ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/412/22 Справа № 711/5214/22 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційні скарги представника власника майна ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 та власника майна ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 жовтня 2022 рокупро накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000761, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 червня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365-2 КК України,-
в с т а н о в и в :

18 жовтня 2022 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси звернувся прокурор відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_10 із клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні№ 0000761 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365-2 КК України.
В обґрунтування клопотання вказує, що слідчим управлінням ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000761,відомості про яке внесені до ЄРДР 23 червня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365-2 КК України.
З метою збереження речових доказів та виконання цілей кримінального провадження прокурор просив накласти арешт шляхом заборони розпорядження (відчуження будь-яким способом) на земельну ділянку за кадастровим номером :05:001:0373, площею 0,03 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_9 .
Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 жовтня 2022 року клопотання прокурора задоволено та накладено арешт шляхом заборони розпорядження (відчуження будь-яким способом) на земельну ділянку за кадастровим номером :05:001:0373, площею 0,03 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_9 РНОКПП НОМЕР_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08).
Слідчий суддя обґрунтував своє рішення тим, що відповідно до розумної підозри є підстави вважати, що майно, яке підлягає арешту, є об`єктом кримінально-протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження.
Окрім цього зазначає, що постановою слідчого від 5 травня 2021 року у кримінальному провадженні вищевказану земельну ділянку визнано речовим доказом.
Також вказує на те, що під час розгляду клопотання встановлено, що сторона обвинувачення вже двічі зверталась з аналогічним клопотанням до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси, а саме 20.05.2021 (справа № 711/3193/21) та 07.09.2022 (справа №711/4410/22), проте в задоволенні клопотання було відмовлено.
Так, ухвалою слідчого судді від 14.06.2021 (справа № 711/3193/21) було відмовлено в задоволенні клопотання, оскільки прокурором, не була доведена слідчому судді необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, про який ідеться у клопотанні.
Ухвалою слідчого судді від 29.09.2022 (справа № 711/4410/22) було відмовлено в задоволенні клопотання, оскільки, зокрема, адреса місцезнаходження земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0373 площею 0,03 га, містила розбіжності із зазначеною адресою в клопотанні і з адресою зазначеною в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Слідчий суддя зазначає, що в судовому засіданні у справі № 711/3193/21 був присутній представник власника майна ОСОБА_11 , адвокат, який повідомив, що земельна ділянка купувалася, щоб нею володіти, тому ніхто не збирається її продавати, однак, в подальшому, відбулося її відчуження, після чого прокурор в провадженні знову звернувся із клопотанням про накладення арешту, однак клопотання містило певні недоліки, що і стало причиною відмови у його задоволенні.
Таким чином, враховуючи вищевказані обставини, а саме неодноразовий перепродаж земельної ділянки; прийнявши до уваги думку прокурора про можливу причетність нових власників землі до кримінального провадження, з метою збереження речового доказу та виконання цілей кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про можливість задоволення клопотання прокурора.
В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 , не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, 1 листопада 2022 року подав апеляційну скаргу, в якій вважаючи її незаконною, необґрунтованою, прийнятою без належного з`ясування усіх фактичних обставин справи, з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 жовтня 2022 року скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_10 про накладення арешту на майно, а саме земельну ділянку за кадастровим номером :05:001:0373, площею 0,03 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_9 шляхом заборони розпорядження (відчуження будь-яким способом) відмовити.
Адвокат ОСОБА_8 , зокрема, вказує що оскаржувана ухвала взагалі не містить обґрунтування за якими саме критеріями ч.1 ст.98 КПК України слідчий суддя дійшов висновку про те, що дана земельна ділянка є або може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, окрім того, що вона має відношення до вказаного кримінального провадження та начебто була предметом заволодіння. Вважає, що вказана земельна ділянка не є предметом кримінального правопорушення, не набута протиправним шляхом, не є речовим доказом та не містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а, відтак, на його думку відсутні підстави для накладення арешту на таке майно з підстав, встановлених ч.3 ст.170 КПК України.
В апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_9 також 2 листопада 2022 року подав апеляційну скаргу, в якій не погоджуючись з прийнятим слідчим суддею рішенням, вважаючи його незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте у невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та нормам чинного кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_10 про накладення арешту на нерухоме майно відмовити.
Мотивуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_9 зазначає, що слідчим суддею не було враховано відсутність підстав для накладення арешту на майно, оскільки прокурором не була доведена, а слідчим суддею не встановлена необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, про який йдеться у клопотанні. Також вважає безпідставними і посилання слідчого судді щодо не встановлення негативних наслідків від застосування арешту. Зазначає, що об`єктивних підстав вважати, що зазначене майно є доказом злочину і відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та віднесено саме до знаряддя вчинення кримінального правопорушення або ж містить ознаки вчинення кримінального правопорушення, або ж сліди кримінального правопорушення, немає. Наголошує на тому, що накладення арешту призведе до порушення його законних прав та інтересів, як власника майна, на невизначений термін, що повністю унеможливлює реалізацію таких прав та призведе до незаконного позбавлення особи основних прав і свобод, гарантованих Конституцією, що є неприпустимим.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності.
За вимогами ст.16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно з положеннями ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст.94, 132, 173 КПК повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Як вбачається з матеріалів провадження, СУ ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000761 від 23.06.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365-2 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_12 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_13 , службовими особами Уманської міської ради та іншими невстановленими особами, у період часу з 2013 - 2015 роки, діючи умисно, з корисливих мотивів, бажаючи заволодіти чужим майном, яке перебувало у власності територіальної громади м. Умань, не маючи ніяких правових підстав та законних повноважень, без відповідних рішень виконавчого комітету Уманської міської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації про встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, використовуючи завідомо підроблену заяву від 18.05.2015 на викуп земельної ділянки від імені ОСОБА_14 , зареєстрували право на приватизацію земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що з такою заявою сама ОСОБА_14 не зверталася, а земля перебувала лише у її користуванні.
В подальшому ОСОБА_12 діючи за попередньою змовою із службовими особами Уманської міської ради, шляхом обману постійної комісії з регулювання земельних відносин, природного та навколишнього середовища Уманської міської ради, домоглися отримання погодження та в подальшому отримали дозвіл на приватизацію вказаної земельної ділянки, яку по попередній домовленості між собою, використовуючи довірливі відносини ОСОБА_14 реалізували за грошові кошти в сумі 60 тис. дол. США на користь замовника ОСОБА_15 , чим здійснили вибуття нерухомого майна, яке перебувало у власності територіальної громади м. Умань та завдали збитків громаді в особливо великих розмірах.
Постановою слідчого у кримінальному провадженні від 5 травня 2021 року вказану земельну ділянку визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000761.
Вирішуючи питання про накладення арешту на вищевказане майно, слідчий суддя, відповідно до ч.1 ст.170 КПК України обґрунтував сукупність підстав та розумних підозр вважати, що це майно відповідає критеріям, визначеним у статті 98 КПК України.
З огляду на положення ч.1,3 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у статті 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Враховуючи те, що у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що майно, на яке прокурор просив накласти арешт, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, гроші, набуті кримінально протиправним шляхом, та яке може бути відчужене, приховане чи знищене, що може негативно вплинути на дослідження усіх обставин кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення вказаного клопотання та накладення арешту на вказане майно.
Окрім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника та користувача майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність того чи іншого майна до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідно до ст.170 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини кримінального провадження, беручи до уваги, що обмеження права власності є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, є правові підстави для арешту майна, тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.
Враховуючи викладене, твердження апелянтів про безпідставність накладення арешту на майно є необґрунтованими, а ухвала слідчого судді є законною і підстави для її скасування відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173,376, 404, 405, 407,419, 422 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційні скарги представника власника майна ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 та власника майна ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 жовтня 2022 рокупро накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000761за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365-2 КК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4