Ухвала

04 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 336/2304/21

провадження № 51 - 2062 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на вирок Запорізького апеляційного суду від 23 лютого 2023 року щодо ОСОБА_4 ,

встановив:

У касаційній скарзі прокурор порушив питання про перевірку вказаного судового рішення в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів пунктів 4 ч. 2 зазначеної статті.

Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Проте прокурор подав касаційну скаргу без додержання зазначеного припису кримінального процесуального закону.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Отже, посилаючись на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування такого рішення, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, прокурор зазначає про незаконність вироку Запорізького апеляційного суду від 23 лютого 2023 року щодо ОСОБА_4 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. При цьому не наводить таких порушень КПК, які з огляду на положення статей 412, 419 КПК слугували б підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Вказавши у касаційній скарзі на невідповідність покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого внаслідок м`якості, прокурор не навів доводів на обґрунтування явної несправедливості призначеного ОСОБА_4 покарання з огляду на положення ст. 414 КПК. Натомість, як убачається зі змісту скарги, прокурор вказує на неправильне застосування судом положень ст. 75 Кримінального кодексу України, що позбавляє можливості встановити дійсну позицію прокурора з чим саме він не погоджується з видом та розміром призначеного ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, чи із застосуванням щодо засудженого положень ст. 75 КК.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши прокурору строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора на вирок Запорізького апеляційного суду від 23 лютого 2023 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3