Справа № 192/171/23
Провадження № 1-в/192/37/23
Ухвала

Іменем України

20 лютого 2023 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

представника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області заяву засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)»,

початок строку відбування покарання: 21 лютого 2021 року,

кінець строку відбування покарання: 21 вересня 2023 року

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення, посилаючись на те, що більшу частину строку покарання він відбув.

У судовому засіданні заяву підтримав, також посилався на те, що у нього немає порушень, є подяка, працює електриком, раніше робив путанку для ЗСУ, потім ягозу (проволоку для огорожі), читає книжки, веде нормальний спосіб життя, вважає, що виправився, хоче додому до дітей.

Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» проти задоволення заяви засудженого заперечував, вважає, що засуджений не довів свого виправлення, а тому недоцільно його звільняти умовно-дострокового.

Прокурор також проти задоволення клопотання заперечував, вважає, що засуджений не довів свого виправлення.

Суд, заслухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)», дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, вважає, що заява засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 на теперішній час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)». Початок строку відбування покарання: 21.02.2021, кінець строку відбування покарання: 21.09.2023.

Був засуджений:

31.01.2020 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців;

03.12.2020 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 31.01.2020 та остаточно призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі;

26.04.2021 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.12.2020 остаточно призначено до відбування покарання за сукупністю злочинів у вигляді 2 (двох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

На час звернення до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув більше 2/3 строку покарання.

Суд зазначає, що за правилами, встановленими п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Так, за період відбування покарання до засудженого стягнення та заохочення не застосовувались.

Відповідно до характеристики, складеної у лютому 2023 року, в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 22.02.2021. За період перебування у Дніпропетровському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав, заохочень не мав.

У Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» знаходиться з 18 березня 2021 року. Працевлаштований на виробництві установи до цеху ССЦ-3 електриком.

За час відбування покарання характеризується посередньо.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку під контролем адміністрації, має охайний зовнішній вигляд, дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці, підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень.

Разом з тим, засуджений дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою уникнення покарання, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставитися до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Засуджений не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціальну корисну активність в організації їх роботи.

Аналогічні характеристики виправною установою були надані засудженому у листопаді 2021 року (а.о.с. 20), січні (а.о.с. 23) та червні (а.о.с. 98) 2022 року.

05 листопада 2021 року комісія ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» відмовила засудженому у переведенні до дільниці соціальної реабілітації (ст. 101 КВК) як такому, що не стає на шлях виправлення (а.о.с. 22).

21 січня 2022 року комісія виправної установи відмовила у направленні матеріалів до суду щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. 82 КК України), як такому, що не став на шлях виправлення (а.о.с. 25).

01 липня 2022 року комісія виправної установи відмовила засудженому у направленні матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України як такому, що не довів свого виправлення (а.о.с. 30).

Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 , суд враховує посилання засудженого на те, що він не порушує режим утримання. Разом з тим суд звертає увагу, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України неухильне дотримання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є їх обов`язком, і виконання цього обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Суд також враховує, що засуджений працевлаштований у виправній установі.

Однак, з огляду на викладені обставини суд не вбачає суттєвих позитивних змін у поведінці засудженого, протягом всього строку відбування покарання він характеризується посередньо, заохочень не має.

Саме по собі відбуття двох третин строку покарання засудженим, без врахування поведінки за весь період відбування покарання, не є достатніми підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого.

Таким чином, оцінивши у сукупності досліджені докази, суд дійшов висновку, що засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою, а тому у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовляє.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1