ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2615/22 Справа № 205/2832/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2022 року, якою відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженому ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2022 року було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Як встановлено судом, ОСОБА_8 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2020 року за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ст.ст.70,71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Станом на 01 липня 2022 року засуджений відбув більше 2/3 строку покарання.
ОСОБА_8 раніше був неодноразово судимий за умисні злочини, при цьому належних висновків для себе не зробив, свою правову поведінку і відношення до суспільства не змінював, і, будучи засудженим за вчинення тяжкого злочину з іспитовим строком, маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив нові умисні злочини, за які на даний час і відбуває покарання.
Відповідно до характеристики та матеріалів особової справи, ОСОБА_8 за час відбування покарання характеризується позитивно, працевлаштований робітником господарчої обслуги, при цьому за весь період відбування покарання у виді позбавлення волі мав лише 1 дисциплінарне заохочення і 1 стягнення.
Суд, оцінивши у сукупності всі дані, які слугують чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, дійшов висновку про те, що процес виправлення ОСОБА_8 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення не можливе в інших умовах без ізоляції від суспільства.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Засуджений в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2022 року, якою відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженому ОСОБА_8 - скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно нього ст. 81 КК України, мотивуючи свої вимоги тим, що за час відбування покарання, носячи мішки по 50 кг., набув хворобу, яка потребує оперативного втручання хірурга грижу, вказує на те, що потребує відповідного бандажу, якого навіть немає можливості попросити, оскільки племінниця засудженого знаходить у Празі. Після умовно-дострокового звільнення, має можливість проживати в трикімнатній квартирі по АДРЕСА_1 , куди його можуть впустити як біженця з іншого міста.
Окрім цього, засуджений вказує на необхідність призначити йому захисника, оскільки засуджений потребує правової допомоги при розгляді його апеляційної скарги.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Захисник засудженого апеляційну скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні.
Прокурор проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Як вбачається із матеріалів особової справи, ОСОБА_8 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2020 року за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. ст. 70,71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Станом на 01 липня 2022 року засуджений відбув більше 2/3 строку покарання.
Відповідно до характеристики, ОСОБА_8 за час відбування покарання характеризується позитивно, працевлаштований робітником господарчої обслуги, при цьому за весь період відбування покарання у виді позбавлення волі мав лише 1 дисциплінарне заохочення і 1 стягнення.
З огляду на викладене, аналізуючи поведінку засудженого, колегія суддів дійшла висновку про те, що засуджений сумлінною поведінкою не довів своє виправлення та готовність до соціальної адаптації у суспільстві, а відтак і не довів, що заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Зокрема, про недосягнення засудженим мети покарання та виправлення свідчить його пасивна поведінка за час відбування покарання. Так, ОСОБА_8 за час відбування покарання хоча і характеризується позитивно, працевлаштований робітником господарчої обслуги, однак, при цьому за весь період відбування покарання у виді позбавлення волі мав лише 1 дисциплінарне заохочення. Поміж іншого, мав 1 стягнення. Також, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 раніше був неодноразово судимий за умисні злочини, при цьому належних висновків для себе не зробив, свою правову поведінку і відношення до суспільства не змінював, і, будучи засудженим за вчинення тяжкого злочину з іспитовим строком, маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив нові умисні злочини, за які на даний час і відбуває покарання.
Доводи засудженого про те, що за час відбування покарання, носячи мішки по 50 кг., набув хворобу, яка потребує оперативного втручання хірурга грижу та потребує відповідного бандажу, не є підставою для застосування положень ст. 81 КК України, якою передбачено умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засуджених, які досягли мети покарання та сумлінною поведінкою довели своє виправлення, а є підставою для звернення в установленому законом порядку із клопотання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із хворобою.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2022 року, якою відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженому ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4