печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4864/23-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «НВК «Техімпекс» ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.01.2023 р. у справі №757/2521/23-к, у кримінальному провадженні №0001013 від 28.07.2022, -

ВСТАНОВИВ:

07.02.2023 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «НВК «Техімпекс» ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.01.2023 р. у справі №757/2521/23-к, у кримінальному провадженні №0001013 від 28.07.2022.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що арешт було накладено безпідставно, необґрунтовано та з порушенням приписів ч. 10 ст. 170 КПК України.

Так, адвокат вказує, що з матеріалів кримінального провадження № 0001013 від 28.07.2022 не вбачається, що відносно майна, на яке накладено арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Станом на момент подання даного клопотання, в рамках кримінального провадження № 0001013 від 28.07.2022 року жодній особі не повідомлено про підозру. Відтак, твердження сторони обвинувачення щодо причетності ТОВ «НВК «ТЕХІМПЕКС» до вчинення кримінального правопорушення та незаконності заволодіння коштами в розмірі 833 332, 00 грн., є виключно припущенням, яке нічим не підтверджується.

Так, в ухвалі суду про арешт майна жодним чином не зазначено, які із закріплених у ст. 98 КПК України ознак речових доказів, характерні безготівковим грошовим коштам у розмірі 833 332, 00 грн., які знаходяться на вищевказаних розрахункових рахунках ТОВ «НВК «Техімпекс» () та яке відношення вони мають до кримінального провадження № 0001013 від 28.07.2022, не зазначено жодних обгрунтувань та доказів, на підставі яких прокурором було винесено постанову про визнання речовими доказами вказаних безготівкових грошових коштів.

Водночас відсутнє будь-яке посилання на докази існування ризиків знищення або пошкодження відповідного майна.

В ухвалі суду про арешт майна, не зазначено про жодні обставини, підтверджені відповідними належними, допустимими, достатніми доказами, які б вказували на те, що арештовані цінності відповідають критеріям речових доказів, зазначеним у ст. 98 КПК України, що вони набуті кримінально протиправним шляхом, та існують ризики знищення або пошкодження відповідного майна, на яке накладено арешт.

Також, арешт вказаного вище майна створює перешкоди у господарський діяльності ТОВ «НВК «ТЕХІМПЕКС» та призводить до значних негативних наслідків.

Адвокат зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» є приватною компанією військово- промислового комплексу України заснованою ще в 2003 році. Підприємство здійснює свою діяльність на підставі Ліцензії Міністерства промислової політики України №579595, серія АГ від 06.07.2011р. (безстрокова) «Реалізація, ремонт, модернізація та утилізація військової техніки та військової зброї».

З 2014 року ТОВ «НВК «Техімпекс» є провідним виконавцем Державних Оборонних Замовлень та Державних контрактів на закупівлю послуг та товарів для потреб Державних замовників в тому числі Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Доля державних замовлень у структурі діяльності ТОВ «НВК «Техімпекс», станом на сьогодні, складає майже 100%.

Основним напрямком діяльності підприємства є виготовлення, модернізація і всі види ремонту бронетанкової, автомобільної і спеціальної військової техніки та зброї.

Розуміючи терміновість та нагальну необхідність у забезпеченні максимальної обороноздатності нашої держави в умовах воєнного стану, наразі всі ресурси ТОВ «НВК «Техімпекс», в тому числі і всі працівники підприємства, мобілізовані для своєчасного та безперебійного виробництва та виконання замовлень силових структур та забезпечення Збройних Сил України необхідним озброєнням та військовою технікою для відсічі збройної агресії російської федерації.

Дані банківські рахунки ТОВ «НВК «ТЕХІМПЕКС» (), на які накладено арешт, регулярно надходять від Державних Замовників бюджетні кошти, які мають цільове призначення, а саме - виконання Державних Контрактів.

Таким чином, арешт вказаних в ухвалі банківських рахунків створює значний ризик того, що будуть арештовані саме бюджетні кошти, які були/будуть перераховані для подальшого їх використання ТОВ «НВК «Техімпекс» на цілі, визначені Державними Контрактами, зокрема такі як: закупівля необхідних для виконання Державного Контракту запасних частин, оплата виконаних робіт працівниками товариства тощо.

Тобто арешт вищезазначених коштів перешкоджає веденню нормальної господарської діяльності ТОВ «НВК «ТЕХІМПЕКС», вчасному виконанню державного оборонного замовлення за Державними Контрактами, тим самим несе шкоду Державі, що є неприпустимим, особливо в період воєнного стану.

Крім того, з банківських рахунків, які були арештовані, ТОВ «НВК «ТЕХІМПЕКС» здійснює виплату заробітної плати працівникам, та сплату податків.

Відтак, адвокат вважає, що накладення арешту на грошові кошти, за рахунок яких здійснюється виплата заробітної плати, є неправомірним, а тому просить суд скасувати арешт накладений на рахунки товариства.

У судове засідання представник заявника не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримав та просив задовольнити.

Прокурор/слідчий в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Офісом Генерального прокурора здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0001013 від 28.07.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 362 КК України, досудове розслідування проводиться Головним слідчим управлінням Національної поліції України.

23.01.2023 ухвалою Печерського районного суду м. Києва, у вказаному у кримінальному провадженні № 0001013 накладено арешт на грошові кошти в розмірі 833 332 грн., які знаходяться на розрахункових рахунках ТОВ «НВК ТЕХІМПЕКС» ():

- НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , відкриті в ПАТ «МТБ БАНК» (МФО 328168);

- НОМЕР_4 , відкритий в АТ «ПУМБ» (МФО 334851);

- НОМЕР_5 , відкритий в АБ «УКРГАЗБАНК» (МФО 320478);

- НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , відкриті в АТ «АЛЬПАРІ БАНК» (МФО 380894);

- НОМЕР_8 , відкритий в АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» (МФО 313849);

- НОМЕР_9 , відкритий в АТ «БАНК АЛЬЯНС» (МФО 300119);

- НОМЕР_10 , відкритий в АТ «УКРЕКСІМБАНК» (МФО 322313);

- НОМЕР_11 , відкритий в АТ «КБ «ГЛОБУС» (МФО 380526);

- НОМЕР_12 , відкритий в АТ «КІБ» (МФО 322540), в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на рахунки коштів які надходять, сплати податків, зборів, обов`язкових платежів та заробітної плати.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 23.01.2023 рокуарешт накладався з метою збереження речових доказів.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Незважаючи на те, що досудове розслідування здійснюється на протязі тривалого проміжку часу, стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави для накладення арешту на рахунки, яке перебуває у власності заявника.

Стороною обвинувачення не надано суду допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів що вказують про прямий, або опосередкований зв`язок посадових та інших осіб, які вчинили кримінальне правопорушення з обставинами, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а також відсутні підстави відповідальності товариства за незаконні дії третіх осіб.

Версія органу досудового розслідування, що майно на яке накладено арешт відповідає ознакам визначених ст. 98 КПК України, тобто відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0001013 належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами, а спростована належним обґрунтуванням стороною власника майна.

Також необхідно взяти до уваги, що відповідальні особи товариства, не мають процесуального статусу в кримінальному провадженні. Причетність юридичної особи до вчиненого кримінального правопорушення на час розгляду клопотання не встановлена, а протилежного стороною обвинувачення не доведено.

Враховуючи, вказане підстав вважати, що існує правова підстава для арешту майна заявника взагалі спростовується, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Відтак, скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт, що накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.01.2023 р. у справі №757/2521/23-к, а саме: грошових коштів : в розмірі 833 332 грн., які знаходяться на розрахункових рахунках ТОВ «НВК ТЕХІМПЕКС» ():

- НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , відкриті в ПАТ «МТБ БАНК» (МФО 328168);

- НОМЕР_4 , відкритий в АТ «ПУМБ» (МФО 334851);

- НОМЕР_5 , відкритий в АБ «УКРГАЗБАНК» (МФО 320478);

- НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , відкриті в АТ «АЛЬПАРІ БАНК» (МФО 380894);

- НОМЕР_8 , відкритий в АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» (МФО 313849);

- НОМЕР_9 , відкритий в АТ «БАНК АЛЬЯНС» (МФО 300119);

- НОМЕР_10 , відкритий в АТ «УКРЕКСІМБАНК» (МФО 322313);

- НОМЕР_11 , відкритий в АТ «КБ «ГЛОБУС» (МФО 380526);

- НОМЕР_12 , відкритий в АТ «КІБ» (МФО 322540), в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на рахунки коштів які надходять, сплати податків, зборів, обов`язкових платежів та заробітної плати.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1