Справа №522/4948/21
Провадження № 1-кп/522/982/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000159 від 14.02.2021 року, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки Одеської області міста Ізмаїл, з середньою освітою, незаміжньої, непрацевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2021 року після здійснення автоматизованого розподілу справ в провадження судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000159 від 14.02.2021 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

13.02.2021 приблизно о 03 годині 50 хвилин, більш точного часу в ході проведення дізнання не встановлено, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала в розважальному закладі «Централбар» за адресою: м. Одеса, Катерининська площа 3, де побачила раніше знайому їй ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в неї виник протиправний умисел направлений та таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону належного останній.

Того ж дня, близько 04:00 год. більш точного часу в ході дізнання встановити не виявилося можливим ОСОБА_3 реалізуючи свій протиправний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, та мету незаконного збагачення дочекавшись поки ОСОБА_5 відійде від столу та залишить свій мобільний телефон на столі, та впевнившись, що її дії носять таємний характер, непомітно для оточуючих та потерпілої, взяла зі столу мобільний телефон марки «IPhone 12 pro MAX» в корпусі синього кольору, вартістю 40115 (сорок тисяч сто п`ятнадцять) гривень 00 копійок, належний ОСОБА_5 після чого сховала вище зазначений мобільний телефон за резинку своїх штанів.

В подальшому ОСОБА_3 виконавши всі дії, які вважала за необхідне для доведення свого злочинного наміру до кінця, залишила місце вчинення нею кримінального проступку та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд.

Вказаним кримінальним проступком ОСОБА_3 спричинила ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 40115 гривень 00 копійок.

Цивільним позивачем ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов, а саме просила відшкодувати завдану матеріальну шкоду у розмірі 40115,00 гривень, розмір якої встановлено досудовим розслідуванням та підтверджується фіскальним чеком №0008 магазину «Школяр-Гаджет» від 18.01.2021 року, а також просила стягнути моральну шкоду у розмірі 25000,00 гривень, у зв`язку з тим, що весь період намагання поновити її порушені права, життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Внаслідок протиправних дій відповідача, позивачкою було понесені значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 визнала вину у повному обсязі, розкаялась, та підтвердила обставини кримінального правопорушення, що описані в обвинувальному акті у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000159 від 14.02.2021 року, а саме те, що 13.02.2021 приблизно о 03 годині 50 хвилин, обвинувачена, перебувала в розважальному закладі «Централбар» за адресою: м. Одеса, Катерининська площа 3, де побачила раніше знайому їй ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в неї виник протиправний умисел направлений та таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону належного останній. Того ж дня, близько 04:00 год. ОСОБА_3 реалізуючи свій протиправний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, та мету незаконного збагачення дочекавшись поки ОСОБА_5 відійде від столу та залишить свій мобільний телефон на столі, та впевнившись, що її дії носять таємний характер, непомітно для оточуючих та потерпілої, взяла зі столу мобільний телефон марки «IPhone 12 pro MAX» в корпусі синього кольору, вартістю 40115 (сорок тисяч сто п`ятнадцять) гривень 00 копійок, належний ОСОБА_5 після чого сховала вище зазначений мобільний телефон за резинку своїх штанів. В подальшому виконавши всі дії, які вважала за необхідне для доведення свого злочинного наміру до кінця, залишила місце вчинення нею кримінального проступку та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд. Обвинувачена зазначила, що матеріальна шкода відшкодована, та цивільний позов визнала частково в розмірі 2500,00 гривень.

Прокурор в судовому засіданні зазначила про повернення телефону обвинуваченою потерпілій особі, просила призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, цивільний позов залишила на розсуд суду.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Судом встановлено, що 13.02.2021 приблизно о 03 годині 50 хвилин, більш точного часу в ході проведення дізнання не встановлено, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала в розважальному закладі «Централбар» за адресою: м. Одеса, Катерининська площа 3, де побачила раніше знайому їй ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в неї виник протиправний умисел направлений та таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону належного останній.

Того ж дня, близько 04:00 год. більш точного часу в ході дізнання встановити не виявилося можливим ОСОБА_3 реалізуючи свій протиправний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, та мету незаконного збагачення дочекавшись поки ОСОБА_5 відійде від столу та залишить свій мобільний телефон на столі, та впевнившись, що її дії носять таємний характер, непомітно для оточуючих та потерпілої, взяла зі столу мобільний телефон марки «IPhone 12 pro MAX» в корпусі синього кольору, вартістю 40115 (сорок тисяч сто п`ятнадцять) гривень 00 копійок, належний ОСОБА_5 після чого сховала вище зазначений мобільний телефон за резинку своїх штанів.

В подальшому ОСОБА_3 виконавши всі дії, які вважала за необхідне для доведення свого злочинного наміру до кінця, залишила місце вчинення нею кримінального проступку та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд.

Вказаним кримінальним проступком ОСОБА_3 спричинила ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 40115 гривень 00 копійок, яку було відшкодовано шляхом повернення майна потерпілій особі.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_3 вчинила умисне корисливе, направлене проти власності кримінальне правопорушення, яке у відповідності до положень ст.12 КК України відноситься до категорії кримінального проступку.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої відповідно до ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Також суд враховує особу обвинуваченої, яка раніше не судима, характер вчиненого кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що мірою виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень має бути покарання у виді однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд приходить до висновку, що більш суворі види покарання, передбачені у санкції ч.1 ст.185КК України не можуть бути призначені, так як менш суворий вид покарання буде достатній для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 , та для попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У зв`язку із відсутністю клопотань учасників судового провадження міру запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 не обирати.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Встановлено, що кримінальним проступком ОСОБА_5 спричинено матеріальну шкоду у розмірі 40115,00 гривень, яку відшкодовано шляхом повернення майна потерпілій особі.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та цивільного позову, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої підлягають частковому задоволенню виходячи з огляду на таке.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Як слідує з положень ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

В цивільному позові до ОСОБА_3 потерпіла зазначає, що обвинуваченим, внаслідок скоєного кримінального правопорушення, спричинено матеріальну шкоду у розмірі 40115,00 гривень, що встановлено досудових розслідуванням та підтверджується фіскальним чеком №0008 магазину «Школяр Гаджет» від 18.01.2021 р. та моральну шкоду у розмірі 25000,00 грн., в обґрунтування чого зазначила, що весь період намагання поновити її порушені права, життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Внаслідок протиправних дій відповідача, позивачкою було понесені значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок.

В судовому засіданні було встановлено, що матеріальну шкоду було відшкодовано, шляхом повернення телефону потерпілій особі, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

ОСОБА_3 в судовому засіданні визнала цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 2500,00 гривень.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичній болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справа Науменко проти України).

Суд вважає, що заявлена потерпілою позовна заява про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

В позовній заяві, в обґрунтування зазначеного розміру стягнення моральної шкоди, потерпіла зазначила, що обвинувачена завдала їй моральної шкоди, що виражаєтеся впливанні на життя потерпілої.

Вказане є суб`єктивним припущенням потерпілого, що всупереч п.5 ч.3 ст.175, ч. 5 ст. 177 ЦПК України, не підтверджено доказами та визнається судом неспроможним.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд, з огляду на фактичні обставини справи, характер, глибину моральних страждань та переживань потерпілої ОСОБА_5 , керуючись вимогами розумності, виваженості та справедливості, оцінює завдану моральну шкоду потерпілому в розмірі 2500,00 гривень та саме така сума відшкодування моральних страждань потерпілої за переконанням суду є достатньою для розумного задоволення потреб потерпілої і не буде становити надмірного тягаря для винної ОСОБА_3 , яка визнала цивільний позов в цій частині.

Визначаючи розмір відшкодування потерпілій понесеної нею моральної шкоди саме у такій сумі, суд виходить з того, що визначаючи розмір відшкодування, слід керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності та розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, про що також зазначила Велика Палата Верховного Суду у справі № 752/17832/14-ц від 15.12.2020 року.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про задоволення цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 2500,00 гривень.

Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374, 375, 376, 381-382 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок).

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду завдану вчиненим кримінальним правопорушенням у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

В іншій частині цивільного позову відмовити.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: DVD-R диск, марки «RIDATA» залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч.1 ст.394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_6 ОСОБА_7