Ухвала

Іменем України

03 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 607/18153/22

провадження № 51 - 2052 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 06 лютого 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000225 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хрустальний Луганської області, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:

За вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2022 року затверджено угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 . Визнано винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 2 роки.

Тернопільський апеляційний суд ухвалою від 06 лютого 2023 року відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2022 року.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга прокурора ОСОБА_4 , в якій він порушує питання про скасування ухвали Тернопільського апеляційного суду від 06 лютого 2023 року та направлення кримінального провадження на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що апеляційний суд безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження та не врахував, що у цьому кримінальному провадженні, відповідно до вимог ч. 3 ст. 469 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), угода не може бути укладена. Зазначає, що суд першої інстанції не перевірив угоду про примирення на відповідність вимогам КПК України, не правильно застосував закон про кримінальну відповідальність. Вважає, що зазначена угода суперечить інтересам суспільства. Вказує, що рішення суду апеляційної інстанції не вмотивоване та не відповідає вимогам ст. 370 КПК України

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Статтею 433 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно зі ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Відповідно до ч. 3 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку обмеженим колом суб`єктів та з чітко визначених законом підстав. Згідно з пунктом 3 цієї норми закону такий вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Частиною 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Оцінюючи доводи касаційної скарги прокурора, суд касаційної інстанції виходить з наступного.

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 355 КК України до покарання, яке було узгоджене сторонами, у виді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Прокурор, не погодившись із вироком, яким затверджено угоду про примирення, оскаржив його в апеляційному порядку із підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Суд апеляційної інстанції, установивши, що прокурор оскаржив вирок місцевого суду, яким було затверджено вказану угоду між сторонами, не з підстав, передбачених ч. 3 ст. 469 КПК України, за яких вона не може бути укладена, дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням з огляду на таке.

Виходячи з усталеної практики судів, колегія суддів звертає увагу на те, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди може бути оскаржений обмеженим колом суб`єктів та з чітко визначених законом підстав, зазначених у частинах 3, 4 ст. 394 КПК України. Зокрема, сторони, а також прокурор у провадженні на підставі угоди про примирення позбавлені можливості оскаржувати таке судове рішення у зв`язку з істотним порушенням положень КПК України, передбачених ст. 412 КПК України та неправильним застосуванням норм КК України. У зв`язку з чим суд, в разі подання відповідних скарг з підстав, з яких судове рішення не може бути оскаржено згідно з положеннями ст. 394 КПК України, має відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Частиною 4 ст. 399 КПК України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Також відповідно до висновку, викладеному у постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 лютого 2021 року (справа № 395/ 773/18), зважаючи на положення ст. 370, ч. 2 ст. 475 КПК України, вирок на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим повинен відповідати загальним вимогам до судових рішень щодо законності. Обов`язок перевіряти угоду на відповідність її не тільки спеціальним нормам, що стосуються укладання угод, а й іншим нормам КПК України та КК України, покладається на суд, який вирішує питання щодо затвердження такої угоди. Повноваження прокурора при оскарженні вироку суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим обмежені приписами п. 3 ч. 3 ст. 394 КПК України, згідно з якими такі вироки можуть бути оскаржені прокурором лише у зв`язку з порушеннями вимог ч. 3 ст. 469 КПК України під час укладення угоди, і не підлягають розширенню, в тому числі через затвердження судом угоди, умови якої не відповідають нормам кримінального та процесуального закону.

Таким чином, апеляційний суд встановивши, що судове рішення оскаржено прокурором на підставах, на яких воно не може бути ним оскаржено, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 399 КПК України.

З огляду на наведене, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були безумовною підставою для скасування ухвали суду апеляційної інстанції у касаційній скарзі прокурора не наведено.

Переконливих аргументів, які би ставили під сумнів законність рішення суду апеляційної інстанцій та вмотивованість його висновків у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, прокурором у касаційній скарзі наведено не було, і таких даних зі змісту судових рішень не вбачається.

З огляду на викладене касаційна скарга прокурора та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення, а тому колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 06 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3