Справа 712/9049/22
Провадження № 1-кс/712/4022/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2022 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н ОВ И В:
Слідчий СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , за погодженням прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_7 , звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, терміном на 60 діб, з встановленням розміру застави у розмірі 80 мінімальних прожиткових мінімумів.

Клопотання мотивується тим, що у провадженні слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002561 від 29.10.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у невстановлені досудовим розслідуванням місці та час, маючи умисел, спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло,вчинене в умовах воєнного стану, вступили у попередню змову і розподілили між собою ролі у вчиненні злочину.

Виконуючи умови раніше досягнутої злочинної згоди, реалізуючи свої ролі у вчиненні злочину, 29.10.2022 року приблизно о 08.30 год., більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_6 , та ОСОБА_9 прибули до будинку АДРЕСА_1 , де ОСОБА_6 , згідно відведеної йому ролі у скоєнні злочину, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов до під`їзду № 1 та піднявся на шостий поверх будинку АДРЕСА_1 , де за допомогою заздалегідь підготовленого предмету (відмички), відкрив замок вхідних дверей та проник до квартири АДРЕСА_2 , де діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану із корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_10 , а саме: грошові кошти в сумі 36 000 гривень, ланцюжок із золота вагою 100 грам, вартістю 100 000 грн., хрестик із золота, вагою 50 грам, вартістю 50 000 грн., обручка із золота, вагою 8 грам, вартістю 8 000 грн., на загальну суму 194 000 грн.

В цей час, співучасники злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи згідно відведених їм ролей у скоєнні злочину, та полегшуючи його вчинення іншим співучасником, знаходились у безпосередній близькості від місця скоєння злочину та діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, спостерігали за навколишньою обстановкою з метою попередження ОСОБА_6 про появу сторонніх осіб або працівників правоохоронних органів, які б могли запобігти злочинній діяльності співучасників злочину.

Після скоєння крадіжки ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Туркменістану, громадянина України, інвалідом, депутатом,ліквідатором наслідків аварії ЧАЕС не являється,не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого.

29.10.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненої за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років. У свою чергу ОСОБА_6 даний час притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який відноситься до тяжких злочинів, за який передбачено покарання від п`яти до восьми років позбавлення волі.
Під час досудового слідства у даному кримінальному провадженні було встановлено наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, адже у разі засудження його за вчинення вказаного кримінального правопорушення, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 8 років, він неодружений, непрацюючий, тобто не має міцних соціальних зв`язків в м. Черкаси та Черкаській області, то він має безперешкодну можливість покинути місце свого тимчасового проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Так як, на даний час всі обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 в повній мірі не встановлені то є велика вірогідність, що ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, на даний момент в даному кримінальному проваджені в повному обсязі всі свідки події не встановлені, експертизи на даний час проводяться то ОСОБА_6 може впливати з метою дачі ними не правдивих показів чи зміни показів для уникнення відповідальності а також впливати на інших підозрюваних в даному кримінальному провадженні з метою дачі ними не правдивих показів та виправдовування ОСОБА_6 ;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення так як ОСОБА_6 є особою раніше судимою за вчинення тяжких злочинів.
Натомість органом досудового розслідування встановлено неможливість застосування ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваною, таких як: 1) особисте зобов`язання - оскільки він є найбільш м`яким запобіжним заходом та не передбачає будь-яких обмежень, у зв`язку з чим взагалі не забезпечить запобіганню вказаних у клопотанні ризиків; 2) особиста порука - оскільки він також не забезпечить запобіганню вказаних вище ризиків та стосовно ОСОБА_6 до органу досудового розслідування не надходило від осіб, які заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваною покладених на нього обов`язків; 3) застава - оскільки він також не забезпечить запобіганню вказаних вище ризиків, а також відсутні відомості про те, майновий та матеріальний стан підозрюваного дає йому можливість внести за себе заставу; 4) домашній арешт - оскільки він також не забезпечить запобіганню вказаних у даному клопотанні ризиків, так як відсутні відомості про міцні соціальні зв`язки підозрюваного, що унеможливлюватимуть виконання ним запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Беручи те, що він може вчинити інші кримінальні правопорушення, а також зважаючи на те, що досудовим розслідуванням не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася неможливість запобігання зазначеним у клопотанні ризикам будь-яким іншим із передбачених у КПК України більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі, тому існує достатньо реальних підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні просив обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід, в разі відмови знизити розмір застави, оскільки підозрюваний одружений, на утриманні має неповнолітню дитину, є учасником бойових дій, бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. Іспитовий термін за попередньою судимістю підозрюваного закінчився. На момент скоєння злочину перебував на ротації. Шкода відшкодована, потерпілому повернуто майно.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника, вину в інкримінованому злочині визнає в повному обсязі, просить застосувати заставу у більш меншому розмірі.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжний заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи. Рішенням ЄСПЛ «Сельчук проти Туреччини» визначено, що попередня судимість може бути підставою ризику вчинення нових правопорушень.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точку зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нею обмежувального заходу, то з огляду на наведені дані у клопотанні та в матеріалах долучених до нього є всі підстави вважати про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_6 у кримінальному правопорушенні.

Відповідно до частини 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою не повинен перевищувати шістдесяти днів.

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 , суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

З клопотання вбачається, що із наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження, наведені у ньому ризики, як мета обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного є такими, що виправдовують його застосування, зокрема слідчий вказує, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні на інших підозрюваних в даному кримінальному провадженні перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_6 , неодружений, непрацюючий, не має міцних соціальних зв`язків в м. Черкаси та Черкаській області, а тому має безперешкодну можливість покинути місце свого тимчасового проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

На даний час всі обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 в повній мірі не встановлені то є велика вірогідність, що ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також, на даний час в даному кримінальному проваджені в повному обсязі не встановлені всі свідки події, проводяться експертизи, а тому ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, а також на інших підозрюваних в даному кримінальному провадженні метою дачі ними не правдивих показів та виправдвування ОСОБА_6 , перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення так як ОСОБА_6 є особою раніше судимою за вчинення тяжких злочинів.
ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, що вчинений в умовах воєнного стану.

У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан, запроваджений Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, в подальшому продовжений Указом Президента України за № 133/2022 від 14.03.2022 до 25.04.2022 включно та Указом Президента України за № 341/2022 від 17.05.2022 до 23.08.2022 включно.

Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2500-IX від 15.08.2022 змінено статтю 1 Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 року (зі змінами, внесеними Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14 березня 2022 року, затвердженим Законом України №2119-ІХ від 15.03.2022 року, №259/2022 від 18.04.2022 року, затвердженим Законом України №2212-ІХ від 21.04.2022 року та Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX) та продовжено дію воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб.

Таким чином, на даний час існують, передбачені ст. 177 КПК України ризики, оскільки з урахуванням в сукупності обставин відповідно до ст. 178 КПК України: ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, не має постійного джерела доходів, не має місця реєстрації в м. Черкаси, не працюючий, у зв`язку з чим у сукупності суворістю можливого покарання дає підстави дійти висновку про наявність ризику ухилення від органів досудового розслідування, прокуратури чи суду; попередня поведінка підозрюваного дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях, тому знаходячись на волі, він може продовжити свою злочинну діяльність або вчинити інший злочин.
Наявність міцних соціальних зв`язків, які б утримували ОСОБА_6 в м. Черкаси, не виявлена, тому в разі не обрання йому запобіжного заходу останній усвідомлюючи те, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, останній матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду.
В той же час, підозрюваний одружений, на утриманні має неповнолітню дитину, є учасником бойових дій, бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

Ураховуючи обґрунтовану підозру у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжувати злочинну діяльність, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, слідчий суддя приходить до висновку про застосування запобіжного заходу.
Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності.

З метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень, можливості незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд вважає за необхідне застосувати щодо останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, передбачених КПК України.

Жоден менш обтяжливий запобіжний захід у виді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, враховуючи поведінку підозрюваного, не дозволить мінімізувати вищевказані ризики, особливо на такому етапі досудового розслідування, який потребує проведення значної кількості слідчо-розшукових дій.
За роз`ясненнями п.п. 3, 13 постанови Пленуму Верховного Суду №4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року №10 та від 24 жовтня 2008 року №15), взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинувачуваним процесуальних обов`язків, і його належної поведінки; обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Вирішуючи дане питання, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом лише при обранні запобіжного заходу і відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованості підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.
Суспільний інтерес в даному конкретному випадку полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року.
Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статі.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи норму статті 182 КПК України, суд приходить до висновку визначити розмір застави підозрюваному ОСОБА_6 , 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що передбачає п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Згідно ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
Відповідно до ч. 7 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.
Враховуючи наявність на підозрюваному тілесних ушкоджень, які з його слів нанесені зі сторони поліції, слідчий суддя вважає за необхідне реагувати в порядку ст. 206 КПК України для здійснення перевірки дотримання вимог законодавства під час затримання особи.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 186, 193-194, 196, 197, 206 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , погоджено прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 27 грудня 2022 року, включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з 29 жовтня 2022 року.

Визначити розмір застави 30 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 78000 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) та у разі внесення якої покласти зобов`язання на нього:
- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;
- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Для утримання підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає направленню до слідчого ізолятора м. Черкаси.

Невідкладно провести судово-медичне обстеження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Доручити Черкаській окружній прокуратурі провести дослідження дотримання вимог законодавства під час затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Виконання ухвали покласти на Черкаське районне управління поліції ГУНП в Черкаській області.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному після її оголошення, слідчому для виконання та прокурору для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а підозрюваному, який перебуває під вартою, в той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1