Справа № 635/6284/21
Провадження № 1-кс/635/296/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

адвоката-захисника - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000199 від 13.08.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 241 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

02.03.2023 р. до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000199 від 13.08.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 241 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_5

У клопотанні зазначено, що протоколом загальних зборів засновників ТОВ «Слобожанський кабельний завод» від 04.07.2017 створено Товариство з обмеженою відповідальністю «Слобожанський кабельний завод» та обрано його директором ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно наказу № 2 від 10.07.2017 «Про прийняття на роботу» ОСОБА_5 вступив на посаду директора з 11.07.2017.

Згідно посадової інструкції директора, затвердженої загальними зборами засновників ТОВ «Слобожанський кабельний завод», протоколом № 2 від 11.07.2017 директор, серед іншого:

-1.1. визначає, формулює, планує, здійснює і координує всі питання діяльності підприємства на підставі свідоцтва та згідно з діючим законодавством;

-2.4. Вживає заходів щодо забезпечення підприємства кваліфікованими кадрами, найкращого використання знань та досвіду працівників, створення безпечних та сприятливих умов праці, додержання вимог законодавства про охорону навколишнього середовища;

-4.6 відповідає за дотримання правил з охорони праці, протипожежної безпеки й виробничої санітарії на підприємстві та природоохоронного законодавства.

Крім того, відповідно до статуту ТОВ «Слобожанський кабельний завод», директор, серед іншого,

-11.11. вирішує всі питання діяльності Товариства, за винятком тих, які віднесені до виняткової компетенції Загальних зборів учасників;

-11.16.2. здійснює керівництво діяльністю Товариства;

-11.18 несе особисту відповідальність за ведення справ Товариства.

Згідно Розділу І «Професії керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців» Випуск 1 «Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, директор підприємства, серед іншого, вживає заходи щодо додержання вимог про охорону навколишнього середовища.

Таким чином, директор ТОВ «Слобожанський кабельний завод»

ОСОБА_5 з 11.07.2017 обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто, відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України та Примітки до ст. 364 КК України, є службовою особою ТОВ «Слобожанський кабельний завод».

Згідно Порядку проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів № 302 від 13.03.2002 - Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам - підприємцям експлуатувати об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

Згідно ч. 5 ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Згідно з положеннями статті 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зокрема, зобов`язані здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо.

Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони атмосферного повітря передбачена статтею 33 Закону України "Про охорону атмосферного повітря". Зокрема, відповідальність згідно із законом несуть особи, винні у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади відповідно до закону.

Так, під час досудового розслідування встановлено, що Державною екологічною інспекцією у Харківській області (далі - Держекоінспекція) у період 07.07.2020 по 13.07.2020 проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства у діяльності ТОВ «Слобожанський кабельний завод», за результатами якої складено акт перевірки № 607/11-02/05-06 від 13.07.2020.

Під час перевірки державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Харківської області виявлено факт наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме за відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 6 стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме: топковий котел № 1, топковий котел № 2, приміщення топкової, цех виробництва кабелів лінії екструдерів № 1, 2, 3, 4, 5, цех виробництва кабелів вертикальних ТПА, цех виробництва кабелів горизонтальнмх у період з дати введення в експлуатацію стаціонарних джерел викидів, по 25.12.2019 (26.12.2019 - дата отримання підприємством Дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № -5454) за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Липці, вул. Пушкінська, 20, літ. «В-2», що є порушенням вимог ст. ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

В результаті здійснення ТОВ «Слобожанський кабельний завод» своєї господарської діяльності вищевказаними стаціонарними джерелами утворено та здійснено викид в атмосферне повітря таких забруднюючих речовин: вуглець оксид, азот діоксид, вініл хлористий та речовини у вигляді суспендованих твердих частинок недиференційованих за складом.

Держекоінспекцією проведено розрахунок у відповідності до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України № 277 від 28.04.2020, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України № 414/3469 від 07.05.2020.

Наявність заподіяних збитків державі також підтверджено рішенням Господарського суду Харківської області по справі № 922/3228/20 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду.

Проведеною в рамках кримінального провадження судово-економічною експертизою, встановлено, що розрахунок збитку, заподіяний державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря ТОВ «Слобожанський кабельний завод», розрахований Державною екологічною інспекцією в Харківській області арифметично підтверджується на суму 329 337, 13 грн.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 який є директором та службовою особою ТОВ «Слобожанський кабельний завод», будучи відповідальним за дотримання природоохоронного законодавства на підприємстві, достовірно знаючи та розуміючи небезпечність своєї бездіяльності, фактично маючи реальну можливість, повноваження та обов`язок для забезпечення дотримання вимог природоохоронного законодавства у діяльності підприємства та запобігання негативних наслідків, не виконуючи свої обов`язки, самовпевнено розраховуючи на відвернення негативних наслідків, всупереч вимог статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», а саме те, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами керував та використовуючи службове становище забезпечив здійснення господарської діяльність підприємства у період часу не раніше 06.07.2017-дати державної реєстрації на набуття статусу юридичної особи по 25.12.2019 без отримання спеціального дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, чим завдав тяжкі наслідки державі в особі Липецької сільської ради в розмірі 329 337, 13 грн.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що протоколом загальних зборів засновників ТОВ «Слобожанський кабельний завод» від 04.07.2017 створено Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанський кабельний завод» та обрано його директором ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно наказу № 2 від 10.07.2017 «Про прийняття на роботу» ОСОБА_5 вступив на посаду директора з 11.07.2017.

Згідно посадової інструкції директора, затвердженої загальними зборами засновників ТОВ «Слобожанський кабельний завод», протоколом № 2 від 11.07.2017 директор, серед іншого:

-1.1. визначає, формулює, планує, здійснює і координує всі питання діяльності підприємства на підставі свідоцтва та згідно з діючим законодавством;

-2.4. вживає заходів щодо забезпечення підприємства кваліфікованими кадрами, найкращого використання знань та досвіду працівників, створення безпечних та сприятливих умов праці, додержання вимог законодавства про охорону навколишнього середовища;

-4.6 відповідає за дотримання правил з охорони праці, протипожежної безпеки й виробничої санітарії на підприємстві та природоохоронного законодавства.

Крім того, відповідно до статуту ТОВ «Слобожанський кабельний завод», директор, серед іншого,

-11.11. вирішує всі питання діяльності Товариства, за винятком тих, які віднесені до виняткової компетенції Загальних зборів учасників;

-11.16.2. здійснює керівництво діяльністю Товариства;

-11.16.3. визначає і втілює економічну, кадрову, комерційну політику в Товаристві;

-11.16.5. приймає на роботу та звільняє працівників Товариства, у тому числі і на контрактній основі; організовує ведення бухгалтерського обліку і звітності;

-11.16.6. у межах своєї компетенції, видає накази, розпорядження, інструкції, розпоряджається грошовими коштами і валютними коштами товариства;

-11.18 несе особисту відповідальність за ведення справ Товариства.

Згідно Розділу І «Професії керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців» Випуск 1 «Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, директор підприємства, серед іншого, вживає заходи щодо додержання вимог про охорону навколишнього середовища.

Згідно Порядку проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів № 302 від 13.03.2002 - Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам - підприємцям експлуатувати об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

Згідно ч. 5 ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Згідно з положеннями статті 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зокрема, зобов`язані здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо.

Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони атмосферного повітря передбачена статтею 33 Закону України "Про охорону атмосферного повітря". Зокрема, відповідальність згідно із законом несуть особи, винні у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади відповідно до закону.

Так, під час досудового розслідування встановлено, Державною екологічною інспекцією у Харківській області (далі - Держекоінспекція) у період 07.07.2020 по 13.07.2020 проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства у діяльності ТОВ «Слобожанський кабельний завод», за результатами якої складено акт перевірки № 607/11-02/05-06 від 13.07.2020.

Під час перевірки державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Харківської області виявлено факт наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме за відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 6 стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме: топковий котел № 1, топковий котел № 2, приміщення топкової, цех виробництва кабелів лінії екструдерів № 1, 2, 3, 4, 5, цех виробництва кабелів вертикальних ТПА, цех виробництва кабелів горизонтальних у період з дати введення в експлуатацію стаціонарних джерел викидів, по 25.12.2019 (26.12.2019 - дата отримання підприємством Дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № -5454) за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Липці, вул. Пушкінська, 20, літ. «В-2» що є порушенням вимог ст. ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

В результаті здійснення ТОВ «Слобожанський кабельний завод» своєї господарської діяльності вищевказаними стаціонарними джерелами утворено та здійснено викид в атмосферне повітря таких забруднюючих речовин: вуглець оксид, азот діоксид, вініл хлористий та речовини у вигляді суспендованих твердих частинок недиференційованих за складом.

Дані речовини не є компонентами повітря та входять до переліку найбільш поширених та небезпечних забруднюючих речовин, викиди яких в атмосферне повітря підлягають регулюванню, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2001 № 1598 та могли створити небезпеку для навколишнього природнього середовища (довкілля) через накопичення вищезазначених забруднюючих речовин в атмосферному повітрі, а також виникнення негативних змін в атмосферному повітрі, а саме створення парникового ефекту, фотохімічного смогу, кислотних дощів, тощо.

Держекоінспекцією проведено розрахунок у відповідності до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України № 277 від 28.04.2020, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України № 414/3469 від 07.05.2020.

Наявність заподіяних збитків державі також підтверджено рішенням Господарського суду Харківської області по справі № 922/3228/20 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду.

Проведеною в рамках кримінального провадження судово-економічною експертизою, встановлено, що розрахунок збитку, заподіяний державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря ТОВ «Слобожанський кабельний завод», розрахований Державною екологічною інспекцією в Харківській області арифметично підтверджується на суму 329 337, 13 грн.

Отже, ОСОБА_5 який є директором та службовою особою ТОВ «Слобожанський кабельний завод», будучи відповідальним за дотримання природоохоронного законодавства на підприємстві, діючи з корисливим мотивом (вчинив дії в інтересах ТОВ «Слобожанський кабельний завод») з метою забезпечення господарської діяльності вказаного підприємства, використовуючи службове становище шляхом реалізації вищевказаних службових повноважень, в тому числі організовуючи трудовий колектив ТОВ «Слобожанський кабельний завод» та господарську діяльності ТОВ «Слобожанський кабельний завод» з використанням стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, усвідомлюючи при цьому здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та відсутність відповідного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, всупереч вимогам статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», а саме необхідності отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, здійснював керівництво діяльністю підприємства у період часу не раніше 06.07.2017 - дати державної реєстрації на набуття статусу юридичної особи по 25.12.2019 без отримання спеціального дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 який є директором та службовою особою ТОВ «Слобожанський кабельний завод», будучи відповідальним за дотримання природоохоронного законодавства організував та забезпечив діяльність ТОВ «Слобожанський кабельний завод» порушуючи спеціальні правила, а саме без отримання спеціального дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, в результаті чого здійснювалися викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме: вуглецю оксиду, азоту діоксиду, вінілу хлористого та речовин у вигляді суспендованих твердих частинок недиференційованих за складом, що за відсутності отриманого у встановленому порядку документа дозвільного характеру- дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами ТОВ «Слобожанський кабельний завод», могло створити небезпеку для навколишнього природнього середовища через накопичення вищезазначених забруднюючих речовин в атмосферному повітрі, а також небезпеку виникнення негативних змін в атмосферному повітрі, а саме створення парникового ефекту, фотохімічного смогу, кислотних дощів, тощо.

Прокурор, обґрунтовуючи клопотання, вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Вважає наявними ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор у судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник та підозрюваний у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання. Зокрема зазначили, що клопотання не містить виклад обставин, на підставі яких слідчий та прокурор дійшли висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у клопотанні; посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини так само не містить жодного обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Крім того, вважали підозру не обґрунтованою, не згодні з кваліфікацією кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення учасників провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

22.02.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 241 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування (рішення у справі «Феррарі-Браво проти Італії»).

Слідчий суддя виходить з того, що на даному етапі провадженні він не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, він не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого стороною обвинувачення.

Аналіз представлених доказів зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»). Отже на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу, враховує і положення, що передбачені КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо тільки в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, між тим ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер, та доводитися відповідними доказами. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться. Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Водночас слідчий суддя не погоджується з існуванням ризиків, про які вказує сторона обвинувачення, оскільки за рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови» тільки одне посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. У справі «Мамедова проти Росії». Суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що ОСОБА_5 переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Як слідує із клопотання, сторона обвинувачення просить врахувати, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, втім відомостей, що підтверджували означене, слідчому судді не надано. Отже клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування та знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є непропорційними меті, яка ставиться до їх застосування.

Долучені до клопотання докази містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого діяння та частково підтверджують ризики, при цьому в своїй сукупності це не може свідчити про наявність підстав для застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як домашній арешт. Отже слідчий суддя, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, не знайшов підстав для задоволення клопотання.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки передбачені частиною п`ятою ст. 194 КПК України.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що він є уродженцем м. Глухів Сумської області, громадянином України, фактично мешкаючим за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні неповнолітню дитину, одружений, раніше не судимий, має вищу освіту, військовозобов`язаний, є фізичною особою - підприємцем. Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та частково доведено актуальність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на даний час, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, та покласти на останнього наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду на їх першу вимогу; не відлучатися за межі Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованого злочину і правильності кваліфікації його дій, з чим сторона захисту не погоджується, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 21, 29, 55, 129, 129-1 КонституціїУкраїни,ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні старшого слідчого СВ відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000199 від 13.08.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 241 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування, а саме до 22.04.2023 р., включно, та зобов`язати останнього виконувати наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду на кожну вимогу;

-не відлучатися за межі Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі їх невиконання, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на старшого слідчого СВ відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.03.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1