Справа №585/2640/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/575/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
Іменем України

05 грудня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Суми кримінальне провадження № 585/2640/20 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15.09.2021, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Рівненської області, Млинівського району, с. Терешів, зареєстрований АДРЕСА_1 , фактично мешкає АДРЕСА_2 , раніше судимий

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

установила:

В поданих апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_12 просить скасувати вирок суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду, оскільки суд безпідставно відмовив у перегляді запису з відео реєстратора автомобіля потерпілого ОСОБА_13 , відеозапис з камер спостереження магазину «Рона» не є оригіналом, а в матеріалах справи відсутній запис обшуку житла від 26.08.2020. Суд проігнорував допит свідка ОСОБА_14 , який 26.08.2020 разом з ним був затриманий в порядку ст. 208 КПК;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_15 також просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження, оскільки в основу вироку покладені недопустимі докази та суперечливі і непослідовні показання потерпілої ОСОБА_16 , протокол огляду автомобіля «Chevrolet Lacetti», д. н. з. НОМЕР_1 є недопустимим доказом, оскільки на час його складання ОСОБА_10 , ОСОБА_17 та ОСОБА_14 були фактично затримані працівниками поліції, а протокол затримання був складений значно пізніше. Відео файли з магазину «Рона» є чорно-білими і фіксують лише момент заїзду на парковку автомобіля, в якому за версією сторони обвинувачення перебували ОСОБА_10 , ОСОБА_17 та ОСОБА_14 , а чоловік, який забирає пакунок з-під багажника іншого авто не ідентифікований. Те, що потерпіла нібито переглядала в присутності працівників магазину «Рона» відеозаписів з парковки, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_17 щодо обставин вчинення ОСОБА_10 крадіжки майна ОСОБА_21 отриманий під тиском працівників поліції і спростовується показаннями ОСОБА_17 у суді. Не був відшуканий пристрій, за допомогою якого відчиняли авто.

Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15.09.2021 ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК за епізодом крадіжки від 26.08.2020 жіночої сумки чорного кольору належної потерпілій ОСОБА_16 із автомобіля «ZAZ Vida», д. н. з. НОМЕР_2 , і йому призначене покарання у виді трьох років позбавлення волі. Цим же вироком ОСОБА_10 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинувачені за ч. 3 ст. 185 КК за епізодом крадіжки майна від 26.08.2020 із автомобіля «Fiat Тіро», д. н. з. НОМЕР_3 , належного ОСОБА_13 , а саме жіночого рюкзака темного кольору, в якому знаходились телефон «НUAWEI LUA-U22» золотистого кольору, грошові кошти в сумі 40 грн, інші дрібні побутові речі, що належать неповнолітній ОСОБА_22 , та виправданий на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене саме обвинуваченим.

Згідно вироку, 26.08.2020 близько 17:30 ОСОБА_10 на автомобілі «Chevrolet Lacetti», д. н. з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_17 приїхав до автомобільної стоянки на території магазину «Рона» в м. Ромни, вул. Залізничній, 143Б, де виявив автомобіль «ZAZ Vida», д. н. з. НОМЕР_2 . ОСОБА_10 , повторно, проник до автомобіля, звідки таємно викрав поліетиленовий білий пакет, в якому знаходилась жіноча сумка чорного кольору, виготовлена зі шкіри, яка належала ОСОБА_16 , чим спричинив майнову шкоду на суму 15000 грн.

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 також було пред`явлене обвинувачення у тому, що 26.08.2020 близько 18:20 він приїхав на автомобілі «Chevrolet Lacetti», д. н. з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_17 до магазину «Шанс» на бул. Шевченка, 9 в м. Ромни, де виявив автомобіль «Fiat Тіро», д. н. з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_13 . ОСОБА_10 , повторно, проник до автомобіля, звідки таємно викрав жіночий рюкзак темного кольору, в якому знаходились телефон «НUAWEI LUA-U22» золотистого кольору, грошові кошти в сумі 40 грн, інші дрібні побутові речі, що належали неповнолітній ОСОБА_22 , чим спричинив майнову шкоду на суму 3000 грн.

Дослідивши докази і здійснивши розгляд обвинувального акта за ч. 3 ст. 185 КК за епізодом крадіжки майна від 26.08.2020, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність вчинення цього кримінального правопорушення ОСОБА_10 , внаслідок чого визнав його невинуватим та виправдав.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 , які підтримали свої апеляційні скарги та просили скасувати вирок суду, доводи прокурора ОСОБА_9 про залишення вироку суду без змін, а апеляційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вказані вище апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК (за епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_16 від 26.08.2020) за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним матеріалам кримінального провадження, належним чином умотивовані та ґрунтуються на досліджених і перевірених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційної скарги захисника про скасування вироку місцевого суду та закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_10 з підстав покладення в його основу недопустимих та суперечливих доказів задоволенню не підлягають.

Так, розглянувши кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що надані стороною обвинувачення докази не дозволяють зробити беззаперечний висновок про причетність ОСОБА_10 до крадіжки майна потерпілого ОСОБА_13 , але одночасно визнав доведеним, що ОСОБА_10 вчинив таємне викрадення майна потерпілої ОСОБА_16 , поєднане з проникненням у інше сховище, вчинене повторно. При цьому суд першої інстанції вірно встановив наявність фактів і обставин, що мають значення для кримінального провадження та на підтвердження визнаного доведеним обвинувачення у вироку послався на докази, які визнав належними, допустимими, достовірними і які у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_10 поза розумним сумнівом. Обставини вчинення 26.08.2020 ОСОБА_10 крадіжки майна потерпілої ОСОБА_16 ретельно досліджені та проаналізовані судом першої інстанції, всім наявним у кримінальному провадженні доказам надана належна правова оцінка, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Обвинувачений ОСОБА_10 вину у вчиненому не визнав та у судовому засіданні пояснив, що 26.08.2020 був затриманий працівниками поліції, але чому, йому ніхто не пояснив. З ОСОБА_23 та таксистом ОСОБА_17 на парковці біля ТЦ «Рона» він не був. ОСОБА_17 вперше побачив в центрі міста близько 12 год. дня. Вони з ОСОБА_23 сіли до нього в таксі та поїхали до парку. Таксист їх висадив, потім, кудись поїхав, а через 20 хв. повернувся, припаркував таксі та сказав їм, що йому потрібно зустрітися з дружиною, авто зачинив та пішов. Вони з ОСОБА_23 взяли каву неподалік та повернулися до таксі, де вже були працівники поліції. ОСОБА_17 підійшов хвилин через 5-10.

Разом з тим, факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_10 крадіжки майна потерпілої ОСОБА_16 повність підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, які об`єктивно узгоджуються та співпадають між собою.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_16 пояснила суду, що близько 17:00 26.08.2020 разом зі співробітником ОСОБА_19 на його авто приїхали до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де на стоянці вони зачинили авто та пішли до торгового центру. В автомобілі на задньому сидінні вона залишила великий пакет «ЕКО-маркет» зі своїми речами, у якому були речі її чоловіка та жіноча сумка зі шкіри крокодила вартістю 15000 грн. Після чого співробітник підвіз її додому, де вона виявила, що забула пакет зі своїми речами. Зателефонувавши ОСОБА_19 , останній повідомив, що в авто не має її пакету. Вони поїхали до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де разом зі співробітниками магазину передивилися відеозаписи, на яких побачили, що після того як вони зачинили авто та пішли до торгового центру, з іншого автомобіля світлого кольору, який стояв через авто від їхнього, вийшов високий молодий чоловік одягнутий у футболку, чорні штани з білими лампасами та чорно-білі кросівки. Він обійшов їхнє авто та повернувся до свого, а потім через деякий час спрацювала сигналізація, цей молодий чоловік відчинив авто, на якому вона приїхала, і викрав належний їй пакет, який підкинув під авто, яке стояло між їхніми т/з. Після того, як вони вийшли з ТЦ і поїхали додому, молодий чоловік, що викрав речі, покинув територію стоянки. Через деякий час він знову повернувся та забрав викрадений пакет з-під авто та поїхав зі стоянки. Після перегляду відеозапису вона зателефонувала до поліції і повідомила про вчинений злочин. У свою чергу, працівники поліції під час перегляду відеозапису, звернули увагу на номер мобільного телефону на автомобілі, що здавався в оренду, і ввечері вже знайшла молодих людей, які і пересувалися на даному авто. В салоні цього автомобіля працівники поліції знайшли її сумку та шорти її чоловіка. Всі інші речі були відсутні. ОСОБА_10 був одягнутий в ті ж самі речі, що і молодий чоловік з переглянутого відеозапису. Впевнена, що крадіжку її майна скоїв саме ОСОБА_10 .

Аналогічні показання в судовому засіданні надав і свідок ОСОБА_19 , який також підтвердив, що разом з потерпілою переглядали відеозаписи, що знаходяться на стоянці ТЦ «Рона», але особисто він на них не дивився.

Як пояснила суду свідок ОСОБА_24 , наприкінці серпня вона спілкувалася зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_17 біля його автомобіля, який був припаркований біля «казначейства», і в цей час до нього підійшло двоє чоловіків один старший, інший молодший, описати яких вона не може, так як це було давно. Чоловік пояснив їй, що це були його пасажири, після чого вони усі пішли.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що знайомий з ОСОБА_10 , а потім так трапилося, що ОСОБА_10 та ОСОБА_23 , прізвища якого він не пригадує, в кінці серпня затримали в його автомобілі, який знаходився неподалік колишнього магазину «Оазис». Працівники поліції попросили їх вийти з автомобіля та почали говорити про якісь крадіжки. Вони з ОСОБА_10 та з ОСОБА_23 під`їжджали до ТЦ «Рона», авто припаркували на парковці. Він виходив до магазину у своїх справах, а чоловіки залишалися в салоні його автомобіля. Коли він повернувся, то чоловіки були також у автомобілі. Чи з`явилися якісь речі в салоні він не помітив. Після цього вони утрьох поїхали в центр міста, де він їх висадив, а сам поїхав ненадовго на річку. Згодом він знову їх забрав і вони поїхали до «казначейства», де він зустрівся зі своєю колишньою дружиною. Він дав їм ключі від автомобіля та сам пішов до дитини та колишньої дружини, які знаходилися на дитячому майданчику в парку. Десь через півгодини він повернувся до місця, де було залишене його авто. Там вже були працівники поліції. З автомобіля вони вилучали якісь речі, але що саме він не пригадує, була якась жіноча сумка. Бачив, що у ОСОБА_10 та у ОСОБА_23 були пакети з речами, але що було в них йому було невідомо. Про слідчий експеримент, який проводився за його участю під час досудового розслідування, нічого не пояснив, оскільки він не пам`ятає обставин, за яких він відбувався.

Також винуватість ОСОБА_10 у вчиненні крадіжки майна потерпілої ОСОБА_16 підтверджується письмовими доказаними у справі, які наведені судом першої інстанції у вироку, а саме:

- протоколом огляду місця події від 26.08.2020 з фото таблицею, згідно якого на відкритій місцевості в м. Ромни, вул. Залізнична, 143б, оглянутий т/з «ZAZ Vida», д. н. з. НОМЕР_2 , синього кольору, належний потерпілій ОСОБА_16 , дверцята якого не пошкоджені, в салоні пошкоджень не виявлено;

- розпискою від 26.08.2020, згідно якої ОСОБА_17 дозволив працівникам поліції провести із застосуванням відео фіксації огляд т/з «Chevrolet Lacetti», д. н. з. НОМЕР_1 , який знаходився в його користуванні і який він орендував у фірми з надання послуг таксі 765 в м. Києві;

- протоколом огляду місця події від 26.08.2020, згідно якого був оглянутий т/з «Chevrolet Lacetti», д. н. з. НОМЕР_1 , в салоні якого були виявлені та вилучені речі, в тому числі, сумка чорного кольору;

- розпискою ОСОБА_17 про дозвіл на проведення обшуку за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_3 ;

- протоколом обшуку від 26.08.2020, згідно якого в квартирі ОСОБА_17 , що належить йому на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_25 , за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено: 4 сім-картки, 2 з них ВФ та 2 «Київстар», три мобільні телефони один з сім-картою «Лайф»; набої в кількості 5 шт.; предмет схожий на вогнепальну зброю, які було поміщено до спецпакетів;

- флеш-картою micro SD, на якій зафіксовано проведення обшуку у ОСОБА_17 ;

- протоколом огляду предмету від 28.08.2020, згідно якого в приміщення службового кабінету № 14 Роменського ВП ГУНП в Сумській області оглянуті речові докази, вилучені в ході обшуків та добровільно надані під час проведення досудового розслідування;

- висновком експерта від 09.10.2020 №19/119/11/1-2171е;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.08.2020 за участю свідка ОСОБА_17 , згідно якого останній пояснив, що 25.08.2020 повертався з м. Київ до м. Ромни разом з ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які залишилися у нього з ночівкою. Наступного дня 26.08.2020 він разом з вказаними особами приїхав до ТЦ «Рона», де вони стояли на стоянці, Шибанов сидів поряд, а Мурин сидів позаду. Потім Мурин вийшов з авто та пішов у бік «Рони», у цей час ОСОБА_28 попрохав його від`їхати від місця, де вони зупинились, а пізніше він підібрав ОСОБА_29 в іншому місці. В той час, коли вони почали від`їжджати з території стоянки ТЦ «Рона», Мурин попрохав повернутися для того, щоб забрати пакет, що він і зробив. Мурин з лівої сторони заднього боку автомобіля забрав поліетиленовий пакет, з якого викладував чиюсь сумку невеликого розміру чорного кольору;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.08.2020, згідно якого 26.08.2020 в присутності адвоката ОСОБА_11 був затриманий ОСОБА_30 ;

- листом директора ТОВ «ТВК Рона маркет» від 27.08.2020 на запит Роменського ВП ГУНП в Сумській області, згідно якого ТОВ «ТВК Рона маркет» добровільно надало запис зі зовнішніх відеокамер спостереження на автостоянці даного маркету за 26.08.2020 для використання під час досудового розслідування;

- протоколом виготовлення копії інформації, яка міститься на носієві інформації на оптичний диск від 27.08.2020, згідно якого в приміщенні службового кабінету директора ТОВ «ТВК Рона маркет» було скопійовано 12 файлів з записами камер зовнішнього відео спостереження на автомобільній стоянці на території «Рона маркет» від 26.08.2020 за період часу з 16:00 до 18:00;

- оптичним диском CD-R від 27.08.2020 з 12 відеофайлами з камер відеоспостереження ТОВ «Рона маркет», на яких відображені події що мали місце 26.08.2020 з 16:32 до 16:59 біля магазину ТОВ «Рона маркет».

Оцінивши всі зібрані докази відповідно ст. 94 КПК з точки зору їх належності, достовірності й допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні крадіжки майна потерпілої ОСОБА_16 .

Суд першої інстанції встановив, що вина ОСОБА_10 доводиться показаннями потерпілої ОСОБА_16 , яка розповіла, що на відеозаписах з камер відео спостереження магазину бачила саме обвинуваченого ОСОБА_10 , протоколом огляду місця події від 26.08.2020, згідно якого був оглянутий автомобіль ОСОБА_17 , у якому була виявлена належна ОСОБА_16 сумка, протоколом проведення слідчого експерименту від 27.08.2020 за участю свідка ОСОБА_17 , який детально розповів про обставини вчинення обвинуваченим крадіжки з автомобіля, в якому приїхала потерпіла ОСОБА_16 , а також відеозаписами з камер відеоспостереження магазину ТОВ «Рона маркет», на яких відображені події, про які розповідав свідок ОСОБА_17 .

Колегія суддів погоджується із наведеними у вироку судом першої інстанції обґрунтуваннями обвинувачення, визнаного доведеним за ч. 3 ст. 185 КК за епізодом крадіжки майна потерпілої ОСОБА_16 .

Доводи сторони захисту про те, що протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_17 щодо обставин вчинення ОСОБА_10 крадіжки майна ОСОБА_21 є недопустимим доказом, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки жодного доказу на підтвердження застосування тиску з боку працівників поліції чи то до свідка ОСОБА_17 при проведенні слідчого експерименту з ним, чи то до обвинуваченого ОСОБА_10 судом першої інстанції та апеляційним судом встановлено не було. При цьому колегія суддів ураховує і той факт, що під час досудового розслідування та в судах першої і апеляційної інстанцій обвинуваченому правову допомогу надавав професійний захисник, а тому ОСОБА_10 мав можливість скористатись своїм правом щодо оскарження дій працівників поліції, які на його думку, мали місце і були протиправними.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що відповідно ч. 2 ст. 84 КПК, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів, а згідно ч. 4 ст. 95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Разом із тим, протоколи слідчих експериментів відповідно п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК належать до документів, які є самостійними джерелами доказів, тому суд першої інстанції цілком правильно послався у своєму вироку на дані, які містяться в протоколі слідчого експерименту від 27.08.2020 за участі свідка ОСОБА_17 , як на доказ винуватості ОСОБА_10 .

Слідчий експеримент з вказаним свідком відповідає вимогам ст. 240 КПК, йому було роз`яснено його права і обов`язки, передбачені ст. 66, 67 КПК, і з`ясовано, чи зрозумілі йому ці права та обов`язки. Протокол за результатами проведення цієї слідчої дії свідок підписав без жодних зауважень, заяв та клопотань від нього не надходило. Під час вказаної слідчої дії свідок відтворив обставини подій та дії обвинуваченого ОСОБА_10 щодо вчинення кримінального правопорушення, якому органом досудового розслідування було пред`явлене обвинувачення.

Є необгрунтованими і доводи захисника з приводу того, що протокол огляду місця події (автомобіля «Chevrole Lacetti», д. н. з. НОМЕР_1 ) від 26.08.2020 та похідні від нього докази є недопустимими доказом з тих підстав, що на час його складання ОСОБА_10 , ОСОБА_17 та ОСОБА_14 були фактично затримані працівниками поліції.

Так, огляд місця події це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів вчинення кримінального правопорушення. Огляд є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Якщо подія, з приводу якої проводиться огляд, відбулась у житлі чи іншому володінні особи, на проведення такого огляду місця події поширюються вимоги, передбачені ст. 30 Конституції України та відповідними положеннями ст. 13, 233, 234 і 237 КПК.

Встановлення наявності та добровільності згоди особи на проведення в її житлі або іншому володінні огляду є важливим для визначення допустимості доказів, отриманих у результаті такого огляду, оскільки за такої згоди немає потреби звертатися до слідчого судді в порядку ч. 3 ст. 233 КПК. Тому сторона, яка надає такі докази, має переконати суд у наявності такої згоди та її добровільності. Для з`ясування допустимості доказів, отриманих під час огляду в житлі чи іншому володінні особи, якщо наявність та/або добровільність згоди володільця ставиться стороною під сумнів, суд має виходити із сукупності всіх обставин, що супроводжували цю слідчу дію, включаючи поведінку володільця, враховуючи, але не обмежуючись, наявністю підтвердження такої згоди. Судом вірно встановлено, що підставою для проведення огляду місця події (автомобіля) 26.08.2020 стало повідомлення ОСОБА_16 про вчинення крадіжки її майна. З метою перевірки вказаної інформації та з`ясування події, що відбулася, було здійснено огляд даного транспортного засобу з дозволу її законного користувача ОСОБА_17 та за його особистої участі, а те що біля його авто перебували і інші особи (його пасажири) не свідчить, що на момент проведення цієї слідчої дії вони були фактично затриманими в розумінні ст. 209 КПК.

Твердження захисника ОСОБА_11 з приводу того, що потерпіла ОСОБА_16 не переглядала в присутності працівників магазину «Рона» відеозаписи з парковки, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_19 , який підтвердив, що після виявлення крадіжки майна потерпілої вони переглядали відеозаписи, що знаходяться на стоянці ТЦ «Рона», але особисто він на них не дивився. При цьому посилання захисника на показання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_20 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки дані свідки, які працюють охоронниками в ТЦ «Рона» нічого не повідомили щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, а свідок ОСОБА_18 зазначив лише, про все, що відбувається на стоянці, фіксує камера.

Не заслуговують на увагу і доводи захисника про те, що стороною обвинувачення безпідставно не була перевірена причетність свідка ОСОБА_17 до вчинення крадіжки майна ОСОБА_16 , оскільки відповідно ч. 1 ст. 337 КПК, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених КПК, тому судом першої інстанції обґрунтовано розглянуто кримінальне провадження в частині лише дій обвинуваченого ОСОБА_10 .

Не знайшли свого підтвердження і доводи захисника ОСОБА_11 про не доведення поза розумним сумнівом вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, за епізодом крадіжки майна потерпілої ОСОБА_21 .

Що стосується тверджень обвинуваченого про те, що відеозапис з камер спостереження магазину «Рона» не є оригіналом, то вони також не підлягають задоволенню і не свідчить про недопустимість цього відеозапису як доказу, оскільки згідно ч. 1 ст. 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; до документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених ч. 1 цієї статті, можуть належати, зокрема, й матеріали: фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні). Сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа його відображення, якому надається таке саме значення, як документу (ч. 3 ст. 99 КПК).

Оптичний диск із відеозаписами обставин подій, що відбувалися біля магазину «Рона», був виготовлений з дозволу директора ТОВ «ТВК Рона маркет»» ОСОБА_31 , в її службовому кабінеті та у присутності двох понятих (а. к. п. 86-89, т. 2) у зв`язку з необхідністю надання інформації, яка має значення у кримінальному провадженні, а тому ставити під сумнів збережену на ньому інформацію колегія суддів підстав не вбачає.

Не заслуговують на увагу і доводи обвинуваченого щодо відсутності запису процесуальної дії обшуку житла свідка ОСОБА_17 від 26.08.2020, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження (а. к. п. 213, т. 1).

Посилання ОСОБА_10 на те, що суд першої інстанції проігнорував заявлене стороною захисту клопотання про допит свідка ОСОБА_14 , який 26.08.2020 разом з ним був затриманий в порядку ст. 208 КПК, спростовуються матеріалами провадження, оскільки в судовому засіданні 18.05.2021 прокурор ОСОБА_32 не наполягав на допиті заявленого стороною обвинувачення свідка ОСОБА_14 , з чим погодився і захисник, і обвинувачений, що підтверджується журналом та звукозаписом судового засідання від 18.05.2021 (а. к. п. 90-91, 201, т. 2).

В ході судового розгляду були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для висновків суду та ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, перевірялися позиції і сторони обвинувачення, і сторони захисту щодо обставин справи, шляхом допиту потерпілої, свідків, дослідження письмових доказів. При цьому варто зазначити, що за змістом кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції покликаний не стільки самостійно встановити обставини кримінального провадження, скільки перевірити та оцінити правильність їх встановлення судом першої інстанції, точність та відповідність застосування ним норм матеріального і процесуального закону, справедливість призначеного заходу кримінально-правового впливу, а також безпомилковість вирішення інших питань, що підлягають з`ясуванню при ухваленні судового рішення.

Колегія суддів також звертає увагу, що положення ч. 1 ст. 404 КПК, які ґрунтуються на принципі tantum devolutum quatum appellatum («скільки скарги стільки рішення»), тобто на відміну від суду першої інстанції, апеляційний суд здійснює перегляд вироку суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги. Відтак повноваження суду апеляційної інстанції стосовно дослідження (передослідження, переоцінки) доказів визначаються переглядом кримінального провадження в межах вимог апеляційної скарги з урахуванням змісту ч. 2 ст. 404 КПК.

Згідно ч. 3 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за сукупності таких чинників: 1) наявність відповідного клопотання учасників кримінального провадження; 2) обставини, встановлені під час кримінального провадження, судом першої інстанції досліджено не повністю або з порушеннями. Також вказана норма закону передбачає право апеляційного суду дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції, за двох умов: 1) наявність відповідного клопотання учасників кримінального провадження; 2) про дослідження цих доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або такі докази стали відомі після ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Оспорюючи висновки суду першої інстанції, клопотання про дослідження доказів стороною захисту не заявлено, у зв`язку з чим колегія суддів під час апеляційного розгляду скарг на вирок суду позбавлена процесуальної можливості надати будь-яку іншу оцінку доказам, ніж та, що була надана судом першої інстанції, та покласти її в основу ухваленого рішення, оскільки такого висновку можна дійти виключно, якщо такі докази були предметом дослідження судом із дотриманням загальних засад кримінального провадження, зокрема принципу безпосередньості дослідження доказів (ст. 7, 23 КПК), про що Верховний Суд України наголосив у своїй постанові від 21.01.2016 (провадження № 51-2599км18), зазначивши, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним усіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, і сформувати повну та об`єктивну оцінку фактичних обставин конкретного кримінального провадження.

Рівність сторін перед судом є одним зі складників справедливого судового розгляду, що містить фундаментальне право на змагальність кримінального провадження, зокрема, про це зазначено ЄСПЛ у справі «Бельзюк проти Польщі» (Belziuk v. Poland), тому за відсутності відповідного клопотання сторони захисту про дослідження доказів апеляційний суд не вправі за своєю ініціативою досліджувати докази. Таке розуміння випливає з правових позицій ЄСПЛ, викладених у рішеннях у справах «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005, «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000, «Білуха проти України» від 09.11.2006 про безсторонність суду за об`єктивним критерієм, а також про обов`язок несення тягаря доказування сторонами та обов`язок забезпечення рівності сторін (п. 61 рішення ЄСПЛ від 27.03.2007 у справі «Талат Тунч проти Туреччини»).

Таким чином, відсутність клопотання сторони кримінального провадження про дослідження доказів не зумовлює обов`язку апеляційного суду повторно досліджувати обставини, встановлені під час кримінального провадження, як і передумов для здійснення судом свого права дослідити нові докази згідно ч. 3 ст. 404 КПК.

Враховуючи те, що судове рішення є законним, обгрунтованим і належним чином умотивованим, то колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок без змін, а апеляційну скарги обвинуваченого та його захисника без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15.09.2021 відносно ОСОБА_33 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4