Провадження № 1-кс/344/5095/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2022 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження № 0000001 від 06 січня 2021 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 212, ч. 2 ст. 209 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Прокурор звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що Слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні
№ 0000001 від 06 січня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 212, ч. 2 ст. 209 Кримінального кодексу України.
Під час розслідування даного кримінального провадження встановлено, що мешканці Івано-Франківської області за попередньою змовою з окремими жителями Донецької, Львівської та Чернівецької областей налагодили протиправну схему незаконного виготовлення, зберігання, збуту, підакцизних товарів з використанням підроблених документів, без сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) та з подальшою легалізацією (відмиванням) незаконно отриманих коштів.
Зокрема, ОСОБА_4 спільно із іншими невстановленими особами, які є жителями Івано-Франківської області, організували незаконне транспортування, зберігання та збут підакцизних товарів (тютюнових виробів) на територію Івано-Франківської області.
Транспортування необлікованої продукції та її зберігання ОСОБА_5 та іншими невстановленими особами організовано до складського приміщення, яке розташоване за адресою в АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :20:007:0055.
23-24 листопада 2022 року в ході проведення обшуку у складському приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :20:007:0055, яку орендує ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено 160 паперових коробок із вмістом підакцизних тютюнових виробів - сигарет, різних видів без акцизних марок встановленого зразка, а також, поза межами ухвали суду три частини підвісного замка (колодки), яким було замкнено ворота складського приміщення №8, коробка із 30 пачками жувальними гумками «орбіт вайт фреш» в прозорій поліетиленовій упаковці та коробка із 30 пачками жувальними гумками «орбіт, солодка м`ята» в прозорій поліетиленовій упаковці, поліетиленовий пакет із салфетками всередині, на яких залученим спеціалістом у ході обшуку виявлені папілярні сліди пальців рук, дві матерчасті рукавиці (пара) та дві матерчисті рукавиці прорезинені на долонях (пара), на яких могли залишитись сліди ДНК осіб, котрі перебували у приміщенні.
Прокурор у судове засідання не з`явився, проте надав до суду клопотання, в якому просить розгляд клопотання проводити без участі прокурора, підтримує вимоги клопотання у повному обсязі, просить клопотання задовольнити.
На підставі досліджених матеріалів слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Частина перша статті 131 Кримінального процесуального кодексу України встановлює, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно пункту 7 частини другої статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Частина перша статті 170 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно частини другої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності з вимогами абзацу першого частини третьої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною першою статті 98 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У відповідності з положеннями частини п`ятої статті 171 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Встановлено, що прокурор звернувся з вказаним клопотанням, що відповідає вимогам статті 171 Кримінального процесуального кодексу України, та у строк, встановлений частиною п`ятою статті 171 Кримінального процесуального кодексу України.
Стороною кримінального провадження, який звернувся з клопотанням, поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що вказані у клопотанні речі можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, тобто відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 Кримінального процесуального кодексу України.
Отже, на підставі вищенаведеного та враховуючи наявність правових підстав для задоволення клопотання, з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки незастосування накладення арешту може призвести до наслідків, визначених частиною одинадцятою статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, таких як його можливе приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого майна, існує сукупність підстав вважати, що вони в подальшому можуть мати доказове значення під час досудового розслідування та могли зберегти на собі сліди злочину або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, керуючись засадами розумності та співмірності, вважаю, що клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно у складському приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , володільцем (орендарем) якого є ОСОБА_5 , а саме:
- три частини підвісного замка (колодки), яким було замкнено ворота складського приміщення з номером 8;
- коробку із 30 пачками жувальними гумками «орбіт вайт фреш» в прозорій поліетиленовій упаковці та коробку із 30 пачками жувальними гумками «орбіт, солодка м`ята» в прозорій поліетиленовій упаковці;
- поліетиленовий пакет із салфетками всередині;
- дві матерчасті рукавиці (пара) та дві матерчисті рукавиці прорезинені на долонях (пара).
Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1