ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/3536/22

Провадження № 11-кп/4820/421/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді- доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2022 року, -

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 02.04.2019 року - відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення. Даних про його зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці в період відбування покарання, які б засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, судом не встановлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити його клопотання про умовно-дострокову звільнення його від відбування покарання.

Апелянт вважає, що оскільки він працевлаштований в установі №78 на виробництві колонії, за період відбування покарання підвищував загальноосвітній рівень та вдосконалив професійно-технічні навички, тобто здобув дві освіти, то такі обставини дають підстави у задоволенні його клопотання.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили скасувати оскаржувану ухвалу та звільнити ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з приписами п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

З матеріалів справи слідує, що суддя, відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, мотивував прийняте рішення тим, що засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення. Даних про його зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці, в період відбування покарання, які б засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, судом не встановлено.

Судом першої інстанції було встановлено, що засуджений ОСОБА_6 відбув встановлену законом частину (більше двох третин) строку призначеного покарання, однак за час відбування покарання характеризується задовільно, допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, не заохочувався, на виробництві колонії не працевлаштований, не завжди має охайний зовнішній вигляд, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, до робіт з благоустрою установи ставиться безініціативно, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, участі в організації виховних заходів, які проводять в установі, не бере, до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок потягу не проявляє.

Крім того, рішенням комісії ДУ «Райківецька виправна колонія (№ 78)» (протокол № 3 від 08.02.2022 року) відмовлено в направленні матеріалів до суду щодо застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання як такому, що не довів свого виправлення. Даних про його зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці, в період відбування покарання, які б засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, судом не встановлено.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою не довів того, що він став на шлях виправлення, так як його характеристика, за період перебування в ДУ «Райківецька виправна колонія (№ 78)», є негативною, інформація в особовій справі свідчить про те, що засуджений не став на шлях виправлення.
Так, суд приймаючи рішення про відмову ОСОБА_6 в задоволенні вказанного клопотання обґрунтовано зазначив, що відсутні підстави, передбачені ст. 81 КК України, для умовно-дострокового звільнення засудженого.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що ОСОБА_6 працевлаштований в установі №78 на виробництві колонії, за період відбування покарання підвищував загальноосвітній рівень та вдосконалив професійно-технічні навички, тобто здобув дві освіти, тому такі обставини є підставою для задоволення клопотання про умовно- дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України, є необгрунтованими, так як ОСОБА_6 допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, не заохочувався. Так відсутність однієї з підстав, передбачених ст. 81 КК України, для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, є підставою для відмови в задоволенні клопотання.

Щодо твердженнь засудженого ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційної інстанції про те, що він отримав дві освіти, працював до 24.02.2022 року на виробництві колонії, що є підставою для застосування до нього умовно- дострокове звільнення, то такі твердження були частково враховані судом першої інстанції при постановлені рішення, але не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що засуджений не довів свого виправлення та в провадженні відсутні підстави для умовно-дострокового його звільнення від відбування покарання.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, яка постановлена з дотриманням норм КПК України, підстави для її скасування чи зміни в межах апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2022 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3