Справа № 215/3444/20
УХВАЛА

07 лютого 2023 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000394 відносно ОСОБА_4 , 1987 р.н., за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 щодо незаконного придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу у великих розмірах, вчиненого повторно.

У судовому засіданні прокурором заявлено письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, посилаючись на необхідність завершення судового розгляду, негативні характеризуючи данні щодо особи обвинуваченого, відсутність постійного місця проживання, порушення умов застосованого раніше запобіжного заходу, тяжкість і корисливий характер злочину, суворість покарання, вчинення злочину під час іспитового строку, відсутність міцних соціальних зв`язків і джерела доходу, через продовження існування ризиків вчинення нового злочину і ухилення від суду .

Обвинувачений в судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора, вказав про те, що має місце проживання, а також обвинувачення є надуманим і недоведеним. Тому просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник підтримав клопотання обвинуваченого і просив відхилити клопотання прокурора як безпідставне.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд прийшов до такого висновку.

Згідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Водночас, суд враховує практику ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р., згідно якої суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а також у справі «Летелье проти Франції» від 26 червня 1991 р., згідно якої особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд вважає що застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися і є актуальними.

Так, як і раніше ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого корисливого злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, не працює і не має постійного джерела доходу, офіційно неодружений, міцних соціальних зв`язків не має, тому наявний ризик вчинення нового злочину з метою відшукання коштів для існування. Крім того, суд відмічає, що дана категорія злочину викливає значний суспільний інтерес у суспільстві, за його вчинення законом передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, в т.ч. до покарання зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, щодо нього судом раніше було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, постійного місця проживання не має, що свідчить про ризик ухилитися від явки до суду і перешкоджати кримінальному провадження іншим чином з метою уникнення від відповідальності.

Доводи обвинуваченого, в т.ч. щодо наявності житла, не підтверджуються матеріалами справи , тому судом відхиляються. Також слід зазначити, що перевірка достатності і допустимості доказів здійснюється судом в нарадчій кімнаті за результатами судового розгляду провадження.

Враховуючи наведені вище обставини в своїй сукупності, інтереси правосуддя, в т.ч. необхідність допиту обвинуваченого , та зважаючи на значні вимоги публічного інтересу до даної справи, які з урахуванням презумпції невинуватості виправдовують відступ від принципу поваги до особистої свободи, суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою ще на 60 днів .

Керуючись ст.ст.177, 199, 183, 184, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів до 06 квітня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту проголошення .

СУДДЯ