печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

представника третьої особи - адвоката ОСОБА_3 ,

представника третьої особи - адвоката ОСОБА_4 ,

прокурора: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОСХОД СОЛАР», в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Київського апеляційного суду від 12.04.2019 року в межах кримінального провадження № 0000113 від 14.01.2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Восход Солар» (далі - власник майна, ТОВ «Восход Солар»), в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Київського апеляційного суду від 12.04.2019 року в межах кримінального провадження № 0000113 від 14.01.2019 року.

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 зазначає, що на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 12.04.2019 року накладений арешт на фотогальванічні елементи CNBM потужністю 245 Вт в кількості 56 320 шт., що належить ТОВ «Восход Солар», заборонивши їх відчуження у будь-який спосіб. Але вважає, що на даний час повністю відпала потреба у подальшому арешті, а тому просить скасувати його.

В судовому засіданні представники ТОВ «Восход Солар» адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали клопотання в повному обсязі, просили суд його задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. А тому суд вважав за необхідне розглянути клопотання у його відсутність.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні представника особи, яка подала клопотання, та прокурора, на підставі наявних матеріалів.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що ГСУ Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000113, зареєстрованому в ЄРДР 14.01.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 206-2, ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2019 року накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, що на праві власності належить ТОВ «Восход Солар».

Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

При цьому, згідно ч. 2 та ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 12.04.2019 року вбачається, що при накладенні арешту, слідчий суддя виходив з того, що арештоване майно є предметом кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та можуть бути використані як речовий доказ у кримінальному провадженні.

Разом з тим, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.

Як визначено у п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст. ст. 94,132, 173 КПК України, слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52).

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Окрім того, 29.11.2019 року Господарським судом Миколаївської області на підставі поданої заяви позивача про відмову від позову постановлено ухвалу про закриття провадження у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до ТОВ «Восход Солар», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Компанія «АМТ Актив Метал Трейдінг Лімітед», третя особа без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення коштів.

Отже, накладення арешту на майно також порушує право вільно розпоряджатися майном ТОВ «Восход Солар».

Так, арешт накладено у 2019 році, з моменту арешту минуло більше року, даних, які б свідчили про те, що арештоване майно досі відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, слідчому судді не надано.

Статтями 7, 16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому дим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

За таких обставин, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОСХОД СОЛАР», в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Київського апеляційного суду від 12.04.2019 року в межах кримінального провадження № 0000113 від 14.01.2019 року, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 170, 174, 307, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОСХОД СОЛАР», в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Київського апеляційного суду від 12.04.2019 року в межах кримінального провадження № 0000113 від 14.01.2019 року - задовольнити.

Скасувати арешт на фотогальванічні елементи CNBM потужністю 245 Вт (CNBM-245Р, 2013 року) в кількості 56 320 шт., що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ВОСХОД СОЛАР», накладений ухвалою Київського апеляційного суду від 12.04.2019 року в межах кримінального провадження № 0000113 від 14.01.2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1