ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/8602/22 Номер провадження 11-сс/814/361/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 17 листопада 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням слідчий суддя повернув скаржникам їх скаргу на дії (бездіяльність) посадових осіб Державного бюро розслідувань та Офісу Генерального прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР відносно ОСОБА_10 в порядку ст.214 КПК України на підставі поданих ними заяв та ухвали Печерського районного суду м. Києва.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя вказав, що скаржники не навели визначених законом підстав для звернення зі скаргою до Київського районного суду м. Полтави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прохають ухвалу слідчого судді скасувати та внести відповідні відомості до ЄРДР.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст.24 Конституції України та ст.10 КПК України).

Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Приписами §1 Глави 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Частиною 1 ст. 303 цього Кодексу передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

Законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК України).

З урахуванням положень ч.6 ст.9 КПК України, з огляду на роз`яснення, викладені у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2013 року №223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом.

При цьому Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернув увагу суддів місцевих та апеляційних судів України, що у таких випадках не можна керуватися положенням ч.1 ст.32 КПК України, оскільки зміст цієї статті та її місце у структурі КПК України стосується лише суду, який здійснює кримінальне провадження як орган, що розглядає справу по суті і не регламентує діяльність слідчого судді.

Тобто, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні має здійснюватися слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Частиною 4 ст.615 КПК України також передбачено, що в умовах воєнного стану скарги на будь-які рішення, дії чи бездіяльність прокурора, слідчого, прийняті або вчинені ним на виконання повноважень, визначених цією статтею, можуть бути подані до суду. Їх розгляд здійснює слідчий суддя того суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - найбільш територіально наближеного до нього суду, що може здійснювати правосуддя, або іншого cуду, визначеного в порядку, передбаченому законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звернулися до Офісу Генерального прокурора із заявою про кримінальне правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року у справі №757/30133/18-к було частково задоволено їх скаргу на бездіяльність Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язано уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора розглянути в порядку ч.4 ст. 214 КПК України заяву про вчинення кримінального правопорушення.

01 листопада 2022 року ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звернулися до Київського районного суду м. Полтави зі скаргою на дії (бездіяльність) Державного бюро розслідувань та Офісу Генерального прокурора щодо невнесення відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі поданих ними заяв та ухвали Печерського районного суду м. Києва.

Так, Державне бюро розслідувань України розташоване по вул. Симона Петлюри, 15, у м. Київ, тобто у межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва.

Офіс Генерального прокурора розташований за адресою: вул. Різницька, 13/15, м. Київ, тобто у межах територіальної юрисдикції Печерського районного суду м. Києва.

Враховуючи наведене, скарга ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вочевидь не підсудна Київському районному суду м. Полтави, а тому слідчий суддя цього суду повернув скаргу у відповідності до приписів п.2 ч.2 ст.304 КПК України.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що згідно з частиною сьомою цієї статті Кодексу, повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.405, ст.407 та ст.422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 17 листопада 2022 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4