№ провадження 1-кп/606/221/22
Справа № 606/2118/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 ,

законного представника особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2022 за №0000117 за ч.1 ст.126 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Теребовлянського районного суду Тернопільської області 28.11.2022 надійшло клопотання дізнавача СД відділення поліції №3 (м. Теребовля) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_8 , яке затверджено прокурором Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000117 від 01.11.2022 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками суспільнонебезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що згідно висновку судово-психіатричного експерта в період інкримінованих ОСОБА_5 дій, останній страждав на легку розумову відсталість (помірно виражена дибільність) з епізодичним судомним синдромом в анамезі та психотичними розладами, що досягає рівня вираженого недоумства, внаслідок чого він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За теперішнього часу також не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Так, 31.10.2022 близько о 09 год 00 хв., на автобусній зупинці в с.Гайворонка Тернопільського району Тернопільської області між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , на грунті неприязних відносин, відбувся словесний конфлікт. В ході даного конфлікту ОСОБА_5 , перебуваючи на автобусній зупинці в с. Гайворонка Тернопільського району Тернопільської області завдав один удар кулаками обох рук в груди ОСОБА_4 , чим завдав ОСОБА_4 фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив суспільно - небезпечне діяння, ознаки якого передбачені ч. 1 ст. 126 КК України, а саме умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
У судовому засіданні особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 вину у вчиненні дій, які містять ознаки вказаного суспільно-небезпечного діяння визнав, вказав, що потерпіла його рознервувала, тому і вдарив її.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_5 на автобусній зупинці вдарив її кулаками обох рук в груди, не заперечує проти задоволення клопотання.
Прокурор в судовому засіданні просила застосувати примусовий захід медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Захисник ОСОБА_7 , законний представник ОСОБА_6 не заперечували щодо застосування щодо ОСОБА_5 примусового заходу медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Окрім показань ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вчинення даного суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_5 підтверджується дослідженими та проаналізованими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117 від 01.11.2022, відповідно до фабули якого згідно заяви ОСОБА_4 , яка повідомила про те, що 31.10.2022 близько о 09 год 00 хв., на автобусній зупинці в с.Гайворонка Тернопільського району Тернопільської області під часконфлікту ОСОБА_5 , перебуваючи на автобусній зупинці в с. Гайворонка Тернопільського району Тернопільської області завдав один удар кулаками обох рук в грудну клітку ОСОБА_4 від чого остання отримала тілесні ушкодження та фізичну біль;

-висновком експерта №743 від 01.11.2022, згідно якого у ОСОБА_4 будь-яких зовнішніх тілесних ушкоджень (ран, саден, синців тощо) чи слідів їх загоєння не виявлено.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 466 від 10.11.2022 -за теперішнього часу ОСОБА_5 страждає на легку розумову відсталість (помірно виражена дебільність) з епізодичним судомним синдромом в анамезі та психотичними розладами, що досягає рівня вираженого недоумства, тому він не може усвідомлювати свої дії і керувати ними. ОСОБА_5 на період часу до якого відносяться інкриміновані йому діяння тимчасовими хворобливими розладами не страждав, а страждав на легку розумову відсталість (помірно виражена дебільність) з епізодичним судомним синдромом в анамезі та психотичними розладами, що досягає рівня вираженого недоумства, тому він не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Наявність зазначеного психічного захворювання є підставою застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги.

Таким чином, суд, приходить до переконання, що у кримінальному провадженні достатньо даних, які вказують на те, що ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, у стані неосудності.
Так, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність у стані неосудності.

Згідно з ч. 4 ст. 503 КПК України, примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні, а в силу ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Зважаючи на наведені обставини, а також враховуючи характер і тяжкість захворювання ОСОБА_5 , з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, а також те, що останній, згідно висновків судово-психіатричних експертів вчинив суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності, страждає на легку розумову відсталість (помірно виражена дебільність) з епізодичним судомним синдромом в анамезі та психотичними розладами, що досягає рівня вираженого недоумствата потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, суд приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити та до ОСОБА_5 необхідно застосувати на підставі ст.ст. 92-94 КК України за вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Керуючись ст.ст. 92, 93, 94 КК України, ст.ст.392, 503, 506, 507, 512, 513, 516 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бурканів, Теребовлянського району, Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Копію даної ухвали вручити прокурору, захиснику, законному представнику, ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали суду складено 12 грудня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1