Справа №591/1308/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/291/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
Іменем України

04 листопада 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/1308/20 за клопотанням захисника ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Зарічного районного суду м. Суми від 08.04.2021 відносно ОСОБА_7 ,

установила:

Вироком Зарічного районного суду м. Суми від 08.04.2021 ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, і йому призначене покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

14.05.2021 на вказаний вирок суду захисник ОСОБА_9 разом із клопотанням про поновлення строку на його оскарження подав апеляційну скаргу. Своє клопотання захисник обґрунтував тим, що договір про надання правової допомоги з обвинуваченим ОСОБА_8 був ним укладений 11.05.2021 і фактично копію вироку він отримав 11.05.2021, а тому не мав можливості підготувати необхідні матеріали для захисту обвинуваченого до закінчення строку на апеляційне оскарження.

До початку апеляційного розгляду від прокурора ОСОБА_10 надійшла письмова заява про розгляд клопотання захисника ОСОБА_9 про поновлення строку на апеляційне оскарження у її відсутність.

Будучи неодноразово належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне скарження обвинувачений ОСОБА_8 в черговий раз до суду не з`явився, будь-яких доказів поважності причин неявки не надав, з клопотанням про відкладення судового розгляду не звертався, а від його захисника ОСОБА_9 також надійшло чергове клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому засіданні.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у §1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р (далі Конвенція), «не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання; суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції і повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати §1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою» (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany). «Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання» (рішенні ЄСПЛ від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Враховуючи зазначені вище обставини, неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , численні ігнорування судового процесу, колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд без участі сторін судового провадження, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданого клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, відповідно ст. 113 КПК, процесуальні строки це встановлені законом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії; будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу, а згідно п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення (ч. 3 ст. 395 КПК). При цьому процесуальні дії мають виконуватися у встановлені КПК строки; строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти (ч. 1 ст. 116 КПК).

Пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду (ч. 1 ст. 117 КПК), а згідно п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ст. 7 КПК), однією з яких є розумні строки, тобто такі, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень, що забезпечують надійний захист законних iнтepeciв потерпілого, iнтepeciв правосуддя, а також забезпечують обвинуваченому (засудженому) реальну можливість використати вci передбачені законом засоби захисту вiд обвинувачення. Для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку законодавець і встановив процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого КПК. При цьому правило дотримання тридцятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, більш ніж достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу або не подавати, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що «правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави; питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку; проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження; у кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності» (рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»). «Доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд» (рішення від 12.07.2007 у справі «Станков проти Болгарії»).

Особа, яка бажає подати апеляційну скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право, незважаючи на те, що ст. 117 КПК і містить положення щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку, оскільки строками визначаються часові межі існування правовідносин у кримінальному процесі, в яких повинно відбутися здійснення прав і виконання обов`язків учасниками (сторонами) кримінального провадження, а правові норми встановлюють не тільки «що» і «як» потрібно зробити, але і «в які строки», що є обов`язковим елементом поведінки відповідного суб`єкта кримінального провадження і виступає як один з показників правомірності юридичної діяльності учасників процесу.

08.04.2021 Зарічним районним судом м. Суми за участі ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_11 був проголошений вирок, за яким обвинувачений був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, і йому було призначене покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Строк відбування покарання постановлено обраховувати з моменту затримання обвинуваченого. При цьому як обвинувачений ОСОБА_8 , так і його (на той час) захисник ОСОБА_11 отримали копію цього судового рішення в день його проголошення, що підтверджується відповідними розписками (т. 1, а. к. п. 195, 196).

Проте апеляційну скаргу на вказаний вирок було подано захисником ОСОБА_9 лише 14.05.2021, тобто з пропуском встановленого законом строку. При цьому захисник ОСОБА_9 поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження пояснює тим, що договір про надання правової допомоги з обвинуваченим був укладений ним лише 11.05.2021 і відповідно копію вироку він отримав 11.05.2021, а тому не мав об`єктивної можливості підготувати необхідні матеріали для захисту обвинуваченого до закінчення строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, поважними причинами необхідно вважати лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними саме до закінчення процесуального строку, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений строк.

У даному випадку, наведені захисником причини пропуску строку на апеляційне оскарження не містять будь-яких обставин, що свідчать про наявність об`єктивних причин, які б могли завадити йому оскаржити судове рішення у встановлений законом строк, а апеляційну скаргу він вже подав після закінчення строку оскарження і вступу у кримінальне провадження.

Таким чином, враховуючи відсутність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тому колегія суддів вважає за необхідне відмовити захиснику в задоволенні його клопотання про поновлення цього строку.

Керуючись ст. 395, ч. 2 ст. 376, 399 КПК України,

постановила:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Зарічного районного суду м. Суми від 08.04.2021 відносно ОСОБА_7 відмовити.

Апеляційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами повернути захиснику ОСОБА_9 .

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4