Справа № 346/2187/19
Провадження № 1-кп/346/502/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі-головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , розглядаючи у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000241, в якому ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце народження: с. Хартум Андіжонського району, Андіжонської області, Республіки Узбекистан, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 і частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України,
сторонами та іншими учасниками кримінального провадження є: з боку обвинувачення прокурор: ОСОБА_4 , з боку захисту обвинувачений: ОСОБА_3 та його захисник: ОСОБА_5 , законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в :
На розгляді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження №0000241, в якому ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 і частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України.
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 травня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів (а.с.27-28 тому 1), який неодноразово продовжувався (а.с.1-248 тому 1; а.с.1-244 тому 2; а.с.1-226 тому 3).
При цьому останнього разу, запобіжний у вигляді тримання під вартою був продовжений ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2022 року, у строк по 08 грудня 2022 року (а.с.106-108 тому 4).
А 30 листопада 2022 року прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою на дві місяці, без визначення розміру застави (а.с.134-137 тому 4).
Тож суд вирішував це питання з ініціативи прокурора.
Позиції учасників провадження.
Позиція прокурора. Обвинувальний акт та зібрані у кримінальному провадженні докази підтверджують наявність обґрунтованої підозри, що обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин, передбачений частиною 2 статті 15 і частиною 1 статті 115 КК України, при цьому із застосуванням насильства. Наявними є ризики того, що: обвинувачений буде переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків чи експертів (оскільки йому відомі анкетні дані та місце проживання свідків та потерпілого, так як в основу обвинувачення покладаються саме їхні покази, а також інші докази у кримінальному провадженні). А юридичною підставою для продовження строків тримання під вартою обвинуваченому є наявність обґрунтованої підозри та вказані вище ризики, які продовжують існувати. При цьому, оскільки обвинувачений вчинив злочин із застосуванням насильства, розмір застави визначати не слід.
Позиція обвинуваченого і його захисника. Щодо продовження запобіжного заходу не заперечували.
Оцінка суду.
Положення частини 1 статті 131 КПК України передбачають, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
На підставі ухвали судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 від 01 липня 2022 року у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання (а.с.3-4 тому 4), яке триває.
А отже, з метою досягнення дієвості цього провадження заходи його забезпечення можуть бути застосованими.
Проте суд відзначає, що за положеннями частини 1 статті 177 КПК України метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як запобіжного заходу, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам (на які вказував прокурор): 1) переховуватися від суду; 3) незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
При цьому суд враховує, що частина 2 статті 177 КПК України вказує на те, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. І ці ризики, в тому числі й те, що вони не зменшились, в силу положень частини 2 статті 183 та частини 3 статті 199 КПК України повинен довести саме прокурор.
З огляду на зміст обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування (в яких вказуються ті процесуальні дії та рішення, які були вчинені і прийняті органом досудового розслідування та прокурором, а також перелік і джерела доказів, якими прокурор обґрунтовує обвинувачення) - а.с.2-13 тому 1, суд погоджується із тим, що прокурор доводить наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 злочину, передбаченого частиною 2 статті 15 і частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України. Але у подальшому, ця підозра підлягає доведенню прокурором та може бути спростована стороною захисту, і цю підозру суд не вважає і не розцінює, як доведену вину.
Суд також згоден із тим, що прокурор довів наявність ризику переховування обвинуваченого від суду, оскільки ухвалою суду від 16 травня 2019 року встановлено те, що обвинувачений після вчинення діяння, в якому його звинувачує прокурор, покинув межі Івано-Франківської області та був затриманий працівниками поліції в іншій області, у місті Тернопіль (а.с.27-28 тому 1). І цей ризик дійсно продовжує існувати, він не зменшився.
Також суд погоджується із тим, що прокурор довів наявність ризику незаконного впливу обвинуваченим на потерпілого та свідків, якщо він буде перебувати на волі, оскільки з огляду на ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого його звинувачує прокурор та тяжкість покарання, яке йому загрожує, якщо суд визнає його вину (позбавлення волі від 7 до 15 років), обвинувачений може вплинути на потерпілого та свідків з метою зміни їх показів в суді, позаяк вони ще не допитувались, а він знає їх місце проживання. І цей ризик також продовжує існувати.
Однак суд знову не погоджується із тим, що прокурор довів ризик незаконного впливу обвинуваченим на експертів.
Отже суд погоджується із тим, що прокурор довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 інкримінованого йому злочину та наявність вказаних ним ризиків, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, зокрема ризик того, що обвинувачений може переховуватись від суду та впливати на потерпілого чи свідків.
Однак суд відзначає, що за положеннями частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Проте зважаючи на викладені вище норми закону, і з мотивів вказаних судом вище, суд погоджується із тим, що сама суть всіх інших більш м`яких запобіжних заходів, зокрема: особисте зобов`язання (стаття 179 КПК України), особиста порука (стаття 180 КПК України), застава (стаття 182 КПК України), домашній арешт (стаття 181 КПК України, з урахуванням частини 3 статті 196 КПК України) не зможуть запобігти доведеним прокурором ризикам.
Суд також, як і раніше, враховує, що за положеннями пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 , як не судима особа, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 і частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України, за яке передбачено покарання, у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцять років.
При цьому, на виконання частини 1 статті 178 КПК України суд враховує, що: наявні у сторони обвинувачення докази вчинення обвинуваченим злочину, є вагомими (хоча, у подальшому, суд ще буде їх оцінювати на предмет достовірності, допустимості та належності, а також їх достатності і взаємозв`язку); йому загрожує покарання у виді позбавлення волі до 15 років; обвинуваченому 27 повних років; стан здоров`я обвинуваченого буде предметом експертизи; одружений, але дітей не має; проживав з батьком, у будинку, що орендується; постійного місця роботи чи навчання не мав; освіта середня, не повна; був фізичною особою - підприємцем; судимостей не має; раніше запобіжні заходи не застосовувались; відомості про те, що він підозрюється у вчиненні іншого кримінального правопорушення, у суду відсутні.
Інші відомості, для їх врахування судом, не надані ні стороною обвинувачення, ні стороною захисту.
Також суд враховує, що відповідно до вимог частини 4 статті 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні. І оскільки прокурор обвинувачує обвинуваченого у вчиненні злочину, із застосуванням насильства, суд вважає що необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зокрема продовжити строк його дії на 60 днів, без визначення розміру застави.
А тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Разом з цим, оскільки попередня ухвала суду не виконана і жоден суб`єкт її виконання не повідомив суд про стан її виконання і причии, керівників таких суб`єктів (осіб, що виконують їх обов`язки) слід зобов`язати надати суду таку інформацію.
Отже, керуючись статтями 1-33,36,42,45-47,75-83,84-99,176-186,193-197,276-279,291-293,314-315, 321-367,369-372,376,392-395,532-534 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою - задовольнити. Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 , на строк: 60 (шістдесят) днів, без визначення йому розміру застави.
Строк дії цієї ухвали з 02 грудня 2022 року по 30 січня 2023 року.
Проведення підготовчого судового засідання відкласти на 27 грудня 2022 року, 11 годину.
Зобов`язати керівників (осіб, які виконують їх обов`язки) Львівської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України», Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» та конвойної служби Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області, у строк до 25 грудня 2022 року надати до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, у письмовому вигляді, інформацію про стан виконання і причини невиконання ухвали суду від 21 вересня 2022 року.
Попередити керівників (осіб, які виконують їх обов`язки) Львівської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України», Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» та конвойної служби Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області, що за умисне невиконання ухвали суду, що набрала законної сили, або перешкоджання її виконанню, статтею 382 Кримінального Кодексу України передбачена кримінальна відповідальність.
Ухвала, в частині продовження строків тримання обвинуваченого під вартою, може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення, але її оскарження не зупиняє її виконання. Ухвала, в іншій частині, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1