Справа № 344/177/23
Провадження № 1-кс/344/116/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні за № 0002391 від 23 грудня 2022 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий слідчого відділу Івано-Франківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області лейтенант поліції ОСОБА_6 за погодженням із процесуальним керівником кримінального провадження - прокурором Окружної прокуратури міста Івано-Франківськ ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , в обґрунтування якого посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , за невстановлених досудовим розслідуванням часі та місці, діючи за попередньою змовою групою осіб зі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та іншими невстановленими особами жіночої статі, маючи протиправний умисел, спрямований на виготовлення та розповсюдження відео-зображень порнографічного характеру у всесвітній мережі Інтернет, всупереч моральним засадам суспільства, та в порушення вимог статей 2, 6 Закону України «Про захист суспільної моралі» та статей 1, 2 Міжнародної конвенції «Про запобігання обороту порнографічних видань та торгівлі ними, які посягають на суспільні відносини та забезпечують основні принципи суспільної моральності у сфері статевих стосунків», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, вчинив злочини проти моральності за наступних обставин.

Так, за невстановлених досудовим розслідуванням часі та місці, у ОСОБА_7 виник протиправний умисел, спрямований на виготовлення та розповсюдження відео-зображень порнографічного характеру у всесвітній мережі Інтернет.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_7 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, орендував нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім цього, усвідомлюючи, що для реалізації свого протиправного умислу йому необхідні комп`ютерна техніка з доступом до всесвітньої мережі Інтернет, спеціальне освітлення, відео- та аудіо-записуюча техніка, ОСОБА_7 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, придбав та розмістив усе необхідне обладнання у нежитловому приміщенні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , і тим самим створив місце розпусти порностудію.

Надалі, за невстановлених досудовим розслідуванням часі та місці, ОСОБА_7 підібрав для вчинення розпусних дій ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 та невстановлену досудовим розслідуванням особу, які мали забезпечити функціонування місця розпусти порностудії, а саме здійснювати організацію робочого процесу на місці, набір веб-моделей, виплату їм заробітної плати, забезпеченням всім необхідним робочим обладнанням. У свою чергу, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, здійснили набір ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, в якостівеб-моделей привабливої зовнішності, які мали забезпечити створення та розповсюдження відвідувачам спеціалізованого сайту http://chaturbete.com/ у всесвітній мережі Інтернет відео-зображень порнографічного характеру, тим самим забезпечити виконання функцій місця розпусти. Тим самим вказані вище особи були об`єднані єдиним умислом на виготовлення та розповсюдження матеріалів порнографічного характеру.

Надалі ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні порностудії, яке розташоване по вул. Теодора Цьоклера, 24 у м. Івано-Франківську, 23 грудня 2021 року близько 18:10 год., діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, здійснила демонстрацію вчинення нею статевого акту із невстановленою особою чоловічої статі, відео-зображення якого під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » тривалістю 33 секунди виготовила за допомогою невстановленої досудовим розслідуванням аудіо- та відео-техніки, та здійснила його розповсюдження на спеціалізованому сайті ІНФОРМАЦІЯ_3 яке було переглянуте користувачем мережі Інтернет, та яке, згідно висновку експерта, містить ознаки порнографічного характеру.

Також ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні порностудії, яке розташоване по АДРЕСА_1 , 23 грудня 2021 року близько 18:40 год., діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, здійснила демонстрацію вчинення нею статевого акту із невстановленою особою чоловічої статі, відео-зображення якого під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » виготовила за допомогою невстановленої досудовим розслідуванням аудіо- та відео-техніки, та здійснила його розповсюдження на спеціалізованому сайті http://chaturbete.com/, яке було переглянуте користувачем мережі Інтернет, та яке, згідно висновку експерта, містить ознаки порнографічного характеру.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Парище Надвірнянського району Івано-Франківської області, жителька АДРЕСА_2 , громадянка України, українка, раніше не судима.

04 липня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 301 Кримінального кодексу України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: відомостями, які містяться у протоколах допитів свідків, протоколах проведення контролю за вчиненням злочину, висновках мистецтвознавчих експертиз та іншими доказами в їх сукупності, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вчинений проти громадського порядку та моральності, належить, відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого, відповідно до ч. 3 ст. 301 Кримінального кодексу України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання у межах строку досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання на підставах, викладених у клопотанні, просив застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення даного клопотання, просив суд застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки ризики, наведені прокурором, необґрунтовані, ОСОБА_4 самостійно з`явилася до суду, на даний час є вагітною, а тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недоцільним та надто тяжким для підозрюваної.

У судовому засіданні підозрювана підтримала думку свого захисника.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника, підозрюваної, слідчий суддя виходить з наступного.

За змістом статей 131-132 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

У відповідності з положеннями частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 177 Кримінального процесуального кодексу України).

Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу

Так, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Також суд зазначає, що відповідно до статті 8 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як визначено у частині першій статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваної до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 301 Кримінального кодексу України; наявністю ризиків того, що підозрювана ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, та усвідомлює неминучість покарання за вчинення злочину, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки у підозрюваної відсутні міцні соціальні зв`язки та постійне джерело доходу.

Як вбачається з доданих до цього клопотання матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами, а саме: відомостями, які містяться у протоколах допитів свідків, протоколах проведення контролю за вчиненням злочину, висновках мистецтвознавчих експертиз та іншими доказами в їх сукупності, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до частини першої-другої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Виходячи із приписів статті 184 Кримінального процесуального кодексу України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

У судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які існують та які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може вчинити дії, передбачені частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: пункти перший та п`ятий вказаної статті.

Так, про існування вказаних ризиків свідчать наступні обставини:

- пункт 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрювана усвідомлює, що санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі та до неї може бути застосовано такий вид покарання у разі доведення її вини у суді;

- пункт 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки

ОСОБА_4 офіційно не працює, джерело існування невідоме, відсутні міцні соціальні зв`язки.

На думку прокурора, застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваної ОСОБА_4 неможливо, оскільки це буде суперечити меті захисту громадян і суспільства від злочинних посягань. Метою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виключення можливості подальшої злочинної діяльності ОСОБА_4 .

Проте, виходячи зі змісту пункту 3 частини першої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий, прокурор зобов`язані надати слідчому судді докази обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З наведеного вбачається, що позиція органу досудового розслідування з цього питання базується на загальних оцінках суспільної небезпеки проти злочинних посягань, і взагалі не підтверджена доказами, як то передбачено наведеною нормою кримінального процесуального законодавства.

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні (пункт 3 частини першої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України), то слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Частинами першою-другою статті 176 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Слідчим суддею перевірено можливість обрання інших запобіжних заходів наступним чином.

Обрання запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку є неможливим, оскільки до органів досудового розслідування та до суду не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків відповідно до статті 194 Кримінального процесуального кодексу України і зобов`язуються, за необхідності, доставити її до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Обрання запобіжного заходу суто у вигляді застави, а не як альтернативного запобіжного заходу, є неможливим з огляду на те, що слідчому судді не представлено відомостей щодо наявності у підозрюваної постійного місця роботи або джерел її доходів, відсутні особи, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, а тому такий запобіжний захід як застава буде завідомо непомірним для неї.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту також неможливо застосувати до підозрюваної, оскільки підозрювана є вагітною, а тому перебування під домашнім арештом може зашкодити нормальному перебігу вагітності.

Відповідно до статті 179 Кримінального процесуального кодексу України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України передбачені обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного. При цьому за змістом частини сьомої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців та при необхідності можуть бути продовжені за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

У даному конкретному випадку слідчий суддя приходить до висновку, що найбільш дієвим запобіжним заходом відносно ОСОБА_4 , враховуючи те, що підозрювана раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, є вагітною, має постійне місце проживання, самостійно прибула до суду, може бути особисте зобов`язання, з покладенням на неї обов`язків, передбачених статтею 194 Кримінального процесуального кодексу України. Застосування такого запобіжного заходу унеможливить створення умов для підозрюваної ОСОБА_4 уникнути кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового слідства та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя також враховує вимоги пунктів 3-4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, те, що у відповідності до частини першої статті 176 Кримінального процесуального кодексу України запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є найбільш м`яким із існуючих запобіжних заходів, зважає на те, що ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, наявність яких встановлено під час досудового розслідування та які доведені у судовому засіданні, не відпали, те, що ОСОБА_4 є вагітною, а тому у судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено можливість обрання зазначеного запобіжного заходу, який є здатним забезпечити дієвість даного кримінального провадження та дотримання підозрюваною процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

Виходячи із вищевикладеного, слідчий суддя, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 94 Кримінального процесуального кодексу України, дійшла висновку, що подане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_4 не підлягає задоволенню та слід застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, строком на 60 днів, тобто до 31 березня 2023 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 179, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування з підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до Державної міграційної служби України свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Обов`язки, покладені на підозрювану, діють до 31 березня 2023 року включно.

Роз`яснити підозрюваній, що у разі невиконання зазначених обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання щодо ОСОБА_4 , у відповідності до частини третьої статті 179 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, доручити здійснювати слідчому слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області лейтенанту поліції ОСОБА_6 .

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 01 лютого 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1