Єдиний унікальний номер: 379/241/23
Провадження № 1-кп/379/28/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 кримінальне провадження №0003050, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Журавлиха Ставищенського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, офіційно непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше неодноразово судимого, востаннє 14.07.2021 Таращанським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.186, ст. 395 КК України,

У С Т А Н О В И В :

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 на території України з 24.02.2022 на 30 діб введено воєнний стан, який продовжений до 21.02.2023 на підставі указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, № 757/2022 від 07.11.2022.

Усвідомлюючи вищевказані обставини, у ОСОБА_10 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Так, 22.11.2022 приблизно о 16 год. (більш точного часу не встановлено), ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на літній терасі магазину № НОМЕР_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з метою таємного викрадення чужого майна, відкрив холодильник та дістав з нього три пляшки пива «Десант Екстраміцне» об`ємом по 1,25 л, вартістю 44 грн 16 коп. кожна, яке належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_11 , після чого поклав його собі під куртку, в яку був одягнутий. Під час вчинення крадіжки ОСОБА_10 був помічений потерпілим ОСОБА_11 , який в цей час зайшов на літню терасу, однак ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що його дії помічено, проігнорував це та продовжив вчиняти кримінальне правопорушення. Тобто неправомірні дії ОСОБА_10 в процесі вчинення таємного викрадення майна переросли у повторне відкрите викрадення чужого майна належного потерпілому ОСОБА_11 .. Після цього ОСОБА_10 з викраденими трьома пляшками пива «Десант Екстраміцне», на загальну суму 132 грн. 48 коп, з місця скоєння злочину зник, чим саме і довершив вчинення злочину до кінця.

Окрім цього, постановою Таращанського районного суду Київської області від 27 квітня 2022 року щодо ОСОБА_10 було встановлено адміністративний нагляд строком на один рік та застосовано такі обмеження:

- заборона виходу з дому, в якому він мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , щоденно, з 22-00 години до 05-00 години;

- заборона виїзду з дому, за межі Білоцерківського району Київської області, без відома та відповідного на те дозволу ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, в особистих справах;

- прихід на реєстрацію до ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області до 12-00 години один раз на місяць та по виклику працівників поліції ВП № 2;

- заборона відвідування барів, кафе та місць, де продають спиртні напої на розлив з ціллю недопущення вживання спиртних напоїв.

27.04.2022 ОСОБА_10 суддею Таращанського районного суду Київської області оголошено постанову Таращанського районного суду Київської області від 27.04.2022 про встановлення йому адміністративного нагляду та надано її копію.

Незважаючи на застосовані вказаною постановою суду обмеження, ОСОБА_10 , з метою ухилення від адміністративного нагляду, 17.12.2022 самовільно, без поважних причин та без повідомлення ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, залишив місце свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , та виїхав за межі Білоцерківського району Київської області у м. Київ, де перебував до 07.02.2023, чим умисно порушив правила адміністративного нагляду.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину в обсязі пред`явленого йому обвинувачення за ч. 4 ст.186 та ст. 395 КК України визнав повністю та надав показання про те, що в листопаді 2022 року він поїхав у м. Тараща щоб придбати кабель. По дорозі додому на попутці заїхав в с.Ківшовата до знайомого, де випив 0,5 л горілки. По дорозі підійшов до магазину і взяв з холодильника, який стояв при вході, три пляшки пива. Ці пляшки поклав собі під куртку. Коли брав пиво, до нього підійшов власник і сказав зупинитись, але він не відреагував, розвернувся і мовчки пішов. Розумів, що його дії помічені, але перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим і пояснює свою поведінку. В подальшому був зупинений власником, який викликав поліцію. Три пляшки пива у нього одразу ж на місці вилучили і повернули потерпілому. У вчиненому кається, стверджує, що мав при собі грошові кошти і міг заплатити за це пиво, але чомусь цього не зробив, був нетверезий. Він знав, що вчиняє протиправні дії в умовах воєнного стану, але не був обізнаний про суворість покарання за це. Той факт, що він вчиняє злочин під час перебування на іспитовому терміні, усвідомлював. Щодо ухилення від адміністративного нагляду, показав, що він був обізнаний про заборону виїзду з дому за межі Білоцерківського району Київської області без відому і відповідного на те дозволу відділення поліції №2 в особистих справах згідно постанови суду від 27.04.2022. При цьому дійсно, 17.12.2022 він, не повідомивши поліцію, без їхнього дозволу виїхав в м.Київ на заробітки, оскільки йому потрібно було годувати дітей і дружину. В селі він працює сезонно, коли робота закінчується щороку виїздить до Києва на заробітки. Саме через ці обставини він одночасно порушив запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту. Щиро каявся у всьому скоєному, просив врахувати наявність на його утриманні двох малолітніх дітей, той факт, що його дружина вагітна, а також те, що він працює по цивільно-правовому договору з березня 2021 на ТОВ «Гартек» укладальником тротуарної плитки. Просив його суворо не карати та не позбавляти волі на великий строк.

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що він є фізичною особою-підприємцем, має у власності магазин в с.Ківшовата. Того дня, налаштовуючи освітлення в магазині, він помітив незнайомого йому чоловіка обвинуваченого ОСОБА_10 , який декілька разів проходив повз і заглядав до холодильника на вулиці при вході. Поведінка цього чоловіка йому видалась підозрілою, він вийшов і побачив, як ОСОБА_10 на його очах бере з холодильника три пляшки з пивом і кладе собі під курточку. Він запитав у продавчині, чи це пиво було оплачене, і отримавши негативну відповідь, сказав ОСОБА_10 покласти товар на місце. ОСОБА_10 не відреагував, розвернувся і пішов, а потім побіг геть. Вони з сином побігли слідом. Під час спроби затримати ОСОБА_10 той чинив фізичний опір, кинув пляшкою в голову. Від серйозних тілесних ушкоджень врятувало лише те, що пляшка була пластикова, а не скляна. Саме така агресивна поведінка ОСОБА_10 стала причиною того, що він викликав поліцію. На даний час він не тримає зла на обвинуваченого, претензій матеріального характеру до нього не має, три пляшки пива йому повернули працівники поліції. Обвинувачений до нього не підходив і вибачення не просив, але він (потерпілий) не хоче позбавляти дітей годувальника, а тому просить не карати ОСОБА_10 суворо і за можливості не позбавляти волі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 КПК України суд вважав за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечували всі учасники судового провадження, які пояснили, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Пунктом 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» визначено, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) «Девеер проти Бельгії» (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_10 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Відтак, за погодженням з усіма учасниками судового провадження, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.

3. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Кримінальний кодекс України, частина 4 стаття 186: грабіж, вчинений у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Кримінальний кодекс України стаття 395: самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а також неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі.

Згідно примітки до статті 185 КК України у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Отже, суд кваліфікує дії ОСОБА_10 :

- за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану;

- за ст. 395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Суд погоджується з наведеною в обвинувальному акті обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, та визнає відповідно до п.1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання, його щире каяття.

Крім того, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_10 відповідно до ч. 2 ст.66 КК України, суд визнає наявність на утриманні обвинуваченого двох малолітніх дітей: дочки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також вагітність його дружини ОСОБА_13 , що підтверджується відповідною медичною довідкою.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Суд не визнає обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, рецидив злочинів, оскільки відповідно до положень ч.4 ст. 67 КК України вказана обставина передбачена в ст.186 КК України як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію. При цьому суд зауважує, що згідно змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 до статті 12 Кримінального кодексу України - обставина, яка обтяжує покарання, - рецидив поширюється лише на кримінальні правопорушення у формі злочинів. Оскільки ОСОБА_10 , який раніше судимий за ч.2 ст. 185 КК України, інкримінується вчинення злочину за ч. 4 ст. 186 КК України з кваліфікуючою ознакою повторності, а також кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України, - в діях обвинуваченого рецидив злочинів відсутній.

5. Мотиви призначення покарання

Прокурор в судовому засіданні просив призначити обвинуваченому ОСОБА_10 покарання за ч.4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років та за ст. 395 КК України у виді арешту на строк один місяць. На підставі ч.1 ст.70, ст. 71 КК України визначити йому остаточне покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_10 , повністю визнаючи себе винуватим у скоєних правопорушеннях, каявся та просив його суворо не карати, застосувати статтю 69 КК України та не позбавляти волі на великий строк.

Захисник обвинуваченого при призначенні покарання просив врахувати повне визнання ОСОБА_10 винуватості, каяття у скоєному, а також те, що він працевлаштований, згідно характеристики по місцю роботи характеризується позитивно, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, дружина обвинуваченого наразі вагітна. Також просив врахувати позицію потерпілого, який не бажає суворого покарання для обвинуваченого, матеріальних претензій до нього не має. З огляду на це, захисник просив застосувати статтю 69 КК України і призначити ОСОБА_10 покарання нижче найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.4 ст.186 КК України.

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні просив не карати обвинуваченого суворо.

За п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, суд, згідно ст. 65 КК України враховує межі, установлені санкцією ч. 4 ст. 186 та ст. 395 КК України, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до скоєного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Суд, зокрема, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і зауважує, що відповідно до ст. 12 КК України діяння, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, є тяжким злочином; за формою вини умисним; а діяння, передбачене ст. 395 КК України, є кримінальним проступком. Дії, передбачені частиною 4 статті 186 КК України, караються позбавленням волі на строк від семи до десяти років. Дії, передбачені статтею 395 КК України, караються арештом на строк до шести місяців. Судом враховується ставлення обвинуваченого до скоєного, що полягає у повному визнанні винуватості; особа винного, який раніше судимий, востаннє 14.07.2021 Таращанським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Тобто обвинувачений на шлях виправлення вперто не стає і вчинив ці кримінальні правопорушення під час іспитового строку. Має професійно-технічну освіту, згідно характеристики за підписом начальника відділу по виробництву бетонних виробів ТОВ «Гартек» працює складальником-пакувальником тротуарної плитки на Лучанському заводі з виробництва бетонних виробів ТОВ «Гартек» з липня 2021 року по цивільно-правовому договору; за місцем роботи характеризується позитивно. Одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина ОСОБА_13 згідно довідки КНП ТМР «Таращанська міська лікарня» знаходиться на обліку в жіночій консультації по вагітності 8-9 тижнів. ОСОБА_10 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; згідно довідки виконавчого комітету Таращанської міської ради за місцем проживання характеризується негативно, як такий, що не має постійного місця роботи, зловживає спиртними напоями.

Судом враховується наявність трьох пом`якшуючих та однієї обтяжуючої покарання обвинуваченого обставин.

За сукупності вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства.

Враховуючи вчинення ОСОБА_10 кримінальних правопорушень під час іспитового строку - застосування положень ст. 75 КК України у даному випадку виключається.

Підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України суд не вбачає та, крім іншого, враховує агресивну поведінку обвинуваченого щодо потерпілого безпосередньо після скоєння грабежа. Суд дійшов переконання, що наявні пом`якшуючі покарання обставини не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням особи винного можуть слугувати підставою для призначення основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.4 ст. 186 КК України.

При цьому, враховуючи усе вищенаведене, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_10 покарання за ч.4 ст. 186 КК України у мінімальній межі її санкції.

Відтак, ОСОБА_10 необхідно призначити покарання згідно вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України та ст. 395 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Крім того, частиною 1 ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

За змістом ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Призначаючи покарання обвинуваченому відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, суд керується п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» щодо необхідності точного встановлення невідбутої частини покарання, та те, що невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати , зокрема, покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (статті 75, 79, 104 КК), за винятком часу тримання під вартою в порядку запобіжного заходу або затримання, перебування в медичному закладі тощо.

Вироком Таращанського районного суду Київської області від 14.07.2021 ОСОБА_10 було призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Відтак, невідбута ОСОБА_10 частина покарання за попереднім вироком становить 3 роки позбавлення волі.

Застосовуючи положення ст.71 КК України і призначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків, суд вважає за доцільне до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Таращанського районного суду Київської області від 14.07.2021.

Визначене таким чином покарання обвинуваченому, на переконання суду, буде відповідати не тільки тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і таке втручання у його права та свободи буде виправданим.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, відсутні.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк остаточного покарання, призначеного ОСОБА_10 судом, слід зарахувати його попереднє ув`язнення з моменту затримання та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області (справа № 357/10836/22), тобто з 07 лютого 2023 року, до дати ухвалення вироку - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_10 у виді тримання під вартою суд вважає необхідним залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 50, 63, 65-67, 70-72, ч. 4 ст. 186, ст. 395 КК України, ст.ст. 100, 124, 318, 322, 349, 368, 371, ч. 2, 3 ст. 373, 374, 376, 392-395, КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 186, ст. 395 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 186 КК України - 7 (сім) років позбавлення волі;

- за ст. 395 КК України - 1 (один) місяць арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_10 за сукупністю кримінальних правопорушень покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_10 за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Таращанського районного суду Київської області від 14 липня 2021 року та за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити до відбуття ОСОБА_10 7 (сім) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з 02.03.2023.

Зарахувати ОСОБА_10 у строк відбування покарання час його перебування під вартою в місцях попереднього ув`язнення з 07.02.2023 по 01.03.2023 з розрахунку один день попереднього ув`язнення з один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_10 залишити попередній - тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більш ніж на 60 днів - тобто до 30 квітня 2023 року, утримуючи обвинуваченого в умовах ДУ «Київський «СІЗО».

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільні позови не заявлялися.

Речові докази у справі: три пляшки пива «Десант Екстраміцне» об`ємом по 1,25 л кожна, що передані під розписку потерпілому ОСОБА_11 - після набрання вироком суду законної сили залишити у власності ОСОБА_11 ..

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з обмеженнями, передбаченими ч. 2 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Таращанський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Вирок проголошено 02 березня 2023 року о 15 годині 00 хвилин негайно після виходу суду із нарадчої кімнати.

Головуюча суддя Таращанського районного суду Київської області ОСОБА_14