Справа № 953/1709/23
н/п 1-кс/953/1865/23
УХВАЛА
"09" березня 2023 р. м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчої судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
08 березня 2023 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке вилучене у ОСОБА_4 в ході огляду місця події від 07.03.2023 за адресою: м. Харків, пров. Новошишківський 4, а саме частини алюмінієвого вікна в кількості 54 шт.
Прокурор вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 27.02.2023 до ХРУП №1 ГУ Національної поліції в Харківській області надійшла заява про те, що у період з грудня 2022 по 25.02.2023 перебуваючи за адресою: м.Харків вул.. Зоряна 4 А, невстановлена особа, діючи таємно, в умовах воєнного стану, вчинила крадіжку вікон з будівлі, які належали ОСОБА_5 , чим останньому спричинено матеріальні збитки.
Прокурор вказує, що в ході огляду місця події, який був проведений 07.03.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 14.00 по 14.30 у громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено та вилучено частини алюмінієвого вікна в кількості 54 шт.
Прокурор зазначає, що вилучені в ході огляду предмети мають по даному кримінальному провадженню значення речового доказу і відповідають критеріям ст.. 98 КПК України.
Також, прокурор вказує, що враховуючи вищевикладене, з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також враховуючи, що всі вилучені предмети зберегли сліди кримінального правопорушення та інші дані, що мають значення для кримінального провадження, тому виникла необхідність в накладенні арешту на вилучені в ході огляду місця події у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 речі.
Прокурор Київської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, електронним шляхом направив заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі та просив його задовольнити.
Власник майна в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання клопотання був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. В матеріалах справи міститься заява потерпілого ОСОБА_5 , в якій він просить розгляд клопотання про арешт майна провести за його відсутності, клопотання підтримує та просить задовольнити.
Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України слідча суддя вважає за можливе розглянути клопотання за відсутністю прокурора та власника майна.
Слідча суддя, дослідивши додані до клопотання документи, якими прокурор обґрунтовує свою вимогу, встановила наступне.
Згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан. Відповідно до Указу Президента України № 58/2023 від 06.02.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» (затверджений Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.
Відповідно до положень ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Згідно з даними, які містяться в протоколі огляду місця події від 07.02.2023, за адресою: м.Харків вул. Новошишківська 4, було виявлено та вилучено частини алюмінієвого вікна в кількості 54 шт.
08.03.2023 до Київського районного суду м. Харкова через канцелярію суду надійшло клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту на майно.
Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, у зв`язку з чим слідча суддя вважає, що процесуальний строк на подання вказаного клопотання не пропущений, тому вважає за можливе, розглянути клопотання по суті.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Згідно з п.2 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому Кримінально процесуальним Кодексом України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (ч.1 ст.170 КПК України).
При розгляді клопотання про арешт майна встановлюються такі обставини:
- правова підстава для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України;
- наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.3,4 статті 170 КПК України).
Щодо правової підстави арешту майна слідчий суддя зазначає наступне.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
- збереження речових доказів;
- спеціальної конфіскації;
- конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України) арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження (абз.2 ч.1 ст.170 КПК України).
Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч.1 ст.98 КПК України).
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження (абз.2 ч.1 ст.170 КПК України).
Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, за ознаками частиною 4 статті 185 КК України внесені до ЄРДР 28.02.2023 за фактом того, що 27.02.2023 до ХРУП №1 ГУ Національної поліції в Харківській області надійшла заява про те, що у період з грудня 2022 по 25.02.2023 перебуваючи за адресою: м.Харків вул.. Зоряна 4 А, невстановлена особа, діючи таємно, в умовах воєнного стану, вчинила крадіжку вікон з будівлі, які належали ОСОБА_5 , чим останньому спричинено матеріальні збитки.
Згідно з даними, які містяться в протоколі огляду місця події від 07.02.2023, оглядом встановлено: місцем проведення огляду місця події є територія біля приватного будинку за адресою: м.Харків вул. Новошишківська 4. В ході огляду місця події, у громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено та вилучено частини алюмінієвого вікна в кількості 54 шт.
Згідно з ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Таким чином, вирішуючи питання щодо обмеження права власності особи під час кримінального провадження, суду слід керуватись нормами Кримінального процесуального законодавства України, які безпосередньо регулюють питання можливого обмеження права власності.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, розпоряджатися чи користуватися ним.
Прокурор в клопотанні вказує на таку підставу для накладення арешту на майно як збереження речових доказів та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Тому слідча суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про необхідність накладення арешту на вказане вище вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки незастосування арешту вказаного майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, може привести до його зникнення, або настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчою суддею не встановлено. Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчої судді не виникає.
Слідча суддя вважає, що передача вищезазначеного вилученого майна на відповідальне зберігання власнику або володільцю з попередженням про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України, забезпечить їх належної схоронності від таких випадків як крадіжка, пошкодження, знищення, інших негативних обставин, які не залежать від волі особи, якій він буде наданий на зберігання.
Як вище зазначалося, положення кримінального процесуального закону зобов`язує слідчого суддю встановити наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, лише під час розгляду клопотання про арешт майна з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Разом з цим, в межах розгляду даного клопотання встановлено, що підозра у даному кримінальному проваджені будь-якій особі не повідомлена, підставою арешту майна прокурор зазначає саме збереження речових доказів. Метою - запобігання можливості майна приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження (абз.2 ч.1 ст.170 КПК України).
З огляду на зазначене, вилучене майно під час огляду місця події, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не буде досягнута мета застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Крім того, одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто «остаточності» рішення суду у спірних правовідносинах.
В межах розгляду даного клопотання, слідчою суддею не встановлено допущення органами досудового розслідування істотних порушень прав людини і основоположних свобод, які б давали підстави для відмови у накладені арешту на вилучене майно під час огляду.
Слідча суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
При цьому слідча суддя звертає увагу на те, що власники або володільці майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково (ч.1 ст.174 КПК).
Крім того, слідча суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні цього заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
Керуючись 98, 131, 132, 170 - 175, 309, 369-372 КПК України, суд, -
Накласти арешт на майно, вилучене у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час огляду 07.03.2023 07.03.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме частини алюмінієвого вікна в кількості 54 шт - шляхом заборони розпорядження та відчуження - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.
Передати арештоване майно на відповідальне зберігання його власнику- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з покладенням на неї обов`язку забезпечити зберігання вказаного майна - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.
Попередити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1