Справа № 301/3341/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/574/22 за апеляційною скаргою прокурора Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 03 листопада 2022 року,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 03 листопада 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №1 Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк два місяці до 02 січня 2023 року включно, без застосування електронних засобів контролю, заборонивши йому залишати місце постійного проживання за адресою : АДРЕСА_1 у період часу з 20 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки:
- прибувати до слідчого СВ ВП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, у провадженні якого перебуває провадження, прокурора та суду за першою вимогою;
- не відлучатись за межі Хустського району, Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора та суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та /або місця роботи.
Органу Національної поліції, за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 , негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд.
Роз`яснено підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Звільнено негайно підозрюваного ОСОБА_7 з під варти в залі судових засідань.
Строк дії ухвали до 02.01.2023 року включно.
З матеріалів клопотання вбачається, що встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України незаконне придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Обґрунтовуючи необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ініціатор клопотання послався на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, наявність обґрунтованої підозри, у вчиненні особою кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України у разі визнання винуватим у вигляді позбавленні волі на строк від трьох до семи років, а тому існують ризики, що ОСОБА_7 знаходячись на волі може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, а саме: ухилитись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
В ухвалі слідчий суддя зазначив, що слідчим у клопотанні та у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. .1 ст.263 КК України.
Слідчий суддя враховував, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, доказів, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується негативно слідчому судді не надано.
Отже, прокурором не надано доказів того, що ОСОБА_7 переховуватиметься від слідства і суду, незаконно впливатиме на потерпілого, свідків, іншим чином перешкоджатиме кримінальному провадженню, вчиняти інше кримінальне правопорушення, а також того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Крім цього, до матеріалів справи долучено довідку №1433 від 02.11.2022 року щодо місця проживання та складу сім`ї підозрюваного, але як в даті народження так і в адресі реєстрації наявні розбіжності у відомостях про дату народження та місце проживання (реєстрацію) підозрюваного ОСОБА_7 встановленими під час розгляду клопотання. Слідчий суддя дійшов висновку, що до ОСОБА_7 слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту y певний період доби з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання залишив поза увагою наявність ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 2 місяці.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторони обвинувачення та сторони захисту, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що вказані сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяв про відкладення апеляційного розгляду та даних про поважність причин неявки не подавали; судове провадження повинно бути розглянуто з дотриманням приписів щодо розумних строків його розгляду та положень КПК України у межах строку досудового розслідування.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Погоджуючись з вказаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182).
Апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам. Погоджуючись з вказаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав належну оцінку наявним у матеріалах кримінального провадження.
Тому, апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про те, що доводи слідчого та прокурора в цій частині ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.
Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати досудовому розслідуванню у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_7 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.
Доводи апеляційної скарги про те, що рішення слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим, оскільки встановлені ризики, з існуванням яких погодився слідчий суддя, а також інші обставини, на які є посилання у клопотанні, свідчать про недостатність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення та жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу прокурора Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 03 листопада 2022 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді