КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційні скарги прокурора першого відділу процесуального

керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 січня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03.01.2023 відмовлено в задоволенні клопотання старшого детектива другого відділу детективів Підрозділу детективів із захисту економіки у сфері надання фінансових послуг Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання, місця

роботи; не відлучатися з м. Хмельницький, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками, підозрюваними, та особами що підлягають допиту під час проведення досудового розслідування, у тому числі: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ; здати на

_______________________________________________________________________________________

Справа № 761/29314/22 Слідчий суддя - ОСОБА_15

Апеляційне провадження № 11-сс/824/986/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт

(паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків визначено в межах строку досудового розслідування до 28.02.2023 року.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання детектива про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 із визначенням застави у розмірі 5 116 712,0 грн. та покладенням на підозрюваного ОСОБА_16 наступних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання, місця роботи; не відлучатися з м. Хмельницький, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками, підозрюваними, та особами що підлягають допиту під час проведення досудового розслідування, у тому числі: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор зазначав, що при постановленні ухвали слідчий суддя не звернув увагу, що ОСОБА_17 підозрюється у вчиненні 2 епізодів тяжкого кримінального правопорушення та 2 епізодів нетяжкого кримінального правопорушення, за вчинення яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі позбавлення волі на строк до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років та з конфіскацією майна.

При цьому, ОСОБА_17 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із використанням своїх владних повноважень під час виконання своїх службових обов`язків, оскільки вчинив кримінальне правопорушення, перебуваючи на посаді начальника конструкторського відділу № 1 КЦ ДП державного підприємства "Новатор", та за попередньою змовою групою осіб із числа службових осіб ДП «Новатор».

Необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави стосовно підозрюваного ОСОБА_16 обґрунтовується прокурором тим, що підозрюваний зможе переховуватись від органу досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих правопорушень.

Крім того, ОСОБА_17 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Наявність зазначених ризиків прокурор обгрунтовує характером та обставинами інкримінованих ОСОБА_18 кримінальних правопорушень, його спілкуванням із свідками та спробам останнього вплинути на них з метою зміни своїх показань під час їх допиту в суді.

З урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості та особистої ситуації підозрюваного, на переконання прокурора, для досягнення цілей, визначених ст.177 КПК України, відносно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Крім того, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання детектива про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Захисник в апеляційній скарзі зазначав, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 грунтується на висновках двох експертиз виробу та складових частин виробу, які є неповними, базуються на окремих вибірково наданих матеріалах кримінального провадження, з приховуванням відомостей, які мають суттєве значення для її проведення із некоректно сформульованими питаннями, без встановлення якісних характеристик придбаного товару станом на І4.03.2022 року (дату продажу), без врахування того, що ДП «Новатор» є заводом виробником виробу Н001-22М та має виключні права на виготовлення указаних виробів із правом їх модернізації, доробки та визначення категорійності.

Вказані висновки експертиз спотворюють фактичні обставини у справі та підтверджують необгрунтованість повідомленої підозри.

У повідомленій підозрі, клопотанні про обрання запобіжного заходу та доданих документів відсутні жодні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_17 дійсно вступив у попередню змову та діяв злагоджено із іншими службовими особами ДП «Новатор».

Крім того, апелянт посилався на недоведеність зазначених у клопотанні ризиків, та зазначав, що на даний час такий ризик, як переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду не існує або є настільки мізерним, що не може слугувати підставою для обрання такого суворого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

ОСОБА_7 було відомо про наявність кримінального провадження з 14.07.2022, однак він не уникав від викликів на допити, з`являючись на них добровільно за викликом по телефону, як і не уникав отримання повідомлення про підозру, а навпаки, сприяв органу досудового розслідування в отриманні доказів, які мають значення для досудового розслідування.

На даний час відсутні будь-які фактичні дані, які свідчать про неналежну поведінку підозрюваного ОСОБА_16 чи можливість такої поведінки.

Органом досудового розслідування не надано доказів існування ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, знищення, сховання або спотворення доказів, які мають значення для кримінального провадження.

Крім того, на переконання апелянта, обов`язок підозрюваного прибувати до слідчого, прокурора або суду є загальним обов`язком, який покладається на підозрюваного в силу п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України, а тому немає необхідності додатково покладати вказаний обов`язок на ОСОБА_16 ..

Захисник зазначав, що застосування запобіжного заходу до підозрюваного із обов`язком не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, в умовах воєнного стану може суттєво вплинути на збереження життя та здоров`я підозрюваного ОСОБА_16 .

Необхідність такого ступеню втручання в приватне життя ОСОБА_16 для потреб досудового розслідування стороною обвинувачення не доведена та належним чином не обгрунтована.

Крім того, апелянт просив врахувати, що ОСОБА_17 є особою похилого віку, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої та не погашеної судимості не має.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора ОСОБА_5 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_16 , думку підозрюваного ОСОБА_16 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, подану захисником ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного, та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_16 задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 від 14.07.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України, та за підозрою ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 , ч. 5 ст. 191 КК України.

Згідно даних долучених до клопотання відомостей з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000040, 14.07.2022 до реєстру внесено відомості про те, що службові особи ДП «Новатор», зловживаючи своїм службовим становищем, здійснили привласнення бюджетних коштів на загальну суму 1,98 млн.грн., шляхом укладення фіктивного договору з ФОП ОСОБА_13 про закупівлю обладнання військового призначення, на підставі якого здійснили перерахування їй вказаних коштів на розрахунковий рахунок та їх обготівковування, з попередньою правовою кваліфікацією таких дій за ч. 5 ст. 191 КК України.

Також, 14.07.2022 до реєстру внесено відомості про те, що службові особи ДП «Новатор», зловживаючи своїм службовим становищем, здійснили привласнення бюджетних коштів на загальну суму 3,49 млн.грн., шляхом укладення фіктивного договору з ФОП ОСОБА_14 про закупівлю обладнання військового призначення, на підставі якого здійснили перерахування йому вказаних коштів на розрахунковий рахунок та їх обготівковування, з попередньою правовою кваліфікацією таких дій за ч. 5 ст. 191 КК України.

21.11.2022 до реєстру внесено відомості про те, що невстановлені службові особи ДП «Новатор» в березні 2022 року здійснили складання та видачу завідомо неправдивих офіційних документів під час укладання договорів № 3 та № 5 від 11.03.2022 з ФОП ОСОБА_14 та ОСОБА_13 про закупівлю задаючого генератору блоку 22 М та блоку живлення 22 М, що спричинило тяжкі наслідки, з попередньою правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 366 КК України.

26.12.2022 до реєстру внесено відомості про те, що невстановлені службові особи ДП «Новатор» в березні 2022 року здійснили складання та видачу завідомо неправдивих офіційних документів, а саме акту № 048/14 від 14.03.2022, з попередньою правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 366 КК України.

28.12.2022 ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000040 вручено повідомлення про підозру в розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 5 ст. 191 КК України, та у видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, які спричинили тяжкі наслідки, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України.

29.12.2022 старший детектив другого відділу детективів Підрозділу детективів із захисту економіки у сфері надання фінансових послуг Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням застави у розмірі 5 116 712,0 грн. та покладенням на підозрюваного ОСОБА_16 наступних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання, місця роботи; не відлучатися з м. Хмельницький, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками, підозрюваними, та особами що підлягають допиту під час проведення досудового розслідування, у тому числі: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03.01.2023 відмовлено в задоволенні клопотання детектива, та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання, місця

роботи; не відлучатися з м. Хмельницький, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками, підозрюваними, та особами що підлягають допиту під час проведення досудового розслідування, у тому числі: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт

(паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків визначено в межах строку досудового розслідування до 28.02.2023 року.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно частин 1-4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, відповідно до п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Зенцов і інші проти Російської Федерації», до визнання винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета даного положення, по суті, вимагає попереднього звільнення, якщо тривале утримання під вартою більш не являється обґрунтованим.

Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують «істотні і достатні» причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою».

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.

Дійшовши висновку про відмову у задоволенні клопотання детектива про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України, та обґрунтовано визнано доведеним вказаний у клопотанні ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування належним чином не обгрунтовано існування у кримінальному провадженні інших ризиків непроцесуальної поведінки підозрюваного, зокрема можливості незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з чим погоджується і колегія суддів.

Крім того, як вірно зазначено слідчим суддею, прокурором не доведено неможливість застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

З такими висновками погоджується колегія суддів, та звертає увагу на недоведеність органом досудового розслідування тих обставин, що ризик переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду має такий ступінь небезпеки та вірогідності, якому зможе запобігти лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Як під час розгляду судом першої інстанції клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і під час апеляційного розгляду, стороною обвинувачення не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням даних про особу підозрюваного та конкретних обставин інкримінованих йому злочинів, інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти ризику, наведеному слідчим у клопотанні, не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу.

Враховуючи конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вказаних злочинах, дані про особу ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання та реєстрації, раніше не судимий, одружений, працевлаштований, беручи до уваги похилий вік підозрюваного та стан його здоров`я, який згідно наявної у справі виписки із медичної картки від 02.01.2023, має діагноз - злоякісне новоутворення прямої кишки, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, із покладенням на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин, які б слугували підставою для застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання детектива, застосувавши до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі стосовно обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючим ризиком, особою підозрюваного, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не убачає.

Посилання прокурора на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні двох епізодів тяжкого та двох епізодів нетяжкого злочину, не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора з наведених підстав.

Апеляційна скарга не містить та прокурором не наведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням конкретних обставин кримінальних правопорушень та особи підозрюваного, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не зможе запобігти встановленому у кримінальному провадженні ризику.

Викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, колегія суддів вважає передчасними.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Сукупність долучених до клопотання доказів на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, в яких він підозрюється.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, оцінка належності та допустимості зібраних у справі доказів, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи захисника про неналежність та недопустимість зібраних у справі доказів, зокрема висновків двох експертиз виробу та складових частин виробу, на даній стадії досудового розслідування є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 не уникав викликів на допити, добровільно з`являвся за викликом, не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку відмови у застосуванні щодо нього будь-якого запобіжного заходу.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_17 є особою похилого віку, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої та не погашеної судимості не має, були в повній мірі враховані слідчим суддею під час розгляду клопотання детектива, за наслідками якого слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_16 найсуворішого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційних скарг висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 179, 194, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги прокурора першого відділу процесуального

керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 січня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3