УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.01.2023 Справа №607/19103/22

Провадження 1кс/607/6056/2022

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002045 від 27 грудня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області капітан поліції ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в межах кримінального провадження № 0002045 від 27 грудня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України) про накладення арешту на спортивну кофту із капюшоном сірого кольору, яку поміщено у спец упакування № NPU1310403, яке герметично упаковане, на якому наявні підписи слідчого, понятих.

Клопотання мотивоване тим, що 27 грудня 2022 року на лінію «102» надійшло повідомлення від керівника служби безпеки магазинів «7/23» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 27 грудня 2022 року близько 20:00 год., під час введеного воєнного стану у державі, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в приміщенні магазину «7/23», що розташований за адресою: просп. Злуки, 37, м. Тернопіль, таємно, шляхом вільного доступу намагався викрасти торговоматеріальні цінності, на суму 284 грн 50 коп. із вищезазначеного магазину, однак після вчинення всіх дій, які вважав необхідними, довести злочин до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

27 грудня 2022 року, ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, як підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

27 грудня 2022 року в приміщенні Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області, в кімнаті для проведення слідчих дій під час затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в гр. ОСОБА_6 було вилучено спортивну кофту із капюшоном сірого кольору, яку поміщено у спец упакування № NPU1310403, яке герметично упаковане, на якому наявні підписи: слідчого, понятих.

В подальшому, вказана річ постановою слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_7 визнана речовим доказом.

З огляду на вказане, слідчий просила клопотання задовольнити.

Слідчий ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про час, дату та місце судового засідання.

Власник майна ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, судом вживалися заходи щодо його повідомлення про час, дату та місце судового засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. ст. 160166, 170174 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У відповідності до ч.ч. 13 ст. 642 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будьяка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч. 1 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінальноправового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будьякої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що групою слідчих Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002045 від 27 грудня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчий просила накласти арешт на спортивну кофту з метою збереження речового доказу (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

У клопотанні слідчий жодним чином не довела значення спортивної кофти, вилученої у ОСОБА_6 , як доказу у кримінальному провадженні. На підтвердження вказаної обставини також не додано жодного доказу до клопотання. Зокрема, відсутні протокол огляду або добровільної видачі, які б свідчили про правомірність вилучення майна; постанова про визнання спортивної кофти речовим доказом, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість клопотання слідчого.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що власником майна, на яке просить накласти арешт слідчий є ОСОБА_6 . Водночас, як убачається з наданих суду матеріалів, підозру у кримінальному провадженні № 0002045 від 27 грудня 2022 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, на час звернення до суду з клопотанням про арешт майна, нікому, в тому числі і ОСОБА_6 , не оголошено.

За таких обставин, власник майна, про арешт якого просить слідчий в клопотанні, на даному етапі досудового розслідування бере участь у кримінальному провадженні у статусі третьої особи.

Разом з тим, з клопотанням про арешт зазначеного майна до слідчого судді звернувся слідчий, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 642 КПК України, в якій зазначено, що з даним клопотанням має звертатись лише прокурор.

За таких обставин, не встановивши правових підстав для арешту зазначеного майна слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 98, 167, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002045 від 27 грудня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області ОСОБА_1