ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2187/22 Справа № 202/9872/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0001113 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2022 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, водія 2 автомобільного відділення 2 автомобільного взводу підвозу боєприпасів роти забезпечення боєприпасами батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , солдата, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну та необґрунтовану у зв`язку із істотними порушеннями кримінального процесуального законодавства, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилається на те, що висновки слідчого судді щодо обґрунтованості повідомлення про підозру ОСОБА_8 , - є незаконними та необґрунтованими, так як долучені до клопотання докази не свідчать про те, що підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, разом з цим, ОСОБА_8 відмовився виконувати наказ саме через хворобу, тобто фізично не був спроможний виконувати бойове завдання, а не через неповагу до ЗСУ.

Разом з цим, підозрюваний не проходив військово-лікарську комісію.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2022 року було задоволено частково клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою , в межах строку досудового розслідування, строком на 58 (п`ятдесят вісім) днів по 24 січня 2023 року включно, з визначенням застави.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі до 10 років, також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, однак ці обставини не можуть нівелювати зазначені ризики, тому слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні прокурора дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів враховує правову позицію, викладену у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якої для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема: протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 Срібного ОСОБА_14 , ОСОБА_15 від 10 листопада 2022 року, відповідно до яких під час доведення ОСОБА_9 бойового розпорядження до особового складу батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , близько об 18:00 годині 24.10.2022 року деякі військовослужбовці батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , серед яких також був солдат ОСОБА_8 , відмовились виконати наказ командира військової частини НОМЕР_1 увійти в безпосереднє підпорядкування командиру 2 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 для виконання бойових завдань в районі оборони 2 механізованого батальйону в/д НОМЕР_1 , що був доведений на підставі бойового розпорядження штабу НОМЕР_2 окремої механізованої АДРЕСА_2 від 24.10.2022 року № 1022/ОКПУДСК, з різних причин, посилаючись на сімейні обставини, стан здоров`я та інше; рапортом командира батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 Єжова ОСОБА_16 , відповідно до якого солдат ОСОБА_8 відмовився виконати наказ командира військової частини НОМЕР_1 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що підозрюваний не проходив ВЛК(військово-лікарську комісію) спростовується протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 10.11.2022 року, відповідно до яких перед зачитуванням наказу, всім військовослужбовцям була надана можливість звернутись до лікаря та провести необхідні огляди та лікування, однак ОСОБА_8 цього не зробив, а лише скаржився на здоров`я вже по факту, коли потрібно було виконувати бойове розпорядження.

Разом цим, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 фізично не міг виконувати наказ начальника про переведення для несення служби до м. Бухмут, скільки відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 25.11.2022 року ( а.п. 57) вбачається, що ОСОБА_8 пройшов військово-лікарську комісію 09 листопада 2022 року та придатний до військової служби.

Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення та обґрунтування засудження.

При цьому колегія суддів враховує, що, згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Отже, обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення є доведеною.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею правильно встановлено відповідно до ст. 177 КПК України з урахуванням ст. 178 КПК України наявність ризику того, що підозрюваний може: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, санкція якого передбачає покарання до 10 років позбавлення волі, що полягає у непокорі, тобто у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану, разом з цим, свідки є військовослужбовцями та підозрюваний може здійснювати на них вплив для зміни їх показів у суді, при цьому , відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, також суд врахував тяжкість вчиненого правопорушення проти порядку несення військової служби вчиненого в умовах воєнного стану, та особу підозрюваного, який є військовослужбовцем, раніше не судимий.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) п. 102 від 08.02.2005 р. тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.

Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_8 , а саме те, що він підозрюється у непокорі , тобто у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану, на підставі ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано визначив заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 208000 гривень, оскільки ОСОБА_8 підозрюється за ч. 4 ст. 402 КК України, що є тяжким злочином, має матеріальне забезпечення як військовослужбовець, тому колегія суддів вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимоги апеляційної скарги захисника слід відмовити.

Керуючись ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2022 року залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2022 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ ________________ ____________

ОСОБА_2 О ОСОБА_17 Н ОСОБА_18