Справа № 729/584/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/570/22
Категорія - ч.1 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №000021 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не одружений, не працює, раніше судимий 30.06.2022 вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік; на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

засуджений за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання, визначене за цим вироком у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, та за вироком Бобровицького районного суду від 30.06.2022 у виді обмеження волі строком на 1 рік, із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, на підставі ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, які виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили не обирався. Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 07.02.2022 близько 13.40 год., ОСОБА_8 , знаходячись у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , з мотиву неприязних відносин, у ході раптово виниклого конфлікту, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій, завдав кулаком правої руки два удари в область голови ОСОБА_9 , та один удар дерев`яною шваброю в область обличчя ОСОБА_9 , чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження.

Не погодившись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок місцевого суду та призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в сумі 850 грн. Вирок Бобровицького районного суду від 30.06.2022, яким ОСОБА_8 призначено покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік, із звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, на підставі ст.75 КК України - виконувати самостійно. Зазначив, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 остаточного покарання у відповідності до положень ч.4 ст.70 КК України.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, за який його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює; обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття; відсутність обставин, які обтяжують покарання; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення йому покарання саме у виді штрафу, з чим погоджується і колегія суддів.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність є слушними, з огляду на таке.

Як убачається із матеріалів справи, вироком Бобровицького районного суду від 30.06.2022 ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Інкримінований ОСОБА_8 кримінальний проступок, останній вчинив 07 лютого 2022 року, тобто до ухвалення вироку Бобровицького районного суду від 30.06.2022.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.36 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики в порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи у такій спосіб судову практику на однакове застосування норм права.

Згідно з ч.6 ст.13 вищевказаного Закону, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами

при застосуванні таких норм права.

Так, у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 15.02.2021 (справа №760/26543/17) викладено висновок, згідно з яким, якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч.4 ст.70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно.

Враховуючи, що попередній вирок Бобровицького районного суду від 30.06.2022 щодо ОСОБА_8 набрав законної сили, а покарання у виді штрафу, призначене обвинуваченому за оскаржуваним вироком, є покаранням, яке належить відбувати реально (сплатити штраф), суд першої інстанції помилково застосував положення ч.4 ст.70 КК України, оскільки в даному випадку обидва вироки підлягають самостійному виконанню.

Відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок місцевого суду зміні у частині призначеного ОСОБА_8 покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2022 року щодо ОСОБА_8 змінити, у частині призначеного покарання.

ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 30 червня 2022 року щодо ОСОБА_8 - виконувати самостійно.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4