Справа № 484/2104/22
Провадження № 1-кп/484/295/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.11.2022 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за обвинувальним актом, складеним за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 000719 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. с. Чудель Сарненського району Рівненської області, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до наказу № 271 (по стройовій частині) від 31.10.201 8 командира військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_3 призначено на посаду курсанта відповідної спеціальності, зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та поставлено на всі види забезпечення, з присвоєнням первинного військового звання «солдат». Згідно цього ж наказу, ОСОБА_3 вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 7 (по стройовій частині) від 09.01.2019 , у зв`язку з призначенням наказом № 158-РС (по особовому складу) від 18.12.2018 командувача Сухопутних військ Збройних Сил України на посаду старшого навідника 2 артилерійського взводу 6 артилерійської батареї 2 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_3 виключено зі списків військової частини НОМЕР_2 , всіх видів забезпечення та направлено для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

В подальшому, на підставі наказу № 8 (по стройовій частині) від 11.01.2019 командира військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_3 , продовжуючи військову службу в умовах особливого періоду, був зарахованим до списків особового складу вказаної військової частини, поставлений на всі види забезпечення та вважався таким, що з 11.01.2019 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Будучи військовослужбовцем, ОСОБА_3 був зобов`язаний дотримуватися вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, ОСОБА_3 вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби.

Так, о 08:30 год. 17.07.2019, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді старшого навідника 2 артилерійського взводу 6 артилерійської батареї 2 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , всупереч вищезазначених вимог закону, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно перебував поза її межами, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби, до 16.06.2022.

16.06.2021 о 11:00 год. солдат ОСОБА_3 добровільно прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, та заявив про себе як про дійсного військовослужбовця військової служби за контрактом та вчинений ним злочин.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ніяких фактичних обставин не оспорював. У скоєному щиро кається, шкодує про вчинене.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши обставини справи та надані прокурором документи: витяг з ЄРДР за № 0000719 від 14.07.2020, матеріали службового розслідування щодо військовослужбовця ОСОБА_5 та матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, а його дії суд кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості злочину, який є тяжким, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який за місцем служби характеризується негативно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Як обставини, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуюче викладене, тяжкість скоєного кримінального злочину, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 407 КК України, у виді позбавлення волі.

Разом з тим, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України.

Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає, запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_6