Справа №760/7/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

заставодавця ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 09.10.2020 № 0005238, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження №0005238, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про повернення йому застави як заставодавцю.

Заяву мотивовано тим, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.01.2021 щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави у сумі 45 000 грн. та покладено на нього ряд обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Вказаний розмір застави було внесено 13.01.2021 ОСОБА_5 .

Також, заявник ОСОБА_5 вказував на те, що його повноваження як захисника у даній справі припинені і він немає фізичної можливості забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.

Крім того, посилався на те, що визначені ухвалою суду обов`язки на даний час припинили свою дію.

Таким чином, на думку ОСОБА_5 вказані обставини дають можливість повернути заставу заставодавцю.

Прокурор проти заявленого клопотання заперечувала та просила у його задоволенні відмовити.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні з приводу заявленого клопотання посилався на розсуд суду. Також, зазначив, що обвинувачений ОСОБА_9 йому раніше повідомляв про те, що кошти, внесені як застава належать йому та отримані у борг.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов такого висновку.

Ч.4 ст.182 ЦПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. При цьому, ч. 7 цієї ж статті передбачено, що у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Отже, у випадку застосування застави як основного запобіжного заходу її внесення є обов`язком підозрюваного або правом інших осіб, у разі застосування застави як альтернативного запобіжного заходу правом підозрюваного чи інших осіб. Внесення заставодавцем грошових коштів як заставу за підозрюваного, обвинуваченого є актом добровільної волі такої особи. Особа не може бути визнана заставодавцем усупереч її бажанню та волі, тобто вона висловлює своє добровільне волевиявлення на внесення застави. Однак відповідний статус заставодавця не вичерпується самим лише внесенням визначеної грошової суми, оскільки погоджуючись внести заставу, особа автоматично погоджується мати відповідні обов`язки як заставодавця, а також несе ризик втрати цих коштів у випадку невиконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тривалий час не з`являється до суду, у зв`язку з чим вживаються заходи для встановлення його місця знаходження. Клопотань про зміну запобіжного заходу не надходило.

За даних обставин повернення застави не сприятиме дотриманню обвинуваченим належної процесуальної поведінки та виконання обов`язків та не залежить від одного волевиявлення особи, яка її внесла .

Крім того, системний аналіз положень ст. 182, 194, 196, 197, 199, 181, 203 КПК України дає підстави для висновку, що лише запобіжні заходи у виді тримання під вартою і домашнього арешту, а також перелічені у ч. 5 ст. 194 цього Кодекс обмеження, діють певний, визначений ухвалою суду (слідчого судді) строк, а інші запобіжні заходи, в тому числі і застава, визначеного строку дії не мають і діють до їх скасування, зміни, ухвалення вироку чи закриття кримінального провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що підставою для повернення застави є припинення дії цього запобіжного заходу, суд вважає, що клопотання про повернення застави не може бути задоволено.

Керуючись ст. ст. 177, 182, 194, 350, 371, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви заставодавця ОСОБА_5 про повернення застави відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя