НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

24 березня 2023 року Справа № 322/112/23

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Нововолодимирівка Новомиколаївського району Запорізької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , є військовослужбовцем ЗСУ у званні молодший сержант, який перебуває без посади та виведений у розпорядження військової частини НОМЕР_1 , має середню освіту, не одружений, раніше судимий, а саме:

- за вироком Сєверодонецького міського суду Луганської області від 06.07.2017 за ч. 4 ст. 407 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки (питання про звільнення від відбування покарання після закінчення іспитового не вирішувалося);

- за вироком Рубежанського міського суду Луганської області від 24.09.2018 за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, вирок виконувався окремо від попереднього;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 на момент вчинення злочину був військовослужбовцем ВСУ та перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 у званні молодшого сержанта.

Згідно зі ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі Статуту внутрішньої служби ЗС України) молодший сержант ОСОБА_4 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й чесно, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Проте, в порушення вищезазначених вимог законодавства, ОСОБА_4 вчинив майновий злочин в умовах воєнного стану за таких обставин.

Приблизно 16 грудня 2022 року, о 13 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_5 по АДРЕСА_3 , через незачинені двері зайшов до приміщення гаражу, де в результаті раптово виниклого умислу, шляхом вільного доступу з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав належну ОСОБА_5 бензопилу «STIHL MS 180», вартістю 3466,67 грн., після чого разом з викраденим майном зник з місця вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши тим самим потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на вищевказану суму.

Зазначені дії ОСОБА_4 під час досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, з проникненням до іншого приміщення, в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечили. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повідомив суду, що він дійсно за вищезазначених обставин, перебуваючи на території садиби ОСОБА_5 , проник до приміщення гаражу, звідки викрав бензопилу «STIHL MS 180».

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та правильність кваліфікації дій обвинуваченого під час досудового розслідування.

При обранні виду та розміру покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Враховуючи вищезазначене, данні про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, вчинення обвинуваченим нового умисного кримінального правопорушення невдовзі після засудження за попередній злочин, суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування правил ст. 71 КК України, з огляду на таке.

Питання про звільнення обвинуваченого від призначеного покарання за закінченням іспитового строку за вироком Сєверодонецького міського суду Луганської області від 06.07.2017 станом на день розгляду цієї справи не вирішувалося. Кримінальне правопорушення, що є предметом судового розгляду у цій справі, вчинено ОСОБА_4 поза межами іспитового строку, встановленого йому вироком Сєверодонецького міського суду Луганської області від 06.07.2017. Водночас кримінальне провадження щодо кримінальних правопорушень, вчинення яких інкриміновано ОСОБА_4 у період іспитового строку, встановленого йому вироком Сєверодонецького міського суду Луганської області від 06.07.2017, станом на день розгляду цієї справи перебуває на стадії апеляційного перегляду, а відтак вирок Сватівського районного суду Луганської області від 03.12.2020 не набрав законної сили. Отже, за недоведеності факту вчинення ОСОБА_4 нового кримінального правопорушення під час іспитового строку, суд у цій справі не може з`ясувати наявність підстав для приєднання ОСОБА_4 невідбутої частини покарання за вироком Сєверодонецького міського суду Луганської області від 06.07.2017, а відтак призначене ОСОБА_4 покарання у цій справі підлягає самостійному виконанню. При цьому, суд також зазначає про необґрунтоване посилання в обвинувальному акті на вирок Сватівського районного суду Луганської області від 05.12.2018, оскільки цей вирок було скасовано ухвалою Луганського апеляційного суду від 09.04.2019.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся. Клопотання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому під час судового розгляду не заявлялось.

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Довідкою Запорізького НДЕКЦ підтверджується розмір витрат на проведення судової хімічної експертизи у сумі 566,34 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, а щодо арешту майна на підставі ст. 174 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 185 КК України, ст.ст. 100, 124, 174, 349, 373 376, 393, 395, 532 КПК України, суд

ухвалив:

1. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту приведення цього вироку до виконання.

2. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави суму витрат на залучення експерта в розмірі 566,34 грн. (п`ятсот шістдесят шість гривень 34 коп.).

3. Речовий доказ у справі, бензопилу «STIHL MS 180» повернути потерпілому ОСОБА_5 та скасувати арешт цього майна.

4. Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1