ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/1773/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/324/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 4 ст. 286-1 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

за участю обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

законного представника потерпілих ОСОБА_8

представника потерпілих- ОСОБА_9

при секретарі ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/324/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України та призначено йому покарання за вказаною нормою закону України про кримінальну відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років.

Стягнуто з ОСОБА_6 в користь потерпілого ОСОБА_11 250000,00 грн моральної (немайнової) шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 в користь потерпілого ОСОБА_12 250000,00 грн моральної (немайнової) шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_13 в користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз в сумі 9610,72 грн.

Вирішено долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно з вироком суду, 8 листопада 2021 року близько 19 год. 15 хв. водій ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу та швидкість реакції, тобто в порушення вимог абз. 1, 2 ч. 5 ст. 14 та абз. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року та п. 2.9 «а» «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002 (далі - ПДР), керуючи технічно справним автомобілем «Skoda Yeti», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автомобільною дорогою М-30 «Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине» у напрямку м. Бережани, проїжджаючи населений пункт - с. Шибалин Бережанської ТГ Тернопільського району, на КМ 100+45 вказаної автомобільної дороги, що навпроти будинку №22 вул. Бережанської с. Шибалин Бережанської ТГ, внаслідок алкогольного сп`яніння, порушуючи п. 1.1 Розділу 34 Дорожня розмітка, яку в даній дорожній обстановці перетинати було заборонено, п. 2.3 «б», «д», ч. 1, 1.10, п. 10.1, п. 11.3, п. 12.1 ПДР, не врахувавши дорожньої обстановки та неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, не обрав в установлених межах безпечну швидкість руху і виїхав на смугу зустрічного руху, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод та буде безпечним для інших учасників руху, не надав переваги водію зустрічного напрямку - ОСОБА_14 , який у вказаний період часу в зустрічному напрямку рухався своєю смугою до м. Тернополя на автомобілі «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_2 , з двома пасажирами - дружиною ОСОБА_15 та малолітнім сином ОСОБА_12 , створивши останньому небезпеку для руху, чим позбавив водія «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_2 технічної можливості уникнення дорожньо-транспортної пригоди, допустив зіткнення керованого ним автомобіля «Skoda Yeti», р.н. НОМЕР_1 із автомобілем «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_2 , які в первинний момент контактували між собою передніми лівими частинами. У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови, грудей і живота із чисельними ушкодженнями кісток, внутрішніх органів та кровоносних судин (зокрема, аорти), від чого настала його смерть на місці пригоди; пасажир автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_15 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої поєднаної травми грудей і живота із чисельними ушкодженнями кісток, внутрішніх органів та кровоносних судин (зокрема, аорти), від чого настала її смерть на місці пригоди; пасажир автомобіля «Daewoo Lanos», малолітній ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав тілесні ушкодження у вигляді травми голови із забиттям головного мозку та численними переломами кісток лицевого черепа і зовнішніми ушкодженнями м`яких тканин, що не супроводжувались загрозливими для життя явищами (шоком тяжкого ступеня, гострою недостатністю дихання тощо), тобто не були небезпечними для життя, та у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до тілесного ушкодження середньої тяжкості п.п. 2.21, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995). Дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог, встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, які перебувають у причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та отримання середньої тяжкості тілесних ушкоджень малолітнім ОСОБА_16 .

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити посилаючись на його невідповідність тяжкості скоєного ОСОБА_6 кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості та призначити його довірителю покарання за ч. 4 ст. 286-1 КК України в межах мінімального розміру, визначеного санкцією вказаної статті, яке буде співрозмірним з вчиненим ним діянням та відповідатиме особі обвинуваченого.

Мотивує скаргу тим, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання не в повній мірі врахував обставини, які його пом`якшують, зокрема, визнання вини, щире каяття, часткове відшкодування потерпілим заподіяної шкоди, вчинення злочину з необережності, а також особу обвинуваченого, який є несудимим, його позитивну характеристику за місцем проживання, не перебування на обліку в лікаря-нарколога та психіатра, наявність стійких соціальних зв`язків, перебування на його утриманні неповнолітніх дітей та матері похилого віку, відсутність обставин, що обтяжують його покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити з викладених у ній мотивів, законного представника, представника потерпілих та прокурора, які заперечили проти її задоволення, вважають вирок суду законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи та не оспорюються в апеляційній скарзі, тому, відповідно до ст. 404 КПК України, колегією суддів не переглядається.

Кваліфікація його дій за ч. 4 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що вчинені в стані алкогольного сп`яніння і які спричинили загибель кількох осіб, також є вірною.

Перевіряючи доводи апелянта з приводу невідповідності призначеного судом покарання особі обвинуваченого та тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення у звязку з суворістю колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року передбачено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з положеннями ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, наслідки у виді смерті двох молодих осіб та заподіяння тілесних ушкоджень малолітній особі, а також відомості, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема, відсутність судимості, наявність на утриманні неповнолітніх дітей.

Визнання вини та вчинення дій щодо часткового відшкодування завданої шкоди визнано місцевим судом як обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 .

Обставин, що обтяжують його покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Також враховано думку законного представника потерпілих, яка просила призначити обвинуваченому покарання у межах середнього розміру покарання, визначеного санкцією ч.4 ст.286-1 КК України.

На думку колегії суддів, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання співмірне скоєному, відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, принципам законності, індивідуалізації та справедливості, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень.

Перевіряючи доводи апелянта щодо його суворості колегія суддів виходить з того, що наведені ним у скарзі обставини хоч і знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи та місцевий суд відобразив їх у вироці, врахувавши при призначенні покарання, проте, вони не дають підстав для помякшення останнього, оскільки ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння(2,77 проміллє алкоголю в крові), сів за кермо транспортного засобу, грубо порушив Правила дорожнього руху України, виїхавши на зустрічну смугу руху та допустив непоправні наслідки у вигляді смерті двох молодих осіб та заподіяня тілесних ушкоджень малолітній особі, яка залишилась без батьків.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника обвинуваченого слід відхилити, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2022 року щодо обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 286-1 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Головуючий

Судді