованого, останнє місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, згідно ст.89 раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 29.12.2021 приблизно о 17.00 год., перебуваючи у залі очікування в приміщенні Головного залізничного вокзалу ст. Львів, що на пл. Двірцевій, 1 в м. Львові, переслідуючи корисливий мотив, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, скориставшись тимчасовою відсутністю потерпілого ОСОБА_6 , біля свого майна, відкрито викрав в останнього матерчастий чемодан червоного кольору з висувною ручкою, вартістю 500 грн, в якому були особисті речі потерпілого, а саме, спортивний костюм, вартістю 1700 грн, тапки домашні, вартістю 100 грн, сорочка білого кольору на довгий рукав з коричневими полосками, вартістю 150 грн, сорочка на короткий рукав, вартістю 300 грн, плавки, вартістю 100 грн, краватка, вартістю 120 грн, лоток зі свіжою полуницею, вартістю 60 грн, два манго, вартістю 50 грн кожне, паспорт громадянина України на ім`я потерпілого, в якому знаходилися гроші в сумі 500 грн, після чого, не реагуючи на крики потерпілого, який виявив відкрите викрадення свого майна, зупинитися та повернути викрадене майно, втік з місця події, заподіявши своїми умисними діями ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на загальну суму 3 630 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у таємному викраденні майна. Під час допиту обвинувачений пояснив, що 29.12.2021 року приблизно біля 17 год. він із знайомою ОСОБА_7 зайшли в зал очікування на головному залізничному вокзалі міста Львова для того, щоб зігрітися. Вони зайняли вільні місця, взяли собі чай та їжу. Обвинувачений не може пригадати, чи сидів на той момент поруч з їхніми кріслами потерпілий чи він підійшов потім. Потерпілий ОСОБА_6 час від часу відходив та повертався. Коли ОСОБА_8 на деякий час відійшла, ОСОБА_4 побачив, що потерпілого біля його сумки немає, взяв чемодан останнього в руку та вийшов із залу. Обвинувачений пояснив, що чув при цьому крики, але, які саме він не може сказати у залі було багато людей. На той час він не усвідомлював, що його дії міг хтось бачити. Вийшовши з вокзалу, він сховав чемодан, та пішов з місця події. Згодом повернувся назад та забрав його. Обвинувачений також пояснив, що його затримали біля магазину Київстару, розшукавши за допомогою телефона ОСОБА_9 . Зазначив також, що остання про його намір викрасти сумку нічого не знала, він з нею це не обговорював. ОСОБА_4 вказав, що скористався нагодою, що потерпілий відійшов від своєї сумки. Вважає, що, якщо б ОСОБА_6 був поруч, він не взяв би чемодан. Шкодує про вчинене.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у скоєнні інкримінованого злочину, його вина у пред`явленому обвинуваченні доведена об`єктивно з`ясованими обставинами, сукупністю зібраних доказів, досліджених під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що в день, коли сталася подія приїхав на станцію міста Львова, у кімнаті очікування знайшов вільне місце біля виходу. Коло його місця сиділи чоловік з жінкою, які розпивали спиртні напої. Потерпілий пішов в сторону кафе, коли повертався, то побачив чоловіка, який під правою рукою тримав його сумку. Потерпілий кричав до нього «Стій», на що чоловік оглянувся, однак не зупинився. З кімнати очікування було три виходи. Потерпілий в залі цього чоловіка не побачив, побіг на сходи на перон і потім вернувся назад. ОСОБА_6 у судовому засіданні вказав на обвинуваченого ОСОБА_4 як на цього чоловіка.
Жінка, яка сиділа разом з обвинуваченим поруч, повернулася забрати сумки. Потерпілий повів її в поліцію та поки вони туди йшли на мобільний телефон жінки телефонував абонент позначений як « ОСОБА_10 », однак вона не піднімала слухавки. Працівники поліції за цим номером знайшли обвинуваченого. Потерпілий в цей час перебував у відділені поліції.
Вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення підтверджується також дослідженими судом письмовими та відеодоказами:
Витягом з ЄРДР про внесення відомостей кримінального провадження №0000451 від 29.12.2021 року, згідно якого 29.12.2021 року до ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області з письмовою заявою звернувся ОСОБА_6 , який просить прийняти міри до невідомої особи чоловічої статті, який перебуваючи у залі очікування на Головному вокзалі м.Львова за адресою м.Львів, вул. Двірцева1, відкрито заволодів його сумкою з особистими речами.
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.12.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_6 просив прийняти міри до невідомої особи, яка 29.12.2021 близько 17:00 год за адресою АДРЕСА_2 відкрито заволоділа його сумкою червоного кольору, в якій знаходилися особисті речі, паспорт громадянина України, виданий на його ім`я, а також кошти в сумі 500 грн.
Протоколом огляду місця події від 29.12.2021 року, та фото таблицею до нього, а саме території по вул.Городоцька,139 неподолік магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де виявлено невідомого чоловіка, який представився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біля якого знаходилась сумка червоного кольору з особистими речами, паспортом на ім`я громадянина України ОСОБА_6 , в якому знаходились грошові кошти на суму 500грн.
Протоколом затримання від 29.12.2021 року ОСОБА_4 , під час якого він визнав свою вину у скоєному.
Листом ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області від 30.12.2021 року директору головного залізничного вокзалу на ст.Львів про надання відеозапису з внутрішньої камери відеоспостереження залу очікування біля чергової частини поліції в період часу з 16.00 год. до 17.00 29.12.2021 року та відповіддю на такий із долученим цифровим носієм, який було досліджено судом у судовому засіданні.
Протоколом огляду предметів від 30.12.2021 року, а саме відеозапису у файлі «K-4.exe» на DVD-R диску, об`ємом 4,7 ГБ з камер внутрішнього спостереження на Головному залізничному вокзалі ст.Львів від 29.12.2021 р. де встановлено, як потерпілий ОСОБА_6 о 16.30.19 год. відходить від лавок у залі очікування Головного залізничного вокзалу в м. Львові, в сторону смітника на відстань приблизно 15 м, після чого о 16.30.39 год. особа, візуально схожа на підозрюваного ОСОБА_4 , тримаючи чемодан червоного кольору під пахвою, швидким кроком прямує з ним в сторону виходу з залу очікування всередину приміщення вокзалу, а потерпілий ОСОБА_6 швидко направляється за ним, щоб наздогнати його. Після цього о 16.31.10 год. потерпілий ОСОБА_11 повертається до лавки, звідки ОСОБА_4 викрав його чемодан та о 16.31.23 год. знову виходить з залу очікування, після чого о 16.31.42 год. знову повертається до лавки.
Постановою слідчого ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області від 30.12.2021 року DVD-R диск, на якому міститься відеозапис з камер внутрішнього спостереження на Головному залізничному вокзалі ст.Львів від 29.12.2021, визнано речовим доказом.
Протоколами проведення слідчого експерименту від 30.12.2021 року за участю потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_4 з доданим цифровим носієм, відеозапис на якому оглянуто у судовому засіданні.
Так, під час слідчого експерименту, що зафіксований на цифрову відеокамеру, ОСОБА_4 пояснив, що коли він сидів на лавці, підійшов мужчина з червоною сумкою, поставив її та в нього виникла думка про можливість взяти цю сумку, а коли мужчина відійшов він схопив сумку-чемодан та побіг. При цьому він почув крик «Стій» від того мужчини, повільно вийшовши з вокзалу, також показав де сховав сумку.
Протоколом огляду предметів від 30.12.2021 року, з фототаблицею, відповідно до якого об`єктом огляду є матерчатий чемодан червоного кольору «Diesel» з висувною ручкою, в якому знаходилися наступні речі: спортивний костюм; тапки домашні; сорочку білого кольору на довгий рукав з коричневими полосами; сорочка на короткий рукав; плавки; краватка, два манго, лоток з полуницею. Крім цього, в маленькій кишені чемодану був паспорт громадянина України, в якому знаходилися гроші в сумі 500 гривень однією купюрою серійний номер ЛБ 4694310.
Постановою від 30.12.2021 року матерчатий чемодан червоного кольору «Diesel» з висувною ручкою, в якому знаходилися наступні речі: спортивний костюм; тапки домашні; сорочку білого кольору на довгий рукав з коричневими полосами; сорочка на короткий рукав; плавки; краватка, два манго, лоток з полуницею, паспорт громадянина України, в якому знаходилися гроші в сумі 500 гривень однією купюрою серійний номер ЛБ 4694310, визнано речовим доказом.
Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 05.01.2022 року задоволено клопотання слідчого, накладено арешт на речові докази у кримінальному провадженні №0000451 від 29.12.2021 року, а саме: матерчатий чемодан червоного кольору «Diesel» з висувною ручкою, спортивний костюм; тапки домашні; сорочку білого кольору на довгий рукав з коричневими полосами; сорочку на короткий рукав; плавки; краватку, два манго, лоток з полуницею, грошову купюру, номіналом 500 гривень, серійний номер ЛБ 4694310, з метою збереження речового доказу у кримінальному провадженні.
Відповідно до квитанції про отримання на зберігання речових доказів, у кримінальному провадженні отримано на зберігання матерчатий чемодан червоного кольору «Diesel» з висувною ручкою, спортивний костюм; тапки домашні; сорочку білого кольору на довгий рукав з коричневими полосами; сорочку на короткий рукав; плавки; краватку.
Відповідно до розписки від 30.12.2021 року ОСОБА_6 отримав на відповідальне зберігання паспорт громадянина України на його ім`я, лоток із полуницею та два манго.
Відповідно до Акту прийому-передачі майна на зберігання від 12.01.2022 року ПАТ КБ «Приватбанк» прийняв на відповідальне зберігання національну валюту України в сумі 500 гривень.
Щодо питання належності та допустимості доказів, то суд вважає посилання сторони захисту на те, що під час огляду місця події фактично було проведено обшук сумки червоного кольору з особистими речами, паспортом на ім`я громадянина України ОСОБА_6 , безпідставність затримання ОСОБА_4 , оскільки його затримання через чотири години після вчинення злочину не відповідає критерію «щойно вчинив злочин», необгрунтованими та такими, що не можуть бути підставами для визнання складених за наслідками проведення слідчих дій процесуальних документів неналежними чи недопустимими доказами.
Оцінюючи посилання сторони захисту про недопустимість як доказу відеозапису з камер спостереження в приміщенні Головного залізничного вокзалу ст.Львів, суд враховує, що обмежившись доводами про те, що відеозапис є нарізкою відео, та, що на такому зафіксовані невстановлені особи, обвинувачений та його захисник не заперечували викладених в протоколі огляду предметів (відеозапису на цифровому носії) від 30.12.2021 року фактів, у судовому засіданні під час дослідження цього доказу зазначали, що особи на відео є обвинуваченим та потерпілим, не просили призначити відповідну експертизу цього цифрового носія. А відтак, суд відхиляє такі доводи сторони захисту.
Доводи сторони захисту про те, що такий відеозапис невідомо звідки взявся у матеріалах справи, спростовуються дослідженими судом листом ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області від 30.12.2021 року директору головного залізничного вокзалу на ст.Львів про надання відеозапису з внутрішньої камери відеоспостереження залу очікування біля чергової частини поліції в період часу з 16.00 год. до 17.00 29.12.2021 року та відповіддю на такий із долученим цифровим носієм.
Суд також не знаходить підстав для визнання неналежним та недопустимим доказом протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 .
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.
Судовим слідством не виявлено будь-яких істотних порушень процесуального законодавства з цього питання, з огляду на те, що можливо дійти висновку про підтвердження цими доказами в своїй сукупності інших обставин з числа регламентованих ст. 91 наведеного Кодексу, на підставі яких, у світлі норм ст. 84 того ж Кодексу, є можливим встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та доказують реальну дійсність подій, що визнані судом доведеними.
Щодо позиції сторони захисту, про те, що обвинуваченим було вчинено таємне, а не відкрите викрадення майна, суд зазначає наступне.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.
Верховний Суд в постанові від 27 серпня 2019 року у справі № 520/16742/16-к вказав, що дії, розпочаті як таємне викрадення чужого майна, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовженні винною особою з метою заволодіння майном або його утримання, належить кваліфікувати як грабіж.
Розрізняючи крадіжку та грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій (постанова Верховного Суду від 15.03.2018 у справі № 192/2621/16-к, постанова Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі №725/2266/18).
Виходячи із показань потерпілого ОСОБА_6 , письмових та відеодоказів, потерпілий незважаючи на те, що відійшов від сумки, однак не покидав зал очікування та бачив як обвинувачений втікає з його сумкою з місця події, кричав до нього «Стій», пробував наздогнати та знайти ОСОБА_4 , тобто усвідомлював характер вчинюваних обвинуваченим дій.
Під час допиту обвинувачений підтвердив, що виходячи із викраденим майном із залу очікування він чув крики, однак, не може вказати, які саме.
Суд вважає, що за таких обставин, обвинувачений міг та мав допустити, що його дії, які він вважав таємним викраденням майна, були виявлені потерпілим або іншими людьми, однак не зупинився та продовжив такі, вийшов з приміщення вокзалу та сховав сумку неподалік під деревом.
Той факт, що потерпілий бачив особу, яка заволоділа його майном підтверджується також тією обставиною, що не наздогнавши обвинуваченого, ОСОБА_6 звернувся саме до ОСОБА_9 , як до особи, яка тривалий час сиділа, спілкуючись із ОСОБА_4 , та могла знати, де перебуває останній, повів її у відділ поліції. Ці обставини учасниками не заперечуються.
Доводи сторони захисту про те, що слідчий експеримент для встановлення факту, чи міг потерпілий бачити, як обвинувачений виходить із залу очікування із чемоданом, не проводився, не спростовують висновків суду.
Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), тобто вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.186 КК України.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.
Обставиною, яка обтяжує вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Обставин, які пом`якшують вину обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Матеріальна шкода відшкодована шляхом вилучення викраденого майна, цивільний позов не заявлений.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним злочину, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення злочину, особу обвинуваченого, який шкодує про вчинене, однак раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за корисливі злочини, офіційно не працевлаштований, на обліку в психоневрологічному диспансері та в наркологічному диспансері не перебуває, не є особою з інвалідністю, не є військовослужбовцем строкової служби, а також позицію потерпілого у кримінальному провадженні, і вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.1 ст. 186 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Судом не встановлено підстав для застосування ст.75 КК України.
Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 23.06.2022 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21.08.2022 р. включно, з визначеним розміром застави та зазначено, що у разі внесення вказаної суми на обвинуваченого слід покласти наступні обов`язки: 1.прибувати до суду за першою вимогою, 2.не відлучатися із м.Львова без дозволу суду, 3.повідомляти суд про зміну свого місця проживання, 4. здати, за наявності, на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Відповідно до повідомлення ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» №9/4413 від 28.07.2022 р. ОСОБА_4 звільнений із установи виконання покарань №19 у зв`язку із внесенням застави громадянином ОСОБА_12 за ОСОБА_4 .
Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 11.10.2022 року дію покладених на ОСОБА_4 обов`язків було продовжено до 11.12.2022 року.
Процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Керуючись ст.ст.368-371,373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши в строк відбування покарання період починаючи з 29 грудня 2021 року до 28 липня 2022 року.
Дію обов`язків, покладених на ОСОБА_4 ухвалою про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою із правом внесення застави залишити до набрання вироком законної сили.
Грошові кошти в розмірі 24 810 (двадцять чотири тисячі вісімсот десять) гривень, внесені як застава за ОСОБА_4 повернути заставодавцю ОСОБА_12 .
Речові докази:
-DVD-R диск, на якому міститься відеозапис з камер внутрішнього спостереження на Головному залізничному вокзалі ст.Львів залишити в матеріалах кримінального провадження;
-матерчатий чемодан червоного кольору «Diesel» з висувною ручкою, спортивний костюм, тапки домашні; сорочку білого кольору на довгий рукав з коричневими полосами, сорочку на короткий рукав, плавки, краватку, два манго, лоток з полуницею, паспорт громадянина України, грошову купюру, номіналом 500 гривень, серійний номер ЛБ 4694310 - повернути власнику ОСОБА_6 .
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 05 січня 2022 року на матерчатий чемодан червоного кольору «Diesel» з висувною ручкою, спортивний костюм; тапки домашні; сорочку білого кольору на довгий рукав з коричневими полосами; сорочку на короткий рукав; плавки; краватку, два манго, лоток з полуницею, грошову купюру, номіналом 500 гривень, серійний номер ЛБ 4694310.
Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Залізничний районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1