Справа № 346/4351/22
Провадження № 1-кп/346/639/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, без фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів, розглянувши у спрощеному об`єднаному судовому провадженні,

обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000239, в якому ОСОБА_2 (який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 м.Коломия Івано-Франківської області; місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянин України; середня освіта; одружений; на утриманні має малолітню дитину; судимостей не має; на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває) обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України; сторонами та іншими учасниками кримінального провадження є: з боку обвинувачення - прокурорка: ОСОБА_3 , з боку захисту обвинувачений ОСОБА_2 , його захисник: ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 ,

обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000240, в якому той самий ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України; сторонами та іншими учасниками кримінального провадження є: з боку обвинувачення - прокурорка: ОСОБА_3 , з боку захисту обвинувачений ОСОБА_2 , його захисник: ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

Щодо обвинувачення.

1. 25 вересня 2022 року, близько 22 години, ОСОБА_2 , перебуваючи у АДРЕСА_2 , де на ґрунті неприязних відносин, вчинив словесний конфлікт із ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_3 ). В ході даного конфлікту, ОСОБА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання щодо здоров`я потерпілого ОСОБА_5 , наніс один удар кулаком правої руки в обличчя останньому, в результаті чого завдав фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.

На цьому протиправні дії ОСОБА_2 не закінчились. Продовжуючи свої злочинні дії, близько 22:30 години 25 вересня 2022 року, перебуваючи у місті Коломия, по вулиці Січових Стрільців, ОСОБА_2 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання щодо здоров`я потерпілого, в присутності працівників групи реагування патрульної поліції Коломийського РВП ГУНП в Івано Франківській області, наніс один удар головою в ділянку голови потерпілому ОСОБА_5 . У результаті таких дій ОСОБА_2 умисно завдав побоїв ОСОБА_5 , які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив умисні дії, які виразились в умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений частиною 1 статті 126 КК України.

Суд вважає доведеним вказане формулювання обвинувачення, оскільки його зміст добровільно та свідомо визнав обвинувачений ОСОБА_2 , згоден із цими обставинами, які були встановлені під час дізнання та не оспорює їх, про що подав письмову заяву.

І тому суд вважає, що вказане діяння, у вчиненні якого ОСОБА_2 звинувачує прокурор, дійсно мало місце, і це діяння дійсно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України. І з цих же мотивів, та оскільки ОСОБА_2 беззаперечно та добровільно і свідомо визнав свою вину, суд вважає винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення саме його.

Таким чином, суд погоджується із стороною обвинувачення у тому, що обвинувачений ОСОБА_2 , в осудному стані, умисно, вчинив кримінальне правопорушення, яке правильно кваліфіковано прокурором за частиною 1 статті 126 КК України. І у вчиненні цього правопорушення винен саме ОСОБА_2 .

2. 25 вересня 2022 року, близько 22 години, ОСОБА_2 , перебуваючи в місті Коломия, на бульварі Лесі Українки, де на ґрунті неприязних відносин, вчинив словесний конфлікт із ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_4 ). В ході даного конфлікту, ОСОБА_2 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання щодо здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , наніс йому в обличчя один удар кулаком правої руки, від якого той втратив рівновагу та впав до бетонного покриття. Внаслідок такого падіння ОСОБА_6 зазнав удару лівої руки, що призвело до забійної рани та інфікування ділянки лівого ліктьового суглоба.

Внаслідок таких дій ОСОБА_2 , ОСОБА_6 спричинено тілесне ушкодження у вигляді інфікованої (гнійної) рани в межах задньої поверхні ділянки лівого ліктьового суглобу, що відноситься до легкого тілесного ушкодження.
Таким чином, ОСОБА_2 вчинив умисні дії, які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, що є кримінальним проступком, передбаченим частиною 1 статті 125 КК України.

Суд вважає доведеним вказане формулювання обвинувачення, оскільки його зміст добровільно та свідомо визнав обвинувачений ОСОБА_2 , згоден із цими обставинами, які були встановлені під час дізнання та не оспорює їх, про що подав письмову заяву.

І тому суд вважає, що вказане діяння, у вчиненні якого ОСОБА_2 звинувачує прокурор, дійсно мало місце, і це діяння дійсно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України. І з цих же мотивів, та оскільки ОСОБА_2 беззаперечно та добровільно і свідомо визнав свою вину, суд вважає винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення саме його.

Таким чином, суд погоджується із стороною обвинувачення у тому, що обвинувачений ОСОБА_2 , в осудному стані, умисно, вчинив кримінальне правопорушення, яке правильно кваліфіковано прокурором за частиною 1 статті 125 КК України. І у вчиненні цього правопорушення винен саме ОСОБА_2 .

Отже, ОСОБА_2 винний у вчиненні двох кримінальних правопорушень у вигляді кримінальних проступків, що передбачені частиною 1 статті 126 КК України та частиною 1 статті 125 КК України.

Щодо покарання.

Обставин, які б виключали кримінальну протиправність діяння ОСОБА_2 або звільняли його від кримінальної відповідальності чи від покарання, за жоден із проступків, судом не встановлено, а тому ОСОБА_2 підлягає покаранню за кожен вчинений ним кримінальний проступок.

Суд погоджується із прокурором у тому, що обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_2 за кожен вчинений ним проступок та передбачена пунктом 13 частини 1 статті 67 КК України, є вчинення ним обох проступків у стані алкогольного сп`яніння. Але разом з цим, має місце і обставина, яка на підставі пункту 1 частини 1 статті 66 КК України відноситься до обставин, яка пом`якшує його покарання за кожен вчинений ним проступок, зокрема: щире каяття обвинуваченого щодо вчинення ним обох кримінальних проступків.

Положеннями статті 50 КК України передбачено, і суд враховує, що: покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого (частина 1); покарання має на меті не тільки кару і виправлення засуджених, а й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (частина 2); покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (частина 3).

Разом з цим суд застосовує і положення статті 65 КК України за якими: суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК; 2) відповідно до положень Загальної частини КК; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (частина 1); особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (частина 2); підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу (частина 3); більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини КК за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень (частина 4).

При цьому застосовуючи вказані норми кримінального права, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, щодо правильного їх застосування, викладений ним у постанові від 26.06.2018 року у справі № 570/3743/15-к, в якій зазначається, що покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тож вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_2 покарання за кожне з вчинених ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 126 та частиною 1 статті 125 КК України, суд виходить з наступного:

- суд враховує, що санкція частини 1 статті 126 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до 200 годин, або виправні роботи на строк до 1 року;

- суд враховує, що санкція частини 1 статті 125 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до 200 годин, або виправні роботи на строк до 1 року;

- суд враховує положення Загальної частини КК України, які є застосовними для призначення покарання ОСОБА_2 у цій справі, в тому числі й частину 2 статті 53 КК, за якою розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- суд враховує конкретні обставини (що вказані у формулюванні кожного пред`явленого йому обвинувачення), за яких ОСОБА_2 вчинив кожне кримінальне правопорушення, які за ступенем тяжкості, в силу положень частини 2 статті 12 КК України, являються кримінальними проступками та кваліфікуються за частиною 1 статті 126 та частиною 1 статті 125 КК України;

- суд враховує, що ОСОБА_2 вчинив кожне з вказаних кримінальних правопорушень умисно, тобто з прямим умислом, і наслідком його діянь було порушення права кожного потерпілого на фізичну недоторканість. Разом з цим, він визнав свою вину у вчиненні обох кримінальних проступків добровільно;

- суд враховує, що обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_2 за кожен вчинений ним проступок та передбачена пунктом 13 частини 1 статті 67 КК України, є вчинення ним обох проступків у стані алкогольного сп`яніння;

- але разом з цим, суд враховує, що обставиною, яка на підставі пункту 1 частини 1 статті 66 КК України відноситься до обставин, які пом`якшують покарання, є щире каяття ОСОБА_2 у вчиненні ним кожного кримінального проступку;

- ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 м.Коломия Івано-Франківської області; місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянин України; середня освіта; одружений; на утриманні має малолітню дитину; судимостей не має; на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває.

Таким чином, з урахуванням викладених судом обставин, які він застосовує у їх сукупності для призначення ОСОБА_2 покарання, суд вважає, що:

- за вчинений ОСОБА_2 кримінальний проступок, передбачений частиною 1 статті 126 КК України, з урахуванням частини 2 статті 53 КК України, йому слід призначити основне покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що (на підставі п.5 підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України) складає 510 гривень, оскільки 1 неоподатковуваний мінімум доходів громадян складає 17 гривень, а 30 - саме 510 гривень);

- за вчинений ОСОБА_2 кримінальний проступок, передбачений частиною 1 статті 125 КК України, з урахуванням частини 2 статті 53 КК України, йому також слід призначити основне покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 гривень.

Разом з цим, оскільки ОСОБА_2 вчинив два кримінальні проступки, тобто має місце сукупність кримінальних правопорушень, суд застосовує положення частини 1 статті 70 КК України за якими, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

При цьому застосовуючи вказану норму кримінального закону, суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України щодо її застосування, які не втратили своєї актуальності та вказані у пункті 21 постанови від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання". Зокрема про те, що однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статті) КК України.

Отже, оскільки суд призначив ОСОБА_2 за кожне вчинене ним кримінальне правопорушення однакові за видом і розміром основні покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що складає 510 гривень), і кожне покарання призначене судом не у максимальних межах санкцій частини 1 статті 126 та частини 1 статті 125 КК України, остаточне покарання ОСОБА_2 слід визначити шляхом складання призначених йому покарань.

І зважаючи на те, що ОСОБА_2 подав заяву в якій зазначив, що має можливість оплатити штраф у випадку призначення йому судом такого покарання в межах санкції частини 1 статті 126 та частини 1 статті 125 КК України, тобто зважаючи на його майновий стан, а також з урахуванням особи винного, обставин, що обтяжують та пом`якшують його покарання, вчинення ОСОБА_2 двох кримінальних проступків умисно, та їх наслідки, суд вважає, що призначення йому остаточного покарання шляхом часткового складання призначених йому за кожен вчинений проступок штрафів (30+15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 45 мінімумів), загальний розмір яких складе 765 гривень буде необхідним і достатнім покаранням, для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд врахував положення частини 2 статті 70 КК України за якими, при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання.

Отже, зважаючи на все вище викладене, суд призначає ОСОБА_2 остаточне покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 126 та частиною 1 статті 125 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 765 гривень, шляхом часткового складання призначених покарань.

Щодо інших питань, які вирішуються судом при постановленні вироку.

Зважаючи на матеріали судового провадження, підстави для вирішення судом інших питань, передбачених статтями 368 та 374 КПК України, відсутні.

Таким чином, на підставі всього викладеного і керуючись статтями 1-33,36,37,42,45-52,55,61-62,75-110,113-129,170-211,290-293,302,318-371,373-77,381,382,392-395,532 КПК України, суд

у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України.

Призначити ОСОБА_2 , за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КК України основне покарання у виді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України.

Призначити ОСОБА_2 , за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 125 КК України основне покарання у виді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.

За сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_2 за вчинені ним кримінальні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 126 та частиною 1 статті 125 КК України, остаточне покарання у вигляді штрафу у розмірі 765 (сімсот шістдесят п`ять) гривень.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених частиною 1 статтею 394 КПК України, шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку надіслати всім учасникам судового провадження.

Учасники судового провадження, також, мають право отримати копію вироку в Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області.

Суддя ОСОБА_1