Вирок

Іменем України

06.02.2023 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001687 від 24.06.2019 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Зеленодольськ Апостоловського району Дніпропетровської області., українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, дітей на утриманні не має, раніше не судимого, освіта не повна вища, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 22.06.2019, близько 19:30 год., перебуваючи в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи систему суспільних відносин, які складаються і розвиваються в громадських місцях під впливом правових та соціальних норм, діючи з особливою зухвалістю, здійснив пошкодження майна, а саме вентиляційної системи ресторану-кондитерської «Фраєрка», яка розміщена в дворі будинку за вказаною вище адресою, доступ до якої отримав з вікна квартири АДРЕСА_2 у якій проживає, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою і образами.

В подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 вийшовши на вулицю та перебуваючи поруч з входом до під`їзду будинку АДРЕСА_3 , помітивши ОСОБА_5 , який є чоловіком ОСОБА_6 , яка здійснює підприємницьку діяльність в ресторані-кондитерській «Фраєрка», намагався з`ясувати причини поведінки ОСОБА_4 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи систему суспільних відносин, які складаються і розвиваються в громадських місцях під впливом правових та соціальних норм, діючи з особливою зухвалістю, маючи при собі металевий предмет продовгуватої форми, узявши який між пальців кулака правої руки, чим фактично заготовив його для нанесення удару, використовуючи у якості знаряддя для нанесення більшого ступеню тілесних ушкоджень, наніс один удар ОСОБА_5 у ділянку голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження, а саме - травму лицевого скелету із наявністю уламкового перелому нижньої стінки лівої очниці, з накопиченням крові у лівій придатковій пазусі, із наявністю рани і синця в ділянці лівого ока та закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Водночас, внаслідок зазначених протиправних дій ОСОБА_4 , порушено нормальне функціонування закладу громадського харчування ресторану-кондитерської «Фраєрка», працівників зазначеного закладу, а також громадян, які в ньому перебували.

В судовому засіданні обвинувачений своєї вини у вчиненні інкримінованого йому діяння не визнав, зазначивши про те, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення за ч.4 ст. 296 КК України. В судовому засіданні пояснив, що вікно його кімнати виходить у внутрішній двір будинку, там і знаходиться ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Обладнання цього ресторану ресторану було дуже гучним, в квартирі неможливо було знаходитись. Він постукав кулаком по вентиляційні трубі для того, щоб звернути увагу персоналу. Замість персоналу вийшов потерпілий з трьома невідомими йому чоловіками. Ці люди почали поводити себе агресивно. Розпочався словесний конфлікт. Потім він вийшов магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за цигарками, взяв з собою ключі та телефон. Вийшовши з магазину двоє осіб, які його ображали, потерпілого в той момент не було, уже стояли біля магазину. Коли ми троє вийшли з магазину, тоді і підійшов потерпілий, і наніс йому удар головою в лобну частину його голови. Потім приїхала охорона магазину, вони з його дозволу провели поверхневий огляд. Ножа в нього не було, мав тільки ключі від квартирі, при ударі вони було у його правій руці. Потім поїхав у відділок поліції надавати пояснення. На наступний день поїхав у лікарню, тому що почав погано себе почувати.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 просив виправдати обвинуваченого ОСОБА_4 , так як в його діях відсутній склад кримінального правопорушення за ч.4 ст. 296 КК України, виходячи з наступного.

Так, згідно обвинувального акту вбачається те, що ОСОБА_4 фактично заздалегідь заготовив металевий предмет для нанесення ОСОБА_5 більшого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Однак, на думку сторони захисту металевий предмет, не був спеціально пристосований чи заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, а тому сторона обвинувачення в супереч позиції Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року дійшла хибного висновку про кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч.4 ст. 296 КК України.

Більше того, потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 є сусідами, та в силу триваючих неприязних стосунків, які підтверджуються показами свідків, характеризуючими даними на обвинуваченого, виключає умисел на вчинення хуліганських дій.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст. 296 КК України та вказав, що він 22.06.2019 ввечері, перебуваючи на відпочинку з друзями в закладі громадського харчування «Фраєрка», відреагував на повідомлення працівника про те, що хтось у дворі кафе пошкодив майно. Вийшовши у двір кафе разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , побачив як ОСОБА_4 , виглядаючи із вікна тримав у руці ножик. Останній поводив себе зухвало, буйно, нецензурно висловлювався як в його бік та і в бік сторони влади, бізнесу. Повернувшись в кафе, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 вийшли на перекур та, згодом, побачили ОСОБА_4 на вулиці. Потерпілий вказує на те. Що у нього була мета з`ясувати причини такої грубої, зухвалої поведінки ОСОБА_4 . Проте, останній маючи при собі металевий предмет продовгуватої форми, узявши який між пальців кулака, чим фактично заготовив його для нанесення більшої тяжкості ушкоджень від удару, використовуючи у якості «кастету», наніс йому один удар у ділянку голови, чим спричинив тілесні ушкодження, а саме - травму лицевого скелету із наявністю уламкового перелому нижньої стінки лівої очниці, з накопиченням крові у лівій придатковій пазусі, із наявністю рани і синця в ділянці лівого ока та закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку.

В судовому засіданні сторона обвинувачення, незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , вважає, що його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст. 296 КК України, доведена повністю та підтверджується наступними доказами:

протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 23.06.2019 р.; витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінальне провадження) №00001687; постановою про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 18.09.2019 р.; показами потерпілого; показами свідка ОСОБА_9 ; показами свідка ОСОБА_10 , протокол проведення слідчого експеременту від 28.08.2018 року; протокол проведення слідчого експеременту від 29.08.2018 року; протокол проведення слідчого експеременту від 29.08.2018 року; відеоматеріалами; актом про перешкоджання звичайному режиму роботи, закладу, ресторану-кондитерській «Фраєрка» від 22.06.2019 року; висновком експерта КЗ ЛОР Львівського обласного бюро судово медичної експертизи №632 ОСОБА_11 , довідкою з Центру Медичної 3D Діагностики від 25.07.2019 р.

Суд, заслухавши доводи сторони обвинувачення та сторони захисту на підтвердження тих чи інших обставин, з урахуванням думки потерпілого, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч.1 ст.337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.296 КК України, вину у вчиненні якого останній не визнає. Однак, на думку суду, його вина доводиться наступними доказами:

- протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 23.06.2019 р., згідно якого ОСОБА_5 зазначив про те, що невідома особа нанесла йому тілесні ушкодження в області голови, а саме під око з лівої сторони. В подальшому, зазначив про те, що це був ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якого він може впізнати.

- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінальне провадження) №00001687, згідно якого ОСОБА_5 повідомив про нанесення йому тілесних ушкоджень.

- постановою про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 18.09.2019 р., згідно умов якої змінено кваліфікацію кримінального провадження №0001687 від 24.06.2019 року з ч.2 ст. 125 КК України, на ч.4 ст. 296 КК України.

- показаннями потерпілого, який у судовому засіданні повідомив, що 22.06.2019 ввечері, перебуваючи на відпочинку з друзями в закладі громадського харчування «Фраєрка», що по вул. Глибокій, 16 у м. Львові відреагував на повідомлення працівниці закладу про пошкодження майна, яке забезпечує роботу закладу харчування, у внутрішньому дворі будинку. В подальшому, перервавши свій відпочинок, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вийшовши у внутрішній двір будинку по АДРЕСА_3 виявив ОСОБА_4 , який через відчинене вікно квартири АДРЕСА_4 , тримав у руках кухонного ножа, нецензурно висловлювався, а також пошкодив вентиляційну трубу та інші засоби комунікації, які є необхідними для функціонування закладу громадського харчування.

Реагуючи на зауваження ОСОБА_4 продовжив нецензурно висловлювався на адресу ОСОБА_5 .

В подальшому вийшовши на вулицю та перебуваючи поряд входу до під`їзду будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_4 помітивши ОСОБА_5 , який перебував на вулиці та побачивши ОСОБА_4 намагався з`ясувати причини поведінки останнього, маючи при собі металевий предмет продовгуватої форми, узявши який між пальців кулака, чим фактично заготовив його для нанесення більшої тяжкості ушкоджень від удару, використовуючи у якості «кастету», наніс один удар ОСОБА_5 у ділянку голови.

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні зазначив про те, що він із колегами сидів у закладі «Фр аєрка». Згодом, хтось із офіціантів повідомив про те, що невідома щось розкручуєю. Після чого, через підсобку кафе він із колегами вийшли в двір будинку та побачив як невідомий на той час йому чоловік виглядав через вікно, тримаючи в руці ножик, висловлюючись нецензурною лайкою. Утворилася суперечка через порізані кабеля. ОСОБА_5 вів бесіду із ОСОБА_4 щодо відшкодування коштів за завдані збитки. Згодом, всі вернулися за стіл у кафе. ОСОБА_5 вийшов на двір. Через деякий час ОСОБА_9 , вийшовши на двір, побачив як ОСОБА_5 тримається за око, з якого тече кров. Було викликано поліцію та швидку медичну допомогу. ОСОБА_5 зазначив, що він залишився знімати все на відео та бачив як мати потерпілого сварилася із ОСОБА_12

- показами свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні зазначив про те, що він із колегами сиділи в кафе. Згодом офіціантка вбігла до них та повідомила про те, що невідома особа бігає в дворі із ножиком. ОСОБА_5 , свідок та інші особи, вийшли в двір та помітили як на балконі стояв чоловік, в руках якого був ножик. Останній стукав по вентиляції. Віджбувалася словесна перепалка. Згодом свідок, ОСОБА_5 , та інші, повернулися в кафе. ОСОБА_10 зазначив про те, що він та ОСОБА_5 вийшли на перекур, та побачили, як ОСОБА_4 вийшовши із будинку, зайшов в алкомаркет. Після того, як останній вийшов із магазину, ОСОБА_5 виявив намір поспілкуватися із ним. Наближаючись до ОСОБА_4 , та запитавши в нього, що сталося, останній витягнув річ, яка похожа на ключ, взяв його між пальці та наніс удар ОСОБА_5 в око та забіг назад у магазин. Після чого було викликано працівників правоохоронних органів, особисту охорону та швидку медичну допомогу. ОСОБА_10 чітко наголосив, що предмет був схожий на ключ, який ніби-то пристосували для удару. Крім того, зазначив, що ОСОБА_13 ще в дворі будинку викрикав, що розбереться із сім`єю ОСОБА_5

- протокол проведення слідчого експеременту від 28.08.2019, згідно якого встановлено, що 29.08.2019 року слідчий експеремент проводився за адресою: м. Львів, вул. Глибока 9ресторан «Фраєрка» за участі свідка ОСОБА_10 та двох понятих. Учасникам роз`яснено про те, що слідчий експеремент фіксується за допомогою відеозйомки, після чого свідку ОСОБА_14 було запропоновано надати покази стосовно події, яка мала місце 22.06.2019 року, на що останній погодився та зазначив про те, що, перебуваючи зі своїми товаришами в ресторані «Фраєрка», що по вул. Глибока у м. Львові, випиваючи каву, до них підійшов працівник ресторану, яка повідомила, що хтось гримає по металевій трубі у дворі ресторану. Після чого вони вийшли на вулицю у двір ресторану, де побачили чоловіка у вікні будинку, який поводив себе неадекватно та продовжував гримати. Між ОСОБА_5 та тим чоловіком виникла суперечка. Думаючи, що конфлікт вичерпано, всі повернулися назад в ресторану. Через деякий час ОСОБА_10 та ОСОБА_5 вийшли на двір та побачили ОСОБА_4 , який йшов до магазину. Коли останній вийшов із магазину до нього підійшли ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , в цей момент ОСОБА_4 наніс удар останньому під ліве око, тримаючи в руці якись предмет, схожий на ключ. На запитання слідчого, чи чітко він бачив як саме наносив удар ОСОБА_5 та на якій відстані він від них знаходився, останній зазначив, що був на відстані до 1 метра та чітко бачив факт нанесення удару . Після чого було викликано поліцію та швидку.

- протокол проведення слідчого експеременту від 29.08.2018 року, згідно якого встановлено, що слідчий експеремент проводився в ресторані «Фраєрка», що по вул. Глибока у м. Львові. Слідчий експеремент проводився за участі свідка ОСОБА_15 , та для проведення у слідчому експеременті запрошеного двох понятих. Слідчим було запропоновано розказати про події, які відбувалися, які відбувалися 22.06.2019 р. на що остання погодилася та повідомила, що в той день вона перебувала на робочому місці, та до неї підійшов хтось із робочого персоналу та повідомив, що сусід гримає по вентеляціній трубі, хоча це було чути і в ресторані, про що це було в ресторані, про що вона повідомила ОСОБА_5 . Пізніше, вона почула крик. Згодом побачила ОСОБА_5 , який тримався за око рукою. Самого факту нанесення удару не бачила.

- протокол проведення слідчого експеременту від 29.08.2018 року, згідно якого встановлено, що слідчий експеремент проводився в ресторані «Фраєрка», що по вул. Глибока у м. Львові. Слідчий експеремент проводився за участі свідка ОСОБА_9 та двох понятих. Учасникам роз`яснено про те, що слідчий експеремент фіксується за допомогою відеозйомки, після чого свідку ОСОБА_9 було запропоновано надати покази стосовно події, яка мала місце 22.06.2019 р., на що останній погодився повідомити про те, що 22.06.2019 року він, перебуваючи зі своїми товаришами у ресторані «Фраєрка» на вул. Глибока у м. Львові, випивали каву. До них підійшов працівник ресторану, яка повідомила, що хтось гримає по металевій трубі у дворику ресторану. Після чого вони вийшли на вулицю у двір будинку ресторану, де побачили чоловіка у вікні будинку, який у своїй руці тримав ножа та продовжував гримати. Між ОСОБА_5 та тим чоловіком виникла суперечка. Думаючи, що конфлікт вичерпано всі повернулися до ресторану. ОСОБА_5 та ОСОБА_10 вийшли на вулицю. Через декілька хвилин свідок вийшов на вулицю та побачив , що ОСОБА_5 тримався за око , а з під руки витікала кров. Після чого було викликано швидку та поліцію.

- Відеоматеріали, згідно яких встановлено, що ОСОБА_4 , перебуваючи у вікні будинку проявляв особливу зухвалість та висловлювався нецензурною лайкою як до ОСОБА_5 так і в цілому щодо дій влади.

- Акт про перешкоджання звичайному режиму роботи, закладу, ресторану-кондитерській «Фраєрка» від 22.06.2019 року, згідно якого вказано про те, що дії ОСОБА_16 призвели до відмовлення клієнтів від замовленої їжі.

- Висновок експерта КЗ ЛОР Львівського обласного бюро судово медичної експертизи №632 ОСОБА_11 , згідно якого у ОСОБА_5 при обстеженні в травмпункті №3 при ЛШМД м. Львова 22 червня 2019 року було встановлено діагноз «Суюкон`юктивальний крововилив, колота рана по нижньому краю орбіти лівого ока. Лівобічний гшемосинус (накопичення крові в придатковій пазусі)» і лікарем - стоматологом відмічено ще наявність «гематом» підоокової ділянки зліва. В подальшому потерпілий в період з 24-29 червня 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Львівська 1-а міська клінічна лікарня імені Князя Лева» з діагнозом: «Постравматичний синусит. ЗЧМТ Струс головного мозку», де йому проводилася пункція придаткової пазухи. При обстеженні лицевого скелету 24.06.2019 року відмічено наявність «уламкового перелому нижньої стінки лівої очниці», який підтверджений рентгенологічно. Під час проведення судово-медичної експертизи виявлено рубець, який є слідом загоєної рани в ділянці нижнього краю лівої орбіти. Така травма лицевого скелеті із наявністю уламкового перелому нижньої стінки лівої очниці, з накопиченням крові у лівій придатковій пазусі, із наявністю рани і синця в ділянці лівого ока та закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку утворилася від дії тупого предмета з обмеженою поверхнею, могли виникнути 22 червня 2019 року, як вказує потерпілий та відноситься до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоворв`я.

- Згідно обстеження ОСОБА_5 в Центрі Медичної 3D Діагностики від 25.07.2019 року, встановлено КПКТ ознаки уламкового перелому нижньої стінки лівої очниці внаслідок травмування колючим предметом. Підшкірна повітряна емфізема проекція нижнього краю очниці зліва. Гемосинус лівого верхньощелепового синусу. Периапікальні зміни зубів 1.4, 2.5 та 2.6 по типу апікального періодонтиту.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення за ч.4 ст. 296 КК України, то суд вказує наступне.

Так, в постанові Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» зазначено, що суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій.

Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.

Як вбачається із наданих стороною обвинувачення та досліджених в судовому засіданні доказів, ОСОБА_4 своєю зухвалою поведінкою, яка проявлялася в нахабному поводженні, буйстві, поєднаному з пошкодженням майна, тривалим порушенням спокою громадян, тимчасовим порушення нормальної роботи закладу харчування, вчинив хуліганські дії, що підтверджується як показами потерпілого, свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , протоколами слідчих експерементів, актом про перешкоджання звичайному режиму роботи, а також наданими потерпілим відеоматеріалів.

Так, суд звертає увагу на те, що протиправна поведінка обвинуваченого ОСОБА_4 розпочалася за відсутності потерпілого ОСОБА_5 , та його дії були спрямовані до невизначеного кола осіб.

Більше того, нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_17 були продовженням буйної та зухвалої поведінки обвинуваченого, причини якої намагався з`ясувати потерпілий.

Так, згідно пунктів 9, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику в справах про хуліганство», вирішуючи питання щодо наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (ч. 4 ст. 296 КК), слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян; спеціально пристосованими для нанесення тілесних ушкоджень слід визнавати предмети, які пристосовані винною особою для цієї мети наперед або під час учинення хуліганських дій, а заздалегідь заготовленими - предмети, які хоч і не зазнали якоїсь попередньої обробки, але ще до початку хуліганства були приготовлені винним для зазначеної мети.

Використання при вчиненні хуліганства ножів, які не належать до холодної зброї, інших предметів господарсько-побутового призначення, спеціальних засобів (гумового кийка, газових пістолета, балончика, гранати, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії), пневматичної зброї, сигнальних, стартових, будівельних пістолетів, ракетниць, вибухових пакетів, імітаційно-піротехнічних та освітлюваних засобів, що не містять у собі вибухових речовин і сумішей, а також інших спеціально пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень знарядь злочину є підставою для кваліфікації дій винної особи за ч. 4 ст. 296 КК України не тільки в тих випадках, коли вона заподіює ними тілесні ушкодження, а й тоді, коли ця особа за допомогою зазначених предметів створює реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.

Отже, Закон пов`язує кваліфікацію дій за ч. 4 ст. 296 КК України за ознакою застосування заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень предмету лише з фактом заподіяння вражаючою дією цього предмету тілесних ушкоджень, а також створення за його допомогою реальної загрози для життя чи здоров`я громадян.

Судова практика також визначає, що заздалегідь заготовленими є предмети, які хоч і не зазнали якоїсь попередньої обробки, але були приготовлені винним для зазначеної мети.

За таких обставин слід врахувати, що ОСОБА_4 маючи при собі металевий предмет продовгуватої форми, узяв його між пальців кулака, утримуючи його у спосіб не характериний для побутового використання, надавши такому предмету вражаючої дії, чим фактично заготовив його для нанесення більшої тяжкості ушкоджень від удару.

Вищевказані обставини підтверджуються показами потерпілого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_10 , протоколом проведення слідчого експеремента з ОСОБА_10 , висновком експерта КЗ ЛОР Львівського обласного бюро судово медичної експертизи №632 ОСОБА_11 .

Так, надані стороною захисту характеризуючі обвинуваченого ОСОБА_4 матеріали з приводу взаємовідносин, які попередньо склалися між потерпілим та обвинуваченим судом оцінюються критично, так як першочергово дії обвинуваченого були спрямовані на невизначене коло осіб, розпочаті за відсутності потерпілого, а сам факт нанесення тілесних ушкоджень є поєднаним причиново-наслідковим зв`язком таких дій.

За правилами статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.

Так, положеннями ст. 94 КПК України визначено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вищевказані положення закону, суд приходить до висновку що усі вище перелічені та досліджені в судовому засіданні докази, надані стороною обвинувачення не викликають у суду сумніву, оцінені судом як належні та допустимі письмові докази, що містять інформацію про предмет доказування у даному кримінальному провадженні.

При цьому, оцінивши безпосередньо досліджені під час судового розгляду докази, суд вважає, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню було проведено з дотриманням норм процесуального законодавства - після внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, уповноваженими посадовими особами, з дотриманням правил та процедур, встановлених для проведення слідчих дій.

Крім того, у суду немає сумнівів в його об`єктивності та достовірності, а добуті в його ході докази є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою, і в достатній мірі підтверджують вину обвинуваченого в скоєнні інкримінованого ОСОБА_4 злочину, зокрема на вчинення злочину передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, у зв`язку з чим суд приймає їх за основу при ухваленні даного вироку.

Європейський суд з прав людини у п.65 рішення по справі «Коробов проти України» зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Розглянувши повно і всебічно кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про повну доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених у зміненому обвинувальному акті та його умисні дії кваліфікує за ч.4 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, раніше не судимого, учасника бойових дій.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 не встановлені.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , під час досудового розслідування не встановлені.

В той же час, згідно зі ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог ст.50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи , - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Враховуючи сукупність наведених обставин справи, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, позицію сторони обвинувачення, та враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд доходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі. Однак, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, з місцем проживання та роботи характеризується позитивно, є учасником бойових дій, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку із застосуванням статтей 75, 76 КК України.

Витрат на залучення експерта немає.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (три) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у справі :

- CD-R диск, флешносій інформації, залишити при матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі оскарження, після перегляду справи судом апеляційної інстанції, якщо вирок не буде скасовано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1