Справа № 346/5318/22
Провадження № 11-кп/4808/129/23
Категорія ст. 81 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

представника ВК ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши в режимі відеоконференцзв`язку провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 26.12.2022 року,

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Коломийська виправна колонія (№ 41)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_7 .

Суд мотивував ухвалу тим, що засуджений ОСОБА_7 в цілому характеризується позитивно, протягом 2022 року неодноразово залучався позачергово без оплати праці до робіт з благоустрою колонії і прилеглої до неї території, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених, має заохочення, у той же час наведені обставини не є беззаперечним свідченням того, що він сумлінним ставленням до праці та сумлінною поведінкою довів своє виправлення. Наведений висновок суд робить з огляду на ту обставину, що ОСОБА_7 залучався до робіт з благоустрою без оплати лише протягом 2022 року, не зважаючи на те, що відбуває покарання фактично з 2019 року. Хоча дисциплінарні стягнення щодо ОСОБА_7 зняті та погашені, проте одне з них було застосоване за злісне порушення порядку відбування покарання у вигляді поміщення до ДІЗО на 4 доби і застосовано у лютому 2022 року.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 оскаржує ухвалу суду, вважає її незаконною та необґрунтованою, стверджує, що згідно матеріалів особової справи, він працював офіційно в ДУ "Селидівська виправна колонія № 82" днювальним, приблизно з лютого 2020 по липень 2021 року, а також в Лазні з вересня 2021 по квітень 2022 року, дані документи слід дослідити при розгляді апеляційної скарги. Твердження суду, що він не працевлаштований не є підставою для відмови в застосуванні умовно-дострокового звільнення, адже не всі виправні колонії можуть забезпечити засуджених робочими місцями на підприємстві УВП. Також, він вважає безпідставним посилання суду на погашені стягнення. Він позитивно характеризується за час перебування в установах відбування покарань, йому було оголошено чотири заохочення. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В апеляційній інстанції :

- засуджений ОСОБА_7 та представник ВК підтримали подану апеляційну скаргу, просять скасувати ухвалу та застосувати умовно-дострокове звільнення від покарання щодо нього, стверджують, що він довів своє виправлення ;

- прокурор визнав апеляційну скаргу засудженого безпідставною, просить її відхилити, оскільки засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення.

З`ясувавши обставини провадження, обговоривши апеляційні доводи, позицію учасників апеляційного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим. Оскаржена ухвала суду цим вимогам закону відповідає, підстав для її скасування не встановлено.

Висновок суду про відмову в задоволенні подання ВК про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_7 є обґрунтованим й вмотивованим.

Всі апеляційні доводи апелянта наведені в апеляційній скарзі не спростовують такого висновку суду.

Відповідно до положень ст. 81 ККУ умовно-дострокове звільнення засудженої особи є правом, а не обов`язком суду.

Суд обґрунтовано визнав, що хоча ОСОБА_7 відбув більше двох третин призначеного йому покарання, і формально є підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого від покарання, однак врахував те, що він раніше мав дисциплінарні порушення, не має постійного працевлаштування, тому прийшов до висновку, що він не довів своє виправлення в розумінні ст. 81 ККУ.

Посилання апелянта на те, що він позитивно характеризується, залучається до тимчасових робіт, його попередні дисциплінарні стягнення погашені, не дають правових підстав для висновку про те, що він довів своє виправлення, оскільки ці дані й обставини не ґрунтуються до положеннях ст. 81 ККУ, згідно якої суд може звільнити від покарання особу, яка сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

Таким чином, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , тому залишає без змін ухвалу суду.

Керуючись ст. 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 26.12.2022 року щодо нього- без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4