Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/50/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2023 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 січня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого та стосовно,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів з 11.01.2023 по 11.03.2023 включно, з визначенням застави у розмірі 403 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 081 652 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 січня 2023 року, задоволено клопотання слідчого про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 строком на шістдесят днів.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя виходив з того, що підозра пред`явлена ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України є обґрунтованою, ризики, які були встановлені під час застосування запобіжного заходу, не зменшились. Досудове розслідування кримінального провадження ще не закінчене, свідки та підозрювані судом не допитані, органом досудового розслідування встановлені не всі особи, які причетні до вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином за висновком слідчого судді застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, не виходить за межи розумного строку, відповідає характеру і тяжкості кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, не надає можливості ухилення від слідства та суду, ризики щодо цього є дійсними та триваючими, а більш м`яка міра запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , в апеляційній скарзі, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з його триманням під вартою.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що вказані у клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді докази на підтвердження обґрунтованості підозри є не що іншим, як констатація вчинення кримінального правопорушення, проте ніяк не доводить причетність до його вчинення ОСОБА_8 . Ризики зазначені слідчим суддею в ухвалі є безпідставними, оскільки доказів на підтвердження їх існування стороною обвинувачення не надано.

Захисник вважає, що в порушення норм КПК слідчий суддя безпідставно дійшов висновку про обґрунтованість підозри, наявності підстав існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України та неможливості застосування більш м`якого заходу, оскільки жодного належного доказу стороною обвинувачення надано не було.

Поряд з цим захист вважає, що слідчим суддею не дотримано вимог ст. 183 КПК України, відповідно до якої, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Проте, слідчий суддя не зазначає в ухвалі, якими доказами прокурор довів протилежне.

Заслухавши суддю доповідача, захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог захисника, оскільки вважає, що слідчий суддя обґрунтовано продовжив підозрюваному запобіжний захід, саме, у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу, які надійшли із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів клопотання, в провадженні відділу УСБУ в Кіровоградській області знаходиться кримінальне провадження № 0000258 від 23.09.2022 за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, а також за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в серпні 2022 року (точної дати слідством не встановлено) громадянин України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи про порядок виїзду громадян України за кордон в умовах діючого воєнного стану, маючи умисел на незаконне переправлення громадян України через державний кордон України, усвідомлюючи, що самостійно здійснити зазначені протиправні дії не зможе, вирішив створити організовану групу з числа знайомих осіб, здатних забезпечити виконання вказаних злочинних дій з дотриманням вимог конспірації, детально розподілити між ними обов`язки, об`єднавши зусилля, спрямовані на незаконне переправлення громадян України через державний кордон, з корисливих мотивів, створив організовану групу у складі його як організатора, керівника, координатора, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як співкерівника та координатора, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як учасника, адміністратора, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , як учасників, операторів, для систематичного вчинення тяжких злочинів з корисливих мотивів, а саме незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Крім цього, для виконання єдиного умислу організованої групи та виконання злочинного плану ОСОБА_9 залучив як посібників, для виготовлення підроблених документів ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , а ОСОБА_10 , в свою чергу - в як посібника-кур`єра ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_10 , як співкерівник та координатор надавав вказівки і настанови учасникам організованої групи, контролював їх виконання, отримував через ОСОБА_8 основну суму грошових коштів та спрямовував їх частину, розподілену ним або ОСОБА_9 , на виплати учасникам злочинної діяльності, передавав особам через ОСОБА_8 пакет документів, необхідних для незаконного перетину державного кордону України, які були заздалегідь виготовлені ОСОБА_9 через ОСОБА_16 і ОСОБА_14 .

30.10.2022 ОСОБА_8 , який діяв за вказівкою ОСОБА_10 , отримав в ТОВ «Нова Пошта» у м. Львів виготовлені ОСОБА_14 документи та о 12 год. 44 хв. 30.10.2022, перебуваючи на парковці залізничного вокзалу м. Львів за адресою: м. Львів, вул. Двірцева, 1, передав їх ОСОБА_17 . Натомість ОСОБА_17 передав ОСОБА_8 основну частину оплати - грошові кошти в сумі 6000 доларів США.

Таким чином, 31.10.2022 о 03 год. 16 хв. ОСОБА_17 за порад та вказівок ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , з використанням документів, виготовлених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , за загального керівництва ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за сприяння ОСОБА_8 , перетнув державний кордон України в пункті пропуску «Мостиська» до Республіки Польща, на потягу № 705 сполученням «Київ - Перемишль».

13.11.2022 ОСОБА_8 , який діяв за вказівкою ОСОБА_10 , отримав в ТОВ «Нова Пошта» у м. Львів виготовлені ОСОБА_14 документи та о 15 год. 59 хв. 14.11.2022, перебуваючи на парковці залізничного вокзалу м. Львів за адресою: м. Львів, вул. Двірцева, 1, передав їх ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які в свою чергу передали ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 12000 доларів США. Одразу після отримання грошових коштів ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

Таким чином за порад та вказівок ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , з використанням документів, виготовлених посібниками ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , за загального керівництва ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за сприяння ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, за грошові кошти в сумі 40800 гривень (що є еквівалентом 1000 доларів США) та 12000 доларів США, було організоване незаконне переправлення громадян України ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , через державний кордон України.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 , здійснив організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненими щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.11.2022 до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16.11 год. 12.01.2023, із визначенням застави у розмірі 999 843 грн., з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, та встановлена обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.01.2023 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000258 від 23.09.2022, продовжений до шести місяців, тобто до 14.05.2023 року, включно.

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_20 , за погодженням з прокурором Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_21 , звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку тримання під вартою, посилаючись на обґрунтованість пред`явленої йому підозри, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, неможливість їх запобіганню шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, виклав обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 січня 2023 року, вказане клопотання слідчого було задоволено та продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою до 11.03.2023 включно, з визначенням розміру застави.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю долучених до клопотання доказів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 із інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, а тому доводи захисника щодо відсутності обґрунтованості підозри є безпідставними.

Також, слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_8 під вартою, серед яких встановлено необхідність зокрема: проведення технічних експертиз документів; почеркознавчих експертиз документів; фоноскопічних експертизи записів телефонних розмов, отриманих в ході проведення НСРД; провести огляд вилучених предметів і документів; ряду інших слідчих дій; виконати вимоги ст. 290, 291 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер, суспільну небезпечність та наслідки злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто наявні реальні ризики, передбачені п.п. 3,4 ч. 1 ст.177 КПК України .

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами та даними про конкретні обставини інкримінованого підозрюваному ОСОБА_8 кримінального правопорушення, враховано слідчим суддею і особу підозрюваного, який не працює, не одружений, зі слів має двох неповнолітніх дітей 2016 та 2009 року народження, раніше не судимий, вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тяжкість покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_8 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість та невмотивованість ухвали слідчого судді, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 196, 372 КПК України, та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при її постановленні.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого врахував усі дані про особу підозрюваного, на які посилається захисник у апеляційній скарзі, у тому числі те, що ОСОБА_8 має родину, дружину та малолітню дитину, постійне місце проживання, тобто має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується.

Разом з тим, наведені обставини про особу підозрюваного не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, як про те просить захисник в апеляційній скарзі.

Колегія суддів вважає, що запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Доводи апелянта про необґрунтованість підозри оголошеної ОСОБА_8 , колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки підозра останнього підтверджується наявними зібраними в ході досудового розслідування доказами, які долучені до клопотання. Вказані докази містять достатньо об`єктивної інформації про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. А тому слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри.

Слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, утому числі щодо правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 , мають вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Крім того, колегія суддів зауважує, що застосувавши до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя відповідно до вимог КПК України визначив йому заставу у 403 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, в даному випадку визначена слідчим суддею застава зможе забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя правильно, з урахуванням вимог закону, а також практики Європейського суду з прав людини, застосував даний запобіжний захід, визначив розмір застави, взявши до уваги тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, його сімейний та майновий стан, а також доведені прокурором ризики неправомірної поведінки підозрюваного.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 січня 2023 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з визначенням розміру застави - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4