Справа № 346/3121/19
Провадження № 1-в/346/3/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломиї подання старшого інспектора Вінницького районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно засудженої ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В:

Старший інспектор Вінницького районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_4 звернулася до суду з поданням про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 , засудженої вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області 01.06.2020 р. до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень. Згідно розпорядження Коломийського міськрайонного суду вирок вступив в законну силу 02.08.2020 р. і засуджена ОСОБА_3 взята на облік до Вінницького районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області - 07.10.2020 р.

08.10.2020 р. вказаним центром пробації надіслано до Коломийського міськрайонного суду подання на підставі ч.3 ст.26 КВК України про розгляд питання розстрочки виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді виправних робіт або позбавлення волі стосовно засудженої ОСОБА_5 . Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 21.01.2021 р. у задоволенні даного подання відмовлено, у зв`язку із ухваленою угодою про примирення між потерпілою та обвинуваченою від 28.06.2019 р.

З метою встановлення факту проживання ОСОБА_5 , працівниками Вінницького районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області було здійснено виїзд за місцем реєстрації засудженої в АДРЕСА_1 , однак зі слів матері засудженої встановлено, що ОСОБА_3 за даною адресою не зареєстрована та не проживає більше 20 років, контактів з нею вона не підтримує та місце проживання її не відоме. Органом пробації було здійснено дії щодо можливого встановлення місця проживання чи перебування засудженої ОСОБА_5 . Станом на 02.08.2022 року засуджена обвинувальний вирок не виконала та штраф не сплатила, тому, просить звільнити від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_3 .

В судове засідання представник центру пробації не з`явився, подав до суду заяву, в якій подання підтримав і просив його задовольнити, розгляд справи провести без його участі.

Прокурор в судове засідання не з`явився, в поданій заяві заперечила проти звільнення засудженої від призначеного покарання, розгляд справи просила проводити без її участі.

Засуджена в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Оскільки, участь в судовому засіданні осіб, які є учасниками справи, у даному випадку не визнана судом обов`язковою, то суд вважає за можливе розглянути подання у їхній відсутності.

Заслухавши думку прокурора, яка в попередніх судових засіданнях заперечила щодо задоволення вищезгаданого подання, вважаючи, що таке подання не відповідає вимогам кримінального законодавства, враховуючи заяву прокурора, беручи до уваги заяву представника Вінницького районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, вивчивши матеріали подання, суд доходить висновку, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.06.2020 р. затверджено угоду про примирення від 28 червня 2019 року, укладену між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_3 в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді штрафу, у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень (а.с. 64-66).

Згідно розпорядження Коломийського міськрайонного суду вирок вступив в законну силу - 02.08.2020 р.(а.с.73).

07.10.2020 року засуджена ОСОБА_3 взята на облік до Вінницького районного відділу пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області (а.к.п. 75).

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КК України визначено, що особа звільняється від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:

1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі;

3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин;

4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин;

5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Згідно з ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Як визначено в ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, доходячи висновку про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 21 КПК України, вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 26 КВК України, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. В разі несплати засудженим штрафу в строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Матеріали кримінального провадження не містять підтвердження того, що ОСОБА_3 виконала умови угоди, а саме сплатила штраф у розмірі 850 грн., який був призначений вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.06.2020 р., за наслідками затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченою.

Суд зауважує, що приписи ч. 1 ст. 476 КПК України передбачають, що у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Крім того, з положень ч. 5 ст. 476 КПК України вбачається, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на те, що положеннями чинного КПК України визначені наслідки невиконання угоди про примирення, затвердженої вироком суду, в тому числі і у випадку невиконання вироку в частині призначеного покарання, що ОСОБА_3 добровільно укладаючи угоду про примирення зобов`язувалася виконати її умови і укладення угоди про примирення покладає на неї відповідальність за її невиконання, що не надано доказів щодо не ухилення засудженої від відбування призначеного їй покарання та не вчинення нею нового злочину, то суд доходить висновку, що в задоволенні подання органу пробації слід відмовити.

На підставі наведеного. ст. 80 КК України, керуючись ст.ст. 476, 537, 539 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання старшого інспектора Вінницького районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвалу направити для відома до Вінницького районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1