Справа № 463/658/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/352/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 ,

слідчого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 20 березня 2023 року про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИЛА:

старший детектив Відділу детективів (на правах самостійного відділу) Територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області ОСОБА_8 , за погодженням прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000012 від 24 січня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України.

Клопотання мотивував тим, що Відділом детективів (на правах самостійного відділу) Територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 24 січня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України.

Під час здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, з метою збереження майна (речових доказів) для отримання та перевірки доказів у вказаному кримінальному провадженні, 09 березня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова проведено обшук за місцем фактичного проживання директора ТОВ «МОРІТА» () ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: ТТН №80020376 від 04 квітня 2019 року (копія); лист про відвантаження скрапленого газу 22 березня 2019 року; щодобовка на прихід та залишок продукції; лист про відвантаження скрапленого газу від 22 березня 2019 року; документи з анкетними даними водіїв, номерами автомобілів та телефонами на 4 арк.; мобільний телефон марки REDMI NOTE 7 НОМЕР_3; НОМЕР_1 , номер телефону НОМЕР_2 .

Постановою старшого детектива Відділу детективів (на правах самостійного відділу) Територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області ОСОБА_8 від 09 березня 2023 року, вилучені речі визнано речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні.

На даний час органом досудового розслідування за наслідками проведення слідчих (розшукових) дій встановлено, що вилучені вказані вище речі мають значення для кримінального провадження, оскільки можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегають на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються, під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 20 березня 2023 року задоволено клопотання старшого детектива Відділу детективів (на правах самостійного відділу) Територіального управління БЕБ у Львівській області ОСОБА_8 .

Накладено арешт, шляхом позбавлення фізичних та юридичних осіб, до його скасування у встановленому порядку, права на відчуження, розпорядження та користування майном, яке вилучено 09 березня 2023 року в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання директора ТОВ «МОРІТА» () ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000012 від 24 січня 2023 року, а саме: ТТН №80020376 від 04 квітня 2019 року (копія); лист про відвантаження скрапленого газу 22 березня 2019 року; щодобовка на прихід та залишок продукції; лист про відвантаження скрапленого газу від 22 березня 2019 року; документи з анкетними даними водіїв, номерами автомобілів та телефонами на 4 арк.; мобільний телефон марки REDMI NOTE 7 НОМЕР_3; НОМЕР_1 , номер телефону НОМЕР_2 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник власника майна - адвокат ОСОБА_7 , в інтересах власника майна ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 20 березня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Вважає, що ухвала слідчого судді прийнята із істотним порушенням вимог КПК України.

Наголошує, що клопотання детектива подане через АТ «Украпошта», однак у матеріалах справи відсутній розрахунковий документ, який підтверджує факт подання цього документу у відділення пошти до 11 год. 28 хв., 11 березня 2023 року, тобто до завершення строку передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України.

Зазначає, що наявний у матеріалах справи опис є проміжним документом, процедури подання документів через АТ «Украпошта».

Окрім того, у клопотання детектива не надано оцінки правових підстав накладення арешту на майно; не зазначено та необґрунтовано, яким чином дане майно має відношення до кримінального провадження; не вказано, які сліди вчинення кримінального правопорушення залишилися на майні; не обґрунтовано чи можливе його використання, як речового доказу; не доведено, що вказане майно є речовим доказом; не доведено підстав та мети застосування арешту.

Детективом не надано доказів, що вилучене майно має ознаки речового доказу.

Слідчий суддя, під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, не перевірив наявність підстав для накладення арешту на майно, передбачених ст. 170 КПК України.

Заслухавши доповідача, пояснення представника власника майна на підтримку доводів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення аргументів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з матеріалами клопотання встановлено, що Відділом детективів (на правах самостійного відділу) Територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 24 січня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ПАТ «Укрнафта» протягом 2019-2021 років за результатами біржових аукціонів укладала контракти про продаж нафти з ПАТ «Укртатнафта» виключно з умовою зворотного викупу цієї нафти «Укрнафтою» та подальшою переробкою цього ресурсу на потужностях Кременчуцького НПЗ по давальницькій схемі.

В результаті запровадження вказаного механізму ПАТ «Укрнафта» більшу частину видобутої нафти переробляє за власний кошт (3 млрд. грн./рік за послуги переробки та 150 млн. грн./рік за транспортування і зберігання нафти) по договорам комісії.

Так, частина отриманих в результаті функціонування вказаної схеми готових нафтопродуктів реалізовувалась через мережу АЗС «Укрнафта», а решта продукції по договорах купівлі - продажу реалізована на адресу ПАТ «Укртатнафта» та комерційним структурам, серед яких ТОВ «МОРІТА» ().

В подальшому ТОВ «МОРІТА» () реалізувало отримані нафтопродукти через мережу АЗС «Авіас», «ANP» та не розрахувалось по своїм зобов`язанням перед ПАТ «Укрнафта».

Разом з цим, компаніями - операторами АЗС групи «Приват» реалізовувався вказаний об`єм з частковим податковим оформленням з метою незаконної мінімізації податкового навантаження.

Окрім цього, встановлено, що за результатами функціонування вищеописаної давальницької схеми ПАТ «Укрнафта» отримала «скретч-картки» (емітент талонів ТОВ «Лівайн-Торг») з логотипом «Авіас» на відпуск пального (бензину та дизельного палива), а перероблений ресурс посадовими особами ПАТ «Укртатнафта» фактично реалізувався через підконтрольні компанії - оператори АЗС «Авіас», «ANP».

Водночас, колишнім менеджментом ПАТ «Укрнатфа» укладені із сумнівною вигодою договори комісії на реалізацію вищевказаних паливних карт з компаніями, серед яких ТОВ «МОРІТА» ().

За отриманими даними, вищевказані суб`єкти підприємницької діяльності в якості недобросовісних комісіонерів реалізували «скреч-картки» ПАТ Укрнафта» не в повному обсязі та наростили безнадійну кредиторську заборгованість перед підприємством. На балансі ПАТ «Укрнафта» обліковуються скретч-картки на загальний об`єм 112 млн. літрів пального. При цьому, отримання пального за вказаними картками заблоковано підприємствами реалізаторами нафтопродуктів на АЗС.

Керівництво ПАТ «Укрнафта» всупереч інтересам підприємства здійснювало незаконну пролонгацію договорів комісії з простроченим виконанням та не ініціювало належну претензійно-позовну роботу з приводу невиконання договірних зобов`язань комісіонерами.

Також встановлено, що з метою ухилення від сплати податків, компаніями комісіонерами частина паливних карт реалізовувалась за готівку без відображення у податковій звітності.

Окрім цього, встановлено, що в бухгалтерському обліку ПАТ «Укрнафта» облікована безнадійна дебіторська заборгованість в розмірі понад 6 млрд. грн. за рахунок проведених впродовж 2022 року торгівельних операцій з реалізації готових нафтопродуктів на адресу суб`єктів підприємницької діяльності, серед яких ТОВ «Ремарі», ТОВ «Моріта», ТОВ «Вілара», ТОВ «Мідан Центр», ТОВ «Брайл», ТОВ «Вільєна», ТОВ «Дектум-С», ТОВ «Вабрі-С», ТОВ «Марс 2018», ТОВ «Барвінок-Інвест», ТОВ «Юнайтед Енерджі», ТОВ «Сівер Ойл», ТОВ «Ексон Ойл» (експлуатанти мережі АЗС «Авіас», «ANP») та ПАТ «Укртатнафта».

Водночас, посадовими особами ПАТ «Укртатнафта» на отриманий в результаті вищевказаних операцій паливний ресурс впродовж 2022 року укладено договори комісії на реалізацію нафтопродуктів та без належного відображення в податковій звітності передано цілому ряду підприємств - операторам АЗС групи «Приват», серед яких ТОВ «МОРІТА» ().

Вищевказані суб`єкти господарювання реалізували отримане по комісії пальне використовуючи мережу АЗС «Авіас», «ANP» без відображення в податковій звітності. З метою легалізації коштів отриманих злочинним шляхом, останні провели сумнівні операції з виводу грошових активів, в тому числі, шляхом надання фінансової допомоги на адресу ТОВ «Лівайн Торг», чим умисно нарощують кредиторську заборгованість перед ПАТ «Укртатнафта».

Разом з цим, загальний обсяг накопиченого та не сплаченого до державного бюджету обов`язкового податку на додану вартість з реалізації вищевказаної продукції впродовж 2022 року складає понад 260 млн. грн.

Окрім цього, колишнім керівництвом ПАТ «Укртатнафта», у змові з акціонерами товариства, організовано схему з безоплатного відпуску готових нафтопродуктів на адресу комерційний структур афілійованих до ФПГ «Приват» в обмін на отримання від останніх фінансової допомоги. Такий механізм дозволяв протиправно виводи активи компанії без зупинки операційної діяльності Кременчуцького НПЗ.

Встановлено, що загальна сума отриманої ПАТ «Укртатнафта» фінансової допомоги від вищевказаних компаній складає близько 11 млрд. грн. Така ситуація фактично призвела до збільшення кредиторської заборгованості ПАТ «Укртатнафта» на відповідну суму у разі отримання вимог з повернення такої допомоги.

Поряд з цим, посадовими особами ПАТ «Укртатнафта» у змові з окремими акціонерами товариства впродовж 2022 року системно виводились кошти підприємства та нарощувалась безнадійна дебіторська заборгованість шляхом укладання непрозорих договорів на поставку продукції та надання послуг з цілим рядом комерційних структур, серед яких ТОВ «МОРІТА» ().

09 березня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова проведено обшук за місцем фактичного проживання директора ТОВ «МОРІТА» () ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: ТТН №80020376 від 04 квітня 2019 року (копія); лист про відвантаження скрапленого газу 22 березня 2019 року; щодобовка на прихід та залишок продукції; лист про відвантаження скрапленого газу від 22 березня 2019 року; документи з анкетними даними водіїв, номерами автомобілів та телефонами на 4 арк.; мобільний телефон марки REDMI NOTE 7 НОМЕР_3; НОМЕР_1 , номер телефону НОМЕР_2 .

Постановою старшого детектива Відділу детективів (на правах самостійного відділу) Територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області ОСОБА_8 від 09 березня 2023 року, вилучені речі визнано речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні.

9 березня 2023 року старший детектив Відділу детективів (на правах самостійного відділу) Територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області ОСОБА_8 , за погодженням прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000012 від 24 січня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України.

20 березня 2023 року ухвалою слідчого судді Личаківського районного суд м. Львова задоволено клопотання старшого детектива Відділу детективів (на правах самостійного відділу) Територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно.

Перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання старшого детиктива і накладення арешту на майно. Кримінальне провадження внесено до ЄРДР за ознаками ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України, майно, на яке в клопотанні старший детектив просить накласти арешт, відповідно до постанови старшого детектива визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, є речовими доказами в розумінні положень КПК України. З метою забезпечення збереження речових доказів, майно повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні, тому у слідчого судді було достатньо підстав для накладання арешту на це майно.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просять накласти арешт, відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

Таким чином, арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно з ч. 6 ст. 173 КПК України ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня надходження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Таким чином, законодавець встановив обмежені процесуальні строки для розгляду й вирішення питання накладення арешту на тимчасово вилучене майно та пов`язує його з моментом надходження клопотання до суду.

Як вбачається з матеріалів клопотання, обшук проведений у 9 березня 2023 року в період з 7 год. 28 хв. до 11 год. 28 хв., клопотання про накладення арешту на вилучене майно було скероване до Личаківського районного суду м. Львова через «Укрпошту» 10 березня 2023 року о 15 год. 23 хв., вказане клопотання надійшло до суду 16 березня 2023 року та розглянуто слідчим суддею в межах сімдесяти двох годин із дня його надходження до суду в перший робочий день після вихідного 20 березня 2023 року.

Покликання апелянта, що слідчий суддя не перевірив наявність підстав для накладення арешту на майно, передбачених ст. 170 КПК України, не заслуговують на увагу колегії суддів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК у справах про арешт майна з метою, наведеною у п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, відповідність майна будь-якому з критеріїв речових доказів перевіряється згідно зі стандартом доведення «достатні підстави». Наведений стандарт не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, а передбачає необхідність наведення достатньо вагомих фактів та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК).

Як вбачається з матеріалів судової справи, майно вилучене під час обшуку відповідає критеріям, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки може містити відомості, що можуть бути використані, як доказ фактів, що підлягають встановленню, окрім того постановою старшого детектива від 9 березня 2023 року вказане вище майно та документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту, що клопотання про накладення арешту на майно належним чином не мотивоване , не беруться до уваги колегії суддів.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК).

«Обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» /Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, заява №42310/04).

Використане законодавцем у п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК формулювання «існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості», якщо його порівняти із формулюванням «наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення», яке наведено у ч. 2 ст. 177 КПК, вказує на те, що для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна достатньо, щоб сторона обвинувачення довела не факт повідомлення певній особі про підозру, а лише наявність відомостей, котрі можуть свідчити про сам факт вчинення кримінального правопорушення. Оскільки, на відміну від ч. 2 ст. 177 КПК, у п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК не зазначено про вчинення злочину особою, а лише вказано про його вчинення.

В оскаржуваній ухвалі та клопотанні про накладення арешту на майно, із посиланням на докази, наведено відомості, котрі, на думку колегії суддів, можуть переконати особу, яка не зацікавлена у результатах розгляду цієї справи (об`єктивний спостерігач) у тому, що були вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням усіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані прокурором матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно.

Інші доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , поданої в інтересах ОСОБА_9 , не спростовують висновків слідчого судді.

Ураховуючи вищезазначене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 20 березня 2023 року немає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 20 березня 2023 року про накладення арешту на майно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах власника майна ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4