КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 06 грудня 2022 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2022 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника власника майна ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, вилучене за місцем фактичного проживання заступника генерального директора ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1. Грошові кошти у сумі 69 000 доларів США, які складаються з:

- одної пачки купюр грошових коштів номіналом 100 доларів США у кількості 100 шт.;

- одної пачки купюр грошових коштів номіналом 100 доларів США у кількості 100 шт.;

- одної пачки купюр грошових коштів номіналом 100 доларів США у кількості 100 шт.;

- одної пачки купюр грошових коштів номіналом 100 доларів США у кількості 100 шт.;

- одної пачки купюр грошових коштів номіналом 100 доларів США у кількості 100 шт.;

- одної пачки купюр грошових коштів номіналом 100 доларів США у кількості 100 шт.;

- одної пачки купюр грошових коштів номіналом 100 доларів США у кількості 90 шт.;

2. Грошові кошти у сумі 13600 Євро, які складаються з:

- одної пачки купюр грошових коштів номіналом 100 Євро у кількості 100 шт.;

- одної пачки купюр грошових коштів номіналом 50 Євро у кількості 72 шт.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2022 року, скасувати ухвалу, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що слідчим суддею текст ухвали у день її постановлення 07 жовтня 2022 року не оголошено, копію оскаржуваного рішення отримано 12 жовтня 2022 року, апеляційну скаргу подано 13 жовтня 2022 року.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необгрунтованною.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що майно належне ОСОБА_5 вилучено всупереч ухвалі слідчого судді. Крім того, арештовані грошові кошти, набуті ОСОБА_5 у законний спосіб, що підтверджується адвокатським запитом направленного до НАЗК.

Також зазначає, що слідчим суддею розглянуто клопотання не у передбачений КПК України строк.

Також прокурором у клопотанні, в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, не зазначено на яких підставах грошові кошти визнано речовими доказами, а слідчим суддею не оцінено правові підстави, відсутність підозри, розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для ОСОБА_5 .

На переконання апелянта, прокурор ввів в оману суд, не вказавши в клопотанні, що ОСОБА_5 не вручено повідомлення про підозру, а тому посилатись на таку підставу накладення арешту, як можливість конфіскації майна є передчасними.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені апелянтом доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.

В даному випадку, слідчим суддею текст ухвали у день її поставлення 07 жовтня 2022 року не оголошено, копію ухвали представник отримав 12 жовтня 2022 року, 13 жовтня 2022 року подав апеляційну скаргу, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе визнати поважними причини пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді та поновити представнику-адвоката ОСОБА_6 такий строк.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 26 липня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000390,за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період з 2021 року по теперішній час громадянин України ОСОБА_8 за попередньою змовою з представниками іноземної компанії «EKOCENT Sp. z о.о.», службовими особами ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та громадянами України ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , діючи умисно, надав сприяння спецслужбам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності проти України (шляхом постачання неякісних товарів військового призначення російського виробництва, фінансування російського оборонно-промислового комплексу та зриву постачання боєприпасів збройним формуванням України в умовах воєнного стану) на шкоду обороноздатності, державній та економічній безпеці України.

29 вересня 2022 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва проведено обшук за місцем фактичного проживання заступника генерального директора ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено грошові кошти.

29 вересня 2022 року постановою старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_14 вилучені грошові кошти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000390

30 вересня 2022 року прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 направив до Шевченківського районного суду м. Києва поштовим зв`язком клопотання про накладення арешту на зазначене майно.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2022 року клопотання задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000390 про накладення арешту на майно, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження вказаного майна, яке відповідає ознакам речових доказів згідно ст. 98 КПК України, наявні достатні підстави для арешту вказаного в клопотанні майна.

Крім того, вказане майно у даному кримінальному провадженні 29 вересня 2022 року постановою старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_14 визнано речовими доказами, відтак є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права ОСОБА_5 з потребами кримінального провадження.

З огляду на положення п. 1 ч.2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Тому, посилання автора апеляційної скарги на те, що слідчим суддею безпідставно накладено арешт на вказане майно, не приймаються до уваги, оскільки арешт на майно накладено з правових підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на зазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

Доводи представника власника майна ОСОБА_6 що прокурором в клопотанні зазначено підставу арешту майна, а саме конфіскація такого майна, однак ОСОБА_5 не вручено повідомлення про підозру, тому вказана підстава є передчасною, не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами клопотання.

Так, прокурором у клопотанні зазначено правову підставу арешту вилученого під час обшуку майна, а саме з метою збереження речових доказів про що зазначено і в ухвалі слідчого судді.

Посилання представника на те, що слідчим суддею розглянуто клопотання з порушенням визначеного КПК України строком, є слушними, однак не є безмовною підставою, яка б потягла за собою скасування оскаржуваного рішення.

Інші доводи на які посилається апелянт також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки були відомі слідчому судді та враховано ним при прийнятті рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 з урахуванням викладених в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику ОСОБА_5 , адвокату ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2022 року.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2022 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17

Єдиний унікальний № 761/20834/22 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_18

Провадження № 11сс/824/4224/2022 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК