Справа № 598/1604/22
провадження № 1-кп/598/192/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2022 р. Збаразький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Збаражі матеріали кримінального провадження №598/1604/22 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Колодне, Збаразького району Тернопільської області, гр. України, з освітою 9 класів, неодруженого, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1. вироком Збаразького районного суду від 23 грудня 2013 року за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;
2. вироком Збаразького районного суду від 23 грудня 2013 року за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі, звільненого 03.03.2015 року умовно-достроково на не відбутий строк 5 місяців 5 днів;
3. вироком Збаразького районного суду від 27 серпня 2015 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України на 1 рік 11 місяців позбавлення волі, звільненого 07.12.2016 року по відбуттю строку покарання;
4. вироком Збаразького районного суду від 30.03.2018 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 ст.69, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 25.05.2018 року по відбуттю строку покарання;
5. вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 21.01.2019 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, КК України до покарання у виді 3 років 2 місяці позбавлення волі, звільненого 24.12.2021 року по відбуттю строку покарання;
6. вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 27.07.2022 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.395, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі,

за ч.1 ст.263 КК України,

встановив:

У травні 2022 року, в ранковий період часу, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на одній із вулиць м.Запоріжжя Запорізької області, неподалік гаражного кооперативу, знайшов поміж листя, під одним із дерев, чорний поліетиленовий пакет, в якому виявив корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 та бойовий запал УЗРГМ-2 до гранати, що були роз`єднані між собою, та у нього виник злочинний умисел направлений на незаконне поводження із бойовими припасами.
Реалізуючи свій злочинний намір, в того ж дня у травні 2022 року, обвинувачений ОСОБА_4 , знайдений чорний поліетиленовий пакет, у якому знаходилася осколкова ручна граната Ф-1 та бойовий запал УЗРГМ-2 до гранати, що при поєднанні являють собою оборону осколкову ручну гранату Ф-1, що є вибуховим пристроєм та відноситься до категорії боєприпасів, не здав їх до правоохоронних органів, а умисно перевіз до місця свого тимчасового проживання у домогосподарство, що за адресою: АДРЕСА_2 , де, без передбаченого на це законом дозволу, зберігав у шафі в одній із кімнат житлового будинку.
26 серпня 2022 року працівниками відділення поліції №4 (м.Збараж) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області вказану осколкову ручну гранату Ф-1 та бойовий запал УЗРГМ-2 до неї, було вилучено в ході проведеного санкціонованого обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Збаразького районного суду від 22 серпня 2022 року.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , не маючи будь-якого дозволу на такі дії, придбав, носив та зберігав бойові припаси, чим порушив вимоги п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» за №901-VIII від 23.12.2015р., Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 №2471-ХІІ, «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992р. №576 та «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС від 21.08.1998р. №622.
Суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 є винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, як придбання, носіння та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.
28 вересня 2022 року, між прокурором ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди, прокурор, обвинувачений та захисник дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України. При цьому обвинувачений у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення. Також, сторони узгодили покарання, що необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 27.07.2022 року, у виді 1 місяця позбавлення волі, і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.
При цьому обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник погоджуються з таким видом і мірою покарання. В даній угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.472 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, про що роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 ..
Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши вищевказану угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Закону, суд приходить до висновку, що вищевказана угода про визнання винуватості може бути затверджена з таких мотивів.

Відповідно до положень ч.2 та ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам.

Частиною 5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, шкоду не завдано, угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру, узгоджена сторонами міра покарання відповідає вимогам КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України, а її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що обвинувачений не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечував у судовому засіданні і обвинувачений ОСОБА_4 ..
Умови даної угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про наявність у даному випадку, передбачених законом підстав для затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Згідно з положеннями ст.124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення судової вибухотехнічної експертизи від 09.09.2022 року №СЕ-19/120-22/8177-ВТХ в розмірі 1510 грн. 24 коп..

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 472-474 КПК України, суд,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 вересня 2022 року, між прокурором ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню за №598/1604/22.

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 27.07.2022 року, у виді 1 місяця позбавлення волі, і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.
Зарахувати в строк відбутого покарання засудженому ОСОБА_4 ту частину покарання, що відбута за вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 27.07.2022 року.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави, процесуальні витрати за проведення судової вибухотехнічної експертизи від 09.09.2022 року №СЕ-19/120-22/8177-ВТХ в розмірі 1510 грн. 24 коп..

Речові докази по справі осколки знищеної гранати Ф-1 упаковані в сейф пакет №2789425, що на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №4 (м.Збараж) Тернопільського РУП ГУНП України в Тернопільській області знищити.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Галина ЩЕРБАТА