ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/493/23 Номер провадження 11-сс/814/454/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника третьої особи, щодо майна

якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , в інтересах ФОП « ОСОБА_9 », на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 19 січня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою в об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2022 року за №0000399, поновлено процесуальний строк звернення з клопотанням про накладення арешту на майно.

Накладено арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування на майно: необроблену деревину породи «дуб» у кількості 64 колод (з яких 22 колоди, довжиною від 309 до 327 см, а саме 1 колода класу «В», 7 колод класу «С» та 14 колод класу «D»; 42 колоди, довжиною від 204 до 222 см, а саме 15 колод класу «С» і 27 колод класу «D»); товарно-транспортну накладну (ЛІС) серії ПЛБ №800756 ГЛ від 31 жовтня 2022 року.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено: те, що зазначені вище матеріальні об`єкти мають значення для забезпечення даного кримінального провадження; існування розумних підозр уважати, що це майно є доказом злочину та наявності достатніх підстав уважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, пославшись на врахування наслідків арешту майна, розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , в інтересах ФОП « ОСОБА_9 », просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 19 січня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя: не врахував те, що в матеріалах справи відсутні докази незаконної порубки деревини, відповідності її критеріям, установленим для речових доказів, та обґрунтування необхідності накладення арешту на неї; не дотримався вимог розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження; безпідставно розглянув клопотання прокурора без повідомлення власника майна про місце, дату й час судового засідання.

Водночас адвокат заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на те, що розгляд провадження здійснювався без власника майна та його представника, який отримав копію оскаржуваного судового рішення при ознайомленні з матеріалами справи 10 лютого 2023 року.

Відповідно до положень п.3 ч.2, ч.3 ст.395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що слідчий суддя постановив ухвалу про арешт майна без виклику третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, та її представника, а тому згідно з ч.3 ст.395 КПК України для них строк апеляційного оскарження необхідно рахувати з дня отримання ними копії оскаржуваного судового рішення. Водночас у матеріалах провадження відсутні відомості щодо направлення копії названої ухвали учасникам провадження.

10 лютого 2023 року адвокат ОСОБА_8 ознайомився з матеріалами справи та 14 лютого 2023 року подав апеляційну скаргу в інтересах ФОП « ОСОБА_9 » на вказане вище судове рішення, що підтверджується відповідною розпискою та вхідним штампом суду апеляційної інстанції (а.п.77-78, 80).

Таким чином, представник власника майна дотримався передбаченого п.3 ч.2, ч.3 ст.395 КПК України строку апеляційного оскарження, через це відсутня необхідність для вирішення питання про його поновлення.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що перед відпуском деревини фахівцем державного лісового підприємства було визначено її клас, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали судового провадження №554/493/23 й витребувані судом апеляційної інстанції матеріали №539/3032/22, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цим вимогам оскаржувана ухвала не відповідає.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти згідно з вимогами КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була би піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

У силу п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який на підставі ч.2 ст.170 КПК України допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Приписами п.п.1, 2 ч.3 ст.132 КПК України встановлено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.

За ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, виходячи з положень ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен урахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися й у клопотанні дізнавача/слідчого/прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, відповідальність за ч.1 ст.246 КК України передбачено за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

За змістом п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №17 від 10 грудня 2004 року кримінальна відповідальність за ст.246 КК України настає тільки у випадках, коли порубка дерев здійснювалася з порушенням нормативних актів, які регулюють порядок порубки дерев і чагарників, у лісах, захисних та інших лісових насадженнях (якщо при цьому заподіяно істотну шкоду), або в заповідниках чи на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах.

Тобто, обов`язковою складовою кожної з альтернативних форм об`єктивної сторони даного кримінального правопорушення є факт незаконного зрубу деревини.

Що стосується відповідальності за ст.191 КК України, то її визначено за: привласнення, розтрату чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні (ч.1 ст.191КК України); привласнення, розтрату або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем (ч.2ст.191КК України); дії, передбачені ч.ч.1, 2 ст.191 КК України, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб (ч.3 ст.191КК України); дії, передбачені ч.ч.1-3 ст.191 КК України, якщо вони вчинені у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану (ч.4 ст.191 КК України).

Таким чином, з об`єктивної сторони ст.191 КК України передбачає 3 альтернативні форми вчинення злочину: привласнення, розтрата чужого майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем.

Привласнення - це незаконне безоплатне утримання майна, ввіреного винному, або майна, яке перебуває в його віданні на законній підставі.

Розтратою ж уважається незаконне безоплатне відчуження, використання, витрачення майна, яке було ввірене винному чи перебувало в його віданні.

Заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем полягає в незаконному оберненні чужого майна на свою користь або користь третіх осіб з використанням службовою особою свого службового становища всупереч інтересам служби.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що Лубенським РВП ГУНП у Полтавській області здійснювалось досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 листопада 2022 року за №0000717, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, за фактом того, що 31 жовтня 2022 року приблизно о 18 годині 20 хвилин на блокпосту 208 км автошляху «Київ-Харків-Довжанський» у Лубенському р-ні Полтавської обл. було зупинено вантажний автомобіль «DAF», н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом «Schmitz», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який в причепі перевозив незаконно зрубану деревину твердої породи в кількості 22 колод, довжиною по 3 м, і 42 колод, довжиною по 2 м, не маючи відповідних документів на згадану деревину (а.п.199).

31 жовтня 2022 року слідчим СВ Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області проведено огляд місця події - ділянки місцевості на 208 км автошляху «Київ-Харків-Довжанський», у ході якого виявлено та вилучено автомобіль «DAF», н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом «Schmitz», н.з. НОМЕР_2 , у якому знаходилась деревина твердої породи в кількості 22 колод, довжиною по 3 м, і 42 колод, довжиною по 2 м, при цьому, з маркуванням у вигляді бирок на кожній колоді. На підтвердження підстав перевезення деревини водій ОСОБА_10 надав товарно-транспорту накладну (ЛІС) серії ПЛБ №800756 від 31 жовтня 2022 року (а.п.8-13).

01 листопада 2022 року вказані вище вилучені матеріальні об`єкти слідчим СВ Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області визнано речовими доказами в межах кримінального провадження за ч.1 ст.246 КК України, про що прийнято постанову (а.п.19).

04 листопада 2022 року слідчий суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області задовольнив клопотання слідчого СВ Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області та наклав арешт на: автомобіль «DAF», н.з. НОМЕР_1 ; напівпричіп «Schmitz», н.з. НОМЕР_2 ; деревину твердої породи в кількості 22 колод, довжиною по 3 м, і 42 колод, довжиною по 2 м; копію товарно-транспортної накладної (ЛІС) серії ПЛБ №800756 від 31 жовтня 2022 року (а.п.65-69).

11 листопада 2022 року слідчим СВ Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області із залученням спеціаліста ОСОБА_11 проведено огляд вилученої деревини та зазначено, що вона є 64 колодами породи «дуб» (з яких 22 колоди, довжиною від 309 до 327 см, а саме 1 колода класу «В», 7 колод класу «С» та 14 колод класу «D»; 42 колоди, довжиною від 204 до 222 см, а саме 15 колод класу «С» та 27 колод класу «D») (а.п.37-45).

21 листопада 2022 року першим заступником керівника Полтавської обласної прокуратури доручено проведення досудового розслідування в названому вище кримінальному провадженні Першому слідчому відділу (з дислокацією у м. Полтава) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, про що прийнято постанову, яка мотивована тим, що досудове розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні продовиться неефективно, зокрема на час прийняття рішення не витребувані табуляграми телефонних з`єднань у період вчинення кримінального правопорушення, не призначена експертиза для визначення розміру шкоди (а.п.61).

12 грудня 2022 року це кримінальне провадження об`єднане з кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2022 року за №0000399, яке розслідувалось за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, за фактом того, що група осіб з числа працівників одного з державних підприємств - лісового господарства на території Полтавської області, діючи за попередньою змовою групою осіб, займаються привласненням і розтратою державного майна шляхом зловживання своїм службовим становищем в умовах воєнного стану. Об`єднаному кримінальному провадженню присвоєно №0000399 від 17 серпня 2022 року (а.п.5).

10 січня 2023 року Полтавський апеляційний суд скасував ухвалу слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 листопада 2022 року та постановив нову ухвалу, якою відмовив у накладенні арешту на перераховане вище майно, дійшовши висновку про відсутність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаеного ч.1 ст.246 КК України (а.п.65-69).

18 січня 2023 року прокурор повторно в об`єднаному кримінальному провадженні звернувся до слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава з клопотанням про накладення арешту на: необроблену деревину породи «дуб» у кількості 64 колод (з яких 22 колоди, довжиною від 309 до 327 см, а саме 1 колода класу «В», 7 колод класу «С» та 14 колод класу «D»; 42 колоди, довжиною від 204 до 222 см, а саме 15 колод класу «С» та 27 колод класу «D»); товарно-транспортну накладну (ЛІС) серії ПЛБ №800756 ГЛ від 31 жовтня 2022 року, посилаючись на мету збереження наведених матеріальних об`єктів як речових доказів, забезпечення конфіскації майна як виду покарання та відшкодування шкоди за цивільними позовами (а.п.1-70).

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтава, задовольняючи клопотання прокурора та накладаючи арешт на майно, розглянув це клопотання формально, не проаналізував долучені до справи докази, не врахував висновки, викладені в ухвалі апеляційного суду від 10 січня 2023 року, копія повного тексту якої була наявною в матеріалах справи, не мотивував постановлене рішення, натомість обмежився лише копіюванням доводів клопотання, цитуванням норм процесуального закону й наведенням загальних формулювань безспіввідносно до обставин даної справи, що є неприйнятним.

Через відсутність належної перевірки матеріалів провадження слідчий суддя всупереч викладеним вище вимогам закону не врахував те, що орган прокуратури не обґрунтував і не надав достатніх та належних доказів обставин для застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження.

Між тим, під час апеляційного розгляду встановлено, що за змістом лісорубного квитка від №007511 ДП «Миргородське лісове господарство» в рахунок плану на 2022 рік дозволило Приміському лісництву здійснити вибіркову порубку лісу в 97 кварталі (а.п.177).

13 жовтня 2022 року ФОП « ОСОБА_9 » виграла аукціон і отримала аукціонне свідоцтво № НОМЕР_3 з продажу необробленої деревини, на підставі якого 13 жовтня 2022 року між ДП «Миргородське лісове господарство» та ФОП « ОСОБА_9 » укладено договір №573-А/Л купівлі-продажу необробленої деревини породи «дуб» класу «D», об`ємом 18 м3 (а.п.51-56).

Відповідно ж до товарно-транспортної накладної (ЛІС) серії ПЛБ № 800756 від 31 жовтня 2022 року (яку надав водій ОСОБА_10 поліції при його зупинці на автомобілі «DAF», н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом «Schmitz», н.з. НОМЕР_2 ) та платіжного доручення №28 ДП «Миргородське лісове господарство» на оплатній основі відпущено ФОП « ОСОБА_9 » 64 колоди зазначеної вище деревини породи «дуб», об`ємом 17, 752 м3. Також у накладній визначено дані щодо транспортних засобів, за допомогою яких ця деревина підлягає транспортуванню - автомобіль «DAF», н.з. НОМЕР_1 , і напівпричіп «Schmitz», н.з. НОМЕР_2 .

Наведені вище обставини узгоджуються з повідомленими свідком ОСОБА_12 (помічником лісничого ДП «Миргородське лісове господарство») обставинами, який підтвердив те, що із середини жовтня 2022 року в 97 кварталі здійнювалась планова вибірково-санітарна рубка деревини. 31 жовтня 2022 року він набивав бирки на придбані на аукціоні ФОП « ОСОБА_9 » колоди деревини та заносив відомості про деревину й бирки до КПК. Навантажувач завантажив 64 колоди придбаної ФОП « ОСОБА_9 » згаданої деревини до вантажного автомобіля з напівпричепом, після чого було сформовано на неї товарно-транспортну накладну. Інформація ж про товарно-транспортну накладну та лісопродукцію була внесена в день її завантаження (31 жовтня 2022 року), але з технічних причин з`явилась тільки наступного дня (а.п.24-25).

Таким чином, з викладених вище доказів убачається, що вилучені 31 жовтня 2022 року слідчим СВ Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області в ході огляду місця події 64 колоди деревини породи «дуб» були заготовлені спеціалізованим державним підприємством у галузі лісового господарства (ДП «Миргородське лісове господарство») на підставі лісорубного квитка в ході здійснення планової вибіркової рубки дерев і після визначення їх класу були відвантажені ФОП « ОСОБА_9 » на оплатній основі. Доказів, які би доводили зворотне та свідчили про факт незаконної порубки деревини, матеріали справи не містять і стороною обвинувачення під час провадження в суді апеляційної інстанції не надано.

Отже, прокурором не доведено існування обгрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України, що виключає можливість застосування ініційованого в клопотанні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Окрім того, за змістом протоколу допиту спеціаліста ОСОБА_11 від 12 листопада 2022 року (який був залучений слідчим СВ Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області в ході здійснення огляду деревини 11 листопада 2022 року) він повідомив, що має лісотехнічну освіту та достатній досвід роботи в лісовій галузі, на даний час не працює, є пенсіонером. Клас якості 64 колод деревини породи «дуб» визначав з огляду на свій досвід роботи та «Посібник із вимірювання й оцінки якості деревини в круглому вигляді» (автор ОСОБА_13 ). За допомогою таблиці «Правила сортування дуба за ДСТУ ENV 1316-1:2005» визначив, що з 64 колод деревини породи «дуб» 1 колода відноситься до класу «В», 22 колоди - класу «С», 41 колода - класу «D» (а.п.46-48).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з 01 січня 2019 року втратили чинність всі нормативні документи з визначення розмірно-якісних характеристик та визначення об`єму лісоматеріалів для всіх лісогосподарських підприємств (лісокористувачів) і підприємств, незалежно від форм власності, що здійснюють свою діяльність в сфері придбання, обліку та переробки деревини.

Зокрема, що стосується нормативної регламентації визначення класу деревини породи «дуб», то згідно з наказом ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» №460 від 04 грудня 2018 року прийнято національні стандарти, гармонізовані з європейськими та міжнародними стандартами, методом підтвердження з наданням чинності з 01 січня 2019 року: «ДСТУ EN 1316-1:2018

(EN 1316-1:2012, IDT) (Лісоматеріали круглі листяні. Класифікація за якістю. Частина 1. Дуб та бук», замість «ДСТУ EN 1316-1:2005 (Лісоматеріали круглі листяні. Класифікація за якістю. Частина 1. Дуб та бук). «ДСТУ ENV 1316-1:2005» в переліку стандартів для класифікації деревини породи «дуб» не значиться.

Водночас у повідомленні №264 від 23 лютого 2023 року директор Філії «Миргородське лісове господарство» ДП «Ліси України» констатував, що ДП «Миргородське лісове господарство» при визначенні класу якості та інших характеристик деревини використовує, зокрема технічні умови ТУУ 16.1-3:2-18 (набрали чинності 18 січня 2019 року та є чинними до 18 січня 2029 року) (а.п.126). Ці технічні умови встановлюють загальні правила класифікації за якістю для заготовлених круглих лісоматеріалів таких листяних порід як дуб, бук, тополя та всіх хвойних порід деревини за ознаками й нормативами, які регламентовані ДСТУ EN 1316-1, ДСТУ EN 1316-2, ДСТУ EN 1927-1, ДСТУ EN 1927-2, ДСТУ EN 1927-3.

Тобто, СВ Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області було залучено спеціаліста, який визначив клас деревини, проданої ФОП " ОСОБА_9 " на підставі ДСТУ, які втратили чинність.

Таким чином, усе викладене вище свідчить про те, що стороною обвинувачення не спростовано наданими доказами клас якості деревини, що був попередньо визначений уповноваженою особою ДП «Миргородське лісове господарство».

При цьому, долучені слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтава) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, розрахунки завданої шкоди (наведені у відповідях Філії «Миргородське лісове господарство» ДП «Ліси України») здійснювались суто шляхом визначення вартості деревини при проведенні відповідних обчислень на підставі наданих стороною обвинувачення характеристик деревини, які були встановлені спеціалістом ОСОБА_11 за нечининними стандартами (а.п.124-127, 137). Тому, враховуючи те, що стороною обвинувачення не спростовано попередньо визначений уповноваженою особою ДП «Миргородське лісове господарство» клас якості деревини, то здійснені розрахунки, як похідний доказ від тих, з якими автор клопотання пов`язує визначення класу якості деревини, не відображають достовірні відомості щодо вартості колод дерева та через це не доводять факту завдання шкоди й підстав для вжиття заходу забезпечення кримінального провадження.

Висновків компетентних органів, які би містили твердження про здійснення протиправної діяльності з вилученим майном, стороною обвинувачення не надано, при тому, що досудове розлідування триває більше 7 місяців.

Водночас клопотання прокурора про арешт майна не містить жодної вказівки на наявність елементів об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

Більше того, автор клопотання, посилаючись на необхідність накладення арешту на вилучені матеріальні об`єкти, повинен зазначити, яке відношення останні мають до вчинення кримінального правопорушення, за ознаками якого здійснюється досудове розслідування.

Однак, в клопотанні прокурора відсутнє обґрунтування таких обставин, що стосується ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, з урахуванням його об`єктивної сторони, в той час як тягар доведення обставин, передбачених ст.ст.132, 170 КПК України, покладено кримінальним процесуальним законом саме на сторону обвинувачення.

За змістом наведених у витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань обставин, за якими здійснюється розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КПК України, в силу їх занадто абстрактного характеру (без зазначення ймовірних дати, місця, предмету кримінального правопорушення, конкретного підприємства, працівниками якого воно вчинено) неможливо встановити навіть на стадії досудового провадження відношення до цих обставин вилученої 31 жовтня 2022 року деревини та у зв`язку з цим і її відповідність критеріям, передбаченим ст.98 КПК України. На користь зазначеного висновку свідчить те, що відповідно до постанови слідчого СВ Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області від 01 листопада 2022 року за версією слідства 64 колоди дерев породи «дуб» і товарно-транспортна накладна серії ПЛБ №800756 ГЛ від 31 жовтня 2022 року визнавались речовими доказами, які стосуються саме кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України, відсутність обґрунтованого припущення щодо вчинення якого, встановлено судом апеляційної інстанції вже вдруге. Натомість, обґрунтування відповідності деревини й накладної визначеним у ст.98 КПК України критеріям щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, в наявних у матеріалах справи документах, зокрема клопотанні й долучених до нього даних, не наведено, при тому, що досудове розслідування триває більше 7 місяців і після доручення його проведення Першому слідчому відділу (з дислокацією у м. Полтава) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, у зв`язку з неефективним здійсненням, не проведено будь-яких слідчий дій, а лише надано 2 запита до лісового господарства. Між тим, наявні у справі фактичні дані за результатами проведення слідчих дій отримані Лубенським РВП ГУНП у Полтавській області в ході розслідування кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Натомість, після постановлення 10 січня 2023 року апеляційним судом ухвали про відмову в арешті майна, яка є остаточною та підлягає обов`язковому виконанню, стороною обвинувачення не надано належної оцінки висновкам у зазначеному судовому рішенні, а фактично шляхом здійснення додаткової кваліфікації без будь-якого її обґрунтування в клопотанні порушено питання про автоматичне накладення арешту на те ж саме майно за наявності невмотивованої постанови про визнання його речовим доказом за ч.1 ст.246 КК України та відсутності мотивованої постанови про визнання його речовим доказом за ч.4 ст.191 КК України.

Також колегія суддів ураховує, що в клопотанні про арешт майна не вказано, що належне ФОП « ОСОБА_9 » майно є знаряддям вчинення саме кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КПК України, зберегло на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При цьому, в клопотанні прокурором належним чином не обґрунтовано й існування ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України, за факту відсутності даних, які би свідчили про здійснення ФОП « ОСОБА_9 » незаконних дій щодо вилучених деревини й товарно-транспортної накладної. Відомості про вчинення особами, які мають будь-яке відношення до ФОП « ОСОБА_9 », кримінального правопорушення, до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені. Натомість, недоведеність цих ризиків є підставою для відмови в арешті майна в силу приписів ч.1 ст.173 КПК України.

Окрім того, стороною обвинувачення не зазначено в клопотанні та не доведено, що за конкретних обставин кримінального провадження на даний час (прокурор звернувся з клопотанням про арешт майна майже через 3 місяці після його вилучення) арешт майна є єдиним можливим засобом дослідження, збереження колод деревини й накладної. Зокрема, сторона обвинувачення посилалась і на необхідність проведення судових експертиз з вилученим майном, однак до матеріалів клопотання й у судах першої та апеляційної інстанцій не долучено рішень, які би свідчили про призначення експертних досліджень у провадженні.

При вказаних вище обставинах накладення арешту на належне ФОП « ОСОБА_9 » явно порушує й справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження, що, у свою чергу, нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Більше того, в доданих до клопотання матеріалів відсутня інформація щодо повідомлення про підозру, що унеможливлює накладення арешту на майно з підстав, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 КК України - з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та відшкодування шкоди за цивільними позовами, відомостей про подачу яких у справі немає. 20 березня 2023 року слідчим у судовому засіданні апеляційного суду повідомлено про наявність позовів, однак у засіданнях 20 та 21 березня 2021 року їх стороною обвинувачення не долучено до матеріалів провадження.

Згідно з ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Оскільки деревина породи «дуб» у кількості 64 колод і товарно-транспортна накладна (ЛІС) серії ПЛБ №800756 ГЛ від 31 жовтня 2022 року є тимчасово вилученим майном у ході огляду місця події, то слідчий суддя, розглянувши клопотання прокурора про накладення арешту на них без повідомлення власника майна та його представника, порушив приписи ч.2 ст.172 КПК України.

На підставі викладеного вище, колегія суддів уважає, що слідчий суддя не дотримався вимог ст.ст.94, 132, 172, 173 КПК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому оскаржувану ухвалу належить скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна.

Отже, апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , в інтересах ФОП « ОСОБА_9 », задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 19 січня 2023 року про арешт майна скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на: необроблену деревину породи «дуб» у кількості 64 колод (з яких 22 колоди, довжиною від 309 до 327 см, а саме 1 колода класу «В», 7 колод класу «С» та 14 колод класу «D»; 42 колоди, довжиною від 204 до 222 см, а саме 15 колод класу «С» та 27 колод класу «D»); товарно-транспортну накладну (ЛІС) серії ПЛБ №800756 ГЛ від 31 жовтня 2022 року.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4