У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2022 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні, в залі суду в м. Києві клопотання прокурора групи прокурорів першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000748 від 08.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 110-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

21.12.2022 до Солом`янського районного суду надійшло вказане клопотання в якому прокурор просить:

1.Постановити ухвалу про накладення арешту на 100% корпоративних прав (на загальну суму 1 000 грн.) українського ТОВ "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ЕНЕРИС" (), які належать ОСОБА_4 , частка статутного капіталу в юридичні особі 333,33 грн., ОСОБА_5 , частка статутного капіталу в юридичні особі - 333,33 грн. та ОСОБА_6 , частка статутного капіталу в юридичні особі - 333,33 грн.

2. Заборонити Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам, акредитованим суб`єктам та Державній реєстраційній службі України здійснювати державну реєстрацію змін (інші дії), пов`язаних зі зміною корпоративних прав (часток) у статутному капіталі зазначених юридичних (фізичних) осіб.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначає, що Слідчим управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000748 від 08.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 110-2 КК України, за фактом фінансування дій, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що в період часу з 2014 року по сьогоднішній день громадянин України ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з представниками окупаційної влади на тимчасово окупованій російською федерацією території АР Крим, організував та здійснює фактичний контроль протиправної схеми з фінансування дій окупаційної влади, в тому числі дій з підтримки збройних сил російської федерації, що вчиняються з метою зміни меж території України та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом фактичного контролю господарської діяльності та активів ТОВ «ДНІПРОМЕТАЛСЕРВІСГРУП» (), яке здійснює підприємницьку діяльність на тимчасово окупованій території АР Крим, а також інших суб`єктів господарювання. При цьому, ТОВ «ДНІПРОМЕТАЛСЕРВІСГРУП» () має фінансово-господарські відносини з ГК «РОСТЕХ» щодо будівництва військових катерів для потреб зс рф.

У подано клопотанні прокурор зазначає, що громадянин України ОСОБА_4 у 2014 році, відразу після анексії росією Криму, почав активно вести господарську діяльність на окупованій території та фінансування так званих органів влади Республіки Крим, шляхом сплати податків та зборів окупаційній владі.

Згідно відомостей у відкритому інтернет ресурсі «ЗАЧЕТНЫЙБИЗНЕС» (всероссийская система данных о компаниях и бизнесе), за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 , за 2021 рік ООО НПО «МЕТАЛЛ СЕРВИС ГРУППА», ОДРН 373 ІНПП КПВ 920101001 ЄДРПО 00374686, дата реєстрації 3 березня 2006 року, директор ОСОБА_7 , засновник з 16 січня 2015 року являється Компанія «ECONEW HOLDING S.A.». В свою чергу ООО «МЕТАЛЛ СЕРВИС ГРУППА» сплачено податків до бюджету рф на загальну суму 4 260 327 рос. руб., що підтверджується протоколом огляду вказаного інтернет ресурсу.

Кінцевим беніфеціарним власником компанії «ECONEW HOLDING S.A.» (країна Люксембург, реєстраційний номер В147911, адреса: бульвар Руаяль, 25В, L-2449), є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Крім того прокурор вказує, що встановлено що між ООО «МЕТАЛЛ СЕРВИС ГРУППА» та ОАО «Центр Судоремонта «Звездочка» ІНПП КПВ 920343001 ЄДРПО 00394097 (як замовником) було укладено Договір №876-520/172 від 05.08.2016, щодо закупки виготовлення деталей укріплюючого набору для корпусів понтонів, сума Договору становить 1 150 000,59 російських рублів.

В ході огляду інтернет ресурсу також встановлено, що ОАО «Центр Судоремонта «Звездочка» є підприємством, яке займається ремонтом та переобладнанням підводних човнів і надводних човнів рф.

Вказане підтверджується відомостями на сайті держзакупок рф, та вказує на те що господарська діяльність, яку веде ОСОБА_4 на території окупованого Криму забезпечує діяльність збройних сил російської федерації.

Таким чином прокурор стверджує, що своїми діями ОСОБА_4 може вчиняти фінансування агресивної війни з Україною, з метою зміни меж території та державного кордону України, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 110-2 КК України.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 повідомив, що ОСОБА_4 має на території України ряд суб`єктів господарської діяльності, які активно працюють та з доходів яких останній отримує грошові винагороди у вигляді дивідендів як кінцевий беніфенціарний власник та які в подальшому використовує, для фінансування своїх суб`єктів господарської діяльності на території рф та території тимчасово окупованої АР Крим.

Крім того, свідок повідомив, що ОСОБА_4 при веденні бізнесу на території України неодноразово хвалився своїми бізнес зв`язками з російськими бізнесменами, в тому числі і відомим представником окупаційної влади в АР Крим ОСОБА_9 , з яким на даний час має спільну частку в ООО «МЕТАЛЛ СЕРВИС ГРУППА».

При цьому встановлено, що на території України діє група компаній об`єднаних кінцевим бенефіціарним власником ОСОБА_4 , серед яких ТОВ "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ЕНЕРИС" ().

На виконання доручення слідчого у вказаному кримінальному провадженні, отримані матеріали оперативно-розшукової діяльності ГВ «Д» УЗНД ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, відповідно до яких встановлено, що активи, рухоме та нерухоме майно, корпоративні права, цінні папери, інші об`єкти права власності, які використовуються, використовувались або можуть використовуватись Російською Федерацією та її представниками для підготовки, планування та ведення агресивної війни проти України, а також відомості про використання грошових коштів, отриманих від здійснення на території України фінансово-господарської діяльності юридичних осіб, підконтрольних Російській Федерації чи її громадянам, для фінансування діяльності на території України диверсійно-розвідувальних груп, з метою ослаблення України.

Зокрема, встановлено причетність, що до такої діяльності причетна ТОВ "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ЕНЕРИС", кінцевим бенефіціарним власником якої є ОСОБА_4 .

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру засновниками ТОВ "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ЕНЕРИС" є ОСОБА_4 , частка статутного капіталу в юридичні особі 333,33 грн., ОСОБА_5 , частка статутного капіталу в юридичні особі - 333,33 грн. та ОСОБА_6 , частка статутного капіталу в юридичні особі - 333,33 грн.

Як вказує прокурор у клопотанні, виходячи із потреб досудового розслідування, а також враховуючи те, що зазначені корпоративні права, можуть бути відчужені особами, які безпосередньо приймають участь у підготовці, плануванні та веденні агресивної війни проти України, внаслідок укладення незаконних правочинів, виникла необхідність у накладенні арешту на них з метою збереження речових доказів.

З метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, виникла необхідність у накладенні арешту зазначених корпоративних правах, цінних паперів (акцій), ТОВ "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ЕНЕРИС".

Як вказує прокурор у клопотанні, зазначені корпоративні права, цінні папери (акції) є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, так як на даний час використовуються фактичним власниками українського підприємства ТОВ "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ЕНЕРИС", для підготовки, планування та ведення агресивної війни проти України, зокрема, шляхом проведення комплексу зовнішньополітичних і економічних дій, що спрямовані на захист національних (державних) комерційних інтересів Російської Федерації, а також мають на меті поширення її політичного та економічного впливу, при цьому сприяють збройній агресії Російської Федерації проти України, оскільки отримані від комерційної діяльності цієї корпорації прибутки, РФ використовує для фінансування своїх Збройних сил, закупівлю запасних частин та деталей до військової техніки, фінансування діяльності на території України диверсійно-розвідувальних груп, терористичних організацій т.зв. «ДНР», «ЛНР», фінансування політичних партій, зокрема, у країнах Європи, які проводять антиукраїнську політику.

У зв`язку з чим, постановою слідчого від 16.12.2022 зазначені корпоративні права, цінні папери (акції), грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках та об`єкти нерухомого майна визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Беручи до уваги викладене, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, з метою запобігання можливості їх відчуження, прокурор просить клопотання задовольнити.

У судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, 27.12.2022 слідчим ОСОБА_10 було подано до суду заяву про розгляд даного клопотання за його відсутності, подане клопотання слідчий підтримав та просив його задовольнити.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом п.п. 1, 15 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Главою 10 розділу ІІ КПК України визначено заходи забезпечення кримінального провадження і підстави їх застосування. Згідно зі ст. 131 цього Кодексу одним із таких заходів, що застосовується з метою досягнення дієвості кримінального провадження, є арешт майна.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна, що є предметом розгляду, подано з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, матеріали справи містять постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області ОСОБА_11 від 16.12.2022 (а.с. 135-138) про визнання предметів та документів речовими доказами, за змістом якої визначені та ідентифіковані в прохальній частині клопотання про арешт майна корпоративні права визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000748.

В клопотанні доводиться, що на території України діє група компаній об`єднаних кінцевим бенефіціарним власником ОСОБА_4 , серед яких ТОВ "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ЕНЕРИС" ().

У вказаному кримінальному провадженні, отримані матеріали оперативно-розшукової діяльності ГВ «Д» УЗНД ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, відповідно до яких активи, рухоме та нерухоме майно, корпоративні права, цінні папери, інші об`єкти права власності, які використовуються, використовувались або можуть використовуватись російською федерацією та її представниками для підготовки, планування та ведення агресивної війни проти України, а також відомості про використання грошових коштів, отриманих від здійснення на території України фінансово-господарської діяльності юридичних осіб, підконтрольних російській федерації чи її громадянам, для фінансування діяльності на території України диверсійно-розвідувальних груп, з метою ослаблення України.

Зокрема, встановлено причетність до такої діяльності ТОВ "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ЕНЕРИС" (), кінцевим бенефіціарним власником якої є ОСОБА_4 .

Так, встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру засновниками ТОВ "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ЕНЕРИС" є ОСОБА_4 , частка статутного капіталу в юридичні особі 333,33 грн., ОСОБА_5 , частка статутного капіталу в юридичні особі - 333,33 грн. та ОСОБА_6 , частка статутного капіталу в юридичні особі - 333,33 грн.

Слідчий суддя бере до уваги доводи органу досудового розслідування про те, що зазначені корпоративні права є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, так як на даний час використовуються фактичним власниками українського підприємства ТОВ "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ЕНЕРИС", для підготовки, планування та ведення агресивної війни проти України, зокрема, шляхом проведення комплексу зовнішньополітичних і економічних дій, що спрямовані на захист національних (державних) комерційних інтересів російської федерації, а також мають на меті поширення її політичного та економічного впливу, при цьому сприяють збройній агресії російської федерації проти України, оскільки отримані від комерційної діяльності цієї корпорації прибутки, рф використовує для фінансування своїх збройних сил, закупівлю запасних частин та деталей до військової техніки, фінансування діяльності на території України диверсійно-розвідувальних груп, терористичних організацій т.зв. «ДНР», «ЛНР», фінансування політичних партій, зокрема, у країнах Європи, які проводять антиукраїнську політику.

Виходячи із потреб досудового розслідування, а також враховуючи те, що зазначені корпоративні права, грошові кошти на рахунках, а також нерухоме майно можуть бути відчужені особами, які безпосередньо приймають участь у підготовці, плануванні та веденні агресивної війни проти України, слідчий суддя вважає, що матеріалами справи наразі підтверджене необхідність у накладенні арешту на них.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку забезпечення збереження речових доказів, арешт з цією метою накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частинами 1 та 2 статті 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Отже, при накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в кримінальному провадженні зібрано достатньо доказів, що вказують на факт вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав, відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).

На думку слідчого судді, накладення арешту в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження. У цьому контексті слідчий суддя враховує, серед іншого, суспільну небезпеку ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, його специфіку і тяжкість, ймовірну причетність до її вчинення особи, яка є кінцевим бенефіціарним власником відповідного майна, а також наявність на ньому відомостей, що мають істотне значення для розслідування відповідних злочинів. За таких обставин, слідчий суддя вважає, що пов`язані із накладенням арешту обмеження є виправданим і не буде занадто обтяжливим для власників.

При цьому, у ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна для третіх осіб.

З урахуванням зазначеного, слідчий суддя переконаний, що накладення арешту на даному етапі досудового розслідування у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження і переслідує легітимну мету.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що обмеження, яких зазнають власники майна, на даному етапі виправдовують такий ступінь втручання у їх право власності.

На підставі зазначених правових норм та встановлених фактичних обставин слідчий суддя дійшов висновку, що матеріалами клопотання доведено необхідність накладення арешту на визначене майно, у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України та необхідністю забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 94, 98, 170-173, 309, 310, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на: 100% корпоративних прав (на загальну суму 1 000 грн.) українського ТОВ "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ЕНЕРИС" (), які належать ОСОБА_4 , частка статутного капіталу в юридичні особі 333,33 грн., ОСОБА_5 , частка статутного капіталу в юридичні особі - 333,33 грн. та ОСОБА_6 , частка статутного капіталу в юридичні особі - 333,33 грн.

Заборонити Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам, акредитованим суб`єктам та Державній реєстраційній службі України здійснювати державну реєстрацію змін (інші дії), пов`язаних зі зміною корпоративних прав (часток) у статутному капіталі зазначених юридичних (фізичних) осіб.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1