Дата документу 08.02.2023 Справа № 336/7068/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 336/7068/22 Слідчий суддя ОСОБА_1 Провадж. №11-сс/807/121/23 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку EASYCON,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

розглянула 8 лютого 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сімферополя, громадянина України, з неповною середньою освітою (9 класів), не працевлаштованого, не одруженого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не має зареєстрованого місця проживання, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий СВ відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 13 грудня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001971 внесено відомості за ч.2 ст.121 КК України за фактом навмисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , що потягли настання його смерті, яке мало місце 11 грудня 2022 року в приміщенні гаражу № НОМЕР_1 гаражного кооперативу навпроти будинку АДРЕСА_2 .

14 грудня 2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні описаних дій.

Слідчий просив про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, не має ані в м. Запоріжжі, ані в будь-якому іншому населеному місті роботи, сім`ї, усталених соціальних зв`язків, після вчинення злочину не надав потерпілому будь-якої допомоги, що свідчить про можливість продовження ним протиправної діяльності, а також дає всі підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може переховуватися від слідчого та суду. Крім названих ризиків, слідчий зазначив ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків, з якими підозрюваний знайомий та обізнаний про місця їх проживання та перебування. Перебуваючи на волі, ОСОБА_8 намагався знищити знаряддя вчинення злочину, що свідчить на користь ризику знищення, схову або спотворення речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2022 року задоволено клопотання слідчого СВ відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 13.02.2023 року включно.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважав встановленим та доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення, та слідчим доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам,передбаченим ч.1 ст.177 КПК України. Враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, що спричинив загибель людини, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя не визначив розмір застави у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 , вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, яка підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів зазначає, що підозрюваний повністю визнав свою провину, щиро розкаявся у скоєному, розуміє невідворотність покарання за скоєне та не має жодних підстав для того, щоб переховуватись від органів досудового розслідування, суду чи якимсь іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження. ОСОБА_8 має проблеми зі здоров`ям, життєво потребує постійного прийому ліків через наявність тяжких захворювань, а саме - легеневий ТБ 2021 року.

Також зазначає, що у ОСОБА_8 наявні сталі сімейні зв`язки, він має цивільну дружину ОСОБА_11 , з якою проживав однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , спільно вели побут.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Позиції учасників судового провадження.

Підозрюваний та його захисник підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та наполягали на її задоволенні. Адвокат надала копію висновку судово-медичного експерта № 6441 щодо причин смерті потерпілого, акцентувавши увагу суду на висновках у співставленні із кваліфікацією дій підозрюваного.

Прокурор, зазначивши про вирішення апеляційних вимог на розсуд суду, вказав про призначення додаткової судово-медичної експертизи на предмет встановлення причинно-наслідкового зв`язку тілесного ушкодження із наслідком у вигляді.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

У відповідності до ст.29 Конституції України та ст.ст.176, 177, 178 КПК України, право на свободу і особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід враховувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки останнього.

Відповідно до положень ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та вказаною нормою передбачені виключення, які, натомість, не стосуються обставин даного провадження.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, в правовій позиції Європейського суду з прав людини зазначено про те, що попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути "формою очікування" обвинувального вироку. Також Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Висновок слідчого судді про можливість застосування до ОСОБА_8 єдино можливого виду запобіжного заходу слід визнати помилковим.

При цьому, слід констатувати недостатнє врахування слідчим суддею вимог закону, з якими пов`язані питання застосування до особи запобіжного заходу та практики Європейського суду з прав людини, яка згідно ч.2 ст.8, ч.5 ст.9 КПК України є частиною національного законодавства.

На думку слідчого судді матеріали судового провадження за клопотанням слідчого дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Колегія суддів, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, звертає увагу на те, що органом досудового розслідування 13.12.2022 року були внесені відомості до ЄРДР за ч.2 ст.121 КК України, за фактом навмисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , що потягли настання його смерті. 14.12.2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Між тим, під час апеляційного розгляду захисником підозрюваного була надана копія висновку судово-медичної експертизи №6441 від 12.12.2022 року, відповідно до якої причиною смерті ОСОБА_10 стало одиночне сліпе колото-різане поранення обличчя (внутрішньої частини правої очноямкової ділянки та перенісся зправа), з ушкодженням гратчастої кістки та слизової оболонки носоглотки, з носовою кровотечею, аспірацією крові в дихальні шляхи та розвитком механічної асфіксії, яка і стала безпосередньо причиною смерті. Також у висновку зазначено, що перелом гратчастої кістки має ознаки ушкоджень середнього ступеню, зв`язок між переломом гратчастої кістки та механічною асфіксією, яка призвела до смерті випадковий, обумовлений станом алкогольної інтоксикації.

Проте, на думку апеляційного суду, сукупність матеріалів судової справи на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення злочину.

При цьому, подальша можлива зміна висунутої підозри не виключає обставини причетності особи до скоєного кримінального правопорушення.

Між тим, наведені стороною захисту обставини не можуть залишатися без уваги суду у сукупності із іншими обставинами, з якими закон пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Так, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що слідчим та прокурором в клопотанні та під час судового засідання доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду та можливості незаконного впливу на свідків.

Разом з тим, встановивши зазначені обставини, суд не навів в ухвалі достатніх даних, які б свідчили, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та відповідно, не обґрунтував наявність обставин застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, визнавши наявним ризик переховування ОСОБА_8 не звернув уваги на недотримання ініціатором клопотання вимог ст.ст.132, 184 КПК України щодо обов`язку доведення доводів клопотання шляхом подачі певних доказів.

Ознайомившись із наданими до клопотання матеріалами, судова колегія приходить до висновку про недоведеність ризику переховування з боку підозрюваного ОСОБА_8 .

Викладені слідчим обставини на користь ризику переховування є лише міркуванням і носять характер припущень, а слідчий суддя такий ризик обґрунтував лише тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення, що з урахуванням інших обставин слід визнати недостатньо переконливим.

Суд зобов`язаний проаналізувати особисті обставини заявника докладніше та навести на користь тримання його під вартою конкретні підстави, підкріплені доказами, що узгоджується із положеннями ст.196 КПК України.

Так, при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого не в повній мірі оцінив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки не визначив мету та цілі, які стоять за ним, а тому колегія суддів вважає, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження, особи підозрюваного ОСОБА_8 та практики Європейського суду з прав людини, а саме ст.5 Конвенції, згідно якої кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, підстав, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу за матеріалами справи не встановлено.

При вирішенні питання ризиків негативної поведінки з боку підозрюваного, апеляційна інстанція зауважує на змісті заявленого слідчим клопотанні.

Так, однією з підстав застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 орган слідства зазначав на ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Беручи до уваги підтверджені відомості стосовно особи підозрюваного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, заявлений слідчим ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, слід визнати цілком аргументованим.

Між тим, апеляційна інстанція приходить до висновку, що застосований підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою занадто суворий та такий, що не відповідає ступеню встановленого ризику у даному кримінальному провадженні, якому можна запобігти шляхом застосування по відношенню до ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу в умовах контролю за дотриманням покладених обов`язків.

Водночас, апеляційний суд у відповідності до ст.178 КПК України враховує те, що підозрюваний раніше не судимий, наявність постійного місця проживання, за яким проживає разом з цивільною дружиною, тобто має міцні соціальні зв`язки, відсутність в матеріалах даних про те, що підозрюваний здійснював спроби впливу на свідків, думку прокурора, який фактично не заперечував щодо зміни запобіжного заходу, зазначивши про призначення додаткової судово-медичної експертизи та прийняття рішення на розсуд суду. Також колегія суддів враховує і наявність у підозрюваного ряду захворювань, відповідно до довідки, наданої стороною захисту, останній хворіє на ряд захворювань та потребує постійного лікування.

З огляду на сукупність наведених обставин, колегія суддів вважає, що зазначені слідчим в клопотанні доводи не дають підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний досягти дієвості даного кримінального провадження.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що належну поведінку ОСОБА_8 можливо забезпечити шляхом застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

На думку колегії суддів, саме такий вид запобіжного заходу є адекватним превентивним заходом відносно підозрюваного.

За таких обставин, зазначені в апеляційній скарзі доводи і підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати більш м`який запобіжний захід, знайшли своє підтвердження в апеляційній інстанції, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, що обумовлює задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2022 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 13 лютого 2023 року включно, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, зокрема, з`являтися за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; утримуватись від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню.

Звільнити ОСОБА_8 з-під варти негайно.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що відповідно до вимог ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Виконання ухвали покласти на відділ поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за місцем проживання підозрюваного.

Копію ухвали направити слідчому СВ відділ поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4