УХВАЛА

29 листопада 2022 рокум. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Рівне клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду з клопотання про скасування арешту майна звернувся ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що ухвалою слідчого суді Рівненського міського суду Рівненської області від 26.10.2022 року по справі № 569/14548/22, в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000066 від 26.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, накладено арешт на майно, яке було вилучене 18.10.2022 в ході проведення обшуку в приміщенні квартири, яка належить ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: копію державного акту на право власності на земельну ділянку серія №898758 виданий на ОСОБА_4 на 1 арк. та мобільний телефон марки Iphone 12 з сім карткою НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та запакований до сейф-пакету НПУ KIV4101311, шляхом заборони власнику майна чи будь якій іншій особі користуватись та розпоряджатись вказаним майном до прийняття кінцевого процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Ознайомившись із ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду міста від 26 жовтня 2022 року у справі №569/14548/22 вважаю за необхідне звернутися до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Однак, із аналізу ухвали від 26.10.2022 року по справі № 569/14548/22 при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту дані вимоги не були дотримані. В Ухвалі слідчого судді про накладення арешту від 26.10.2022 року не вказано жодних підстав передбачених КПК України на підставі яких виникла необхідність накладення арешту, в ухвалі відсутнє обґрунтування і причини накладення арешту, не вказана правова підстава накладення арешту, в ухвалі відсутні посилання на будь-які докази, якими керувався суд при винесені оскаржуваної ухвали все це свідчить про не відповідність прийнятої ухвали приписам ст. 170-173 КПК України, про відсутність доказової бази на підставі якої накладався арешт.

В ухвалі про накладення арешту від 26.10.2022 року не зазначено на якій підставі мобільний телефон та копія державного акту на земельну ділянку були віднесені до речових доказів, та які саме відомості про вчинення кримінального правопорушення вони зберігають .

Більше того, у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі, а це у свою чергу, підтверджує, що у цій справі орган досудового розслідування не зібрав достатньої сукупності доказів, які б в тій чи іншій мірі доводили існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України.

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав та просив його задоволити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого суді Рівненського міського суду Рівненської області від 26.10.2022 року по справі № 569/14548/22, в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000066 від 26.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, накладено арешт на майно, яке було вилучене 18.10.2022 в ході проведення обшуку в приміщенні квартири, яка належить ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: копію державного акту на право власності на земельну ділянку серія №898758 виданий на ОСОБА_4 на 1 арк. та мобільний телефон марки Iphone 12 з сім карткою НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та запакований до сейф-пакету НПУ KIV4101311, шляхом заборони власнику майна чи будь якій іншій особі користуватись та розпоряджатись вказаним майном до прийняття кінцевого процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено в судовому засіданні, що у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі, а це у свою чергу, підтверджує, що у цій справі орган досудового розслідування не зібрав достатньої сукупності доказів, які б в тій чи іншій мірі доводили існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінально-процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява 31107/96, п. 58). Вимога, щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994рр.; справа «Кушог проти Болгарії» від 10 травня 2007р.).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982р. у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986р. у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Таким чином, необхідність скасування накладеного арешту майна обумовлені такими обставинами як невідповідність майна, на яке накладено арешт, критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, та (або) накладення арешту на майно особи, яка у кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого, не належить до осіб, які в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, слідчий суддя приходить до переконання, що необхідності в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не має, а тому клопотання підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна задоволити.

Скасувати арешт на майно, яке було вилучене 18.10.2022 в ході проведення обшуку в приміщенні квартири, яка належить ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: копію державного акту на право власності на земельну ділянку серія №898758 виданий на ОСОБА_4 на 1 арк. та запакований до сейф-пакету НПУ KIV4101309 та мобільний телефон марки Iphone 12 з сім карткою НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та запакований до сейф-пакету НПУ KIV4101311, на яке було накладено арешт ухвалою слідчого суді Рівненського міського суду Рівненської області від 26.10.2022 року, справа № 569/14548/22.

Зобов`язати слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 повернути ОСОБА_4 майно, а саме: копію державного акту на право власності на земельну ділянку серія №898758 виданий на ОСОБА_4 на 1 арк. та запакований до сейф-пакету НПУ KIV4101309 та мобільний телефон марки Iphone 12 з сім карткою НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та запакований до сейф-пакету НПУ KIV4101311.

Ухвала відповідно до ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1