КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

23 лютого 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 21 грудня 2022 року, у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше неодноразово судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою підготовчого судового засідання від 21 грудня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва задовольнив клопотання прокурора та обрав обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18 лютого 2023 року включно, з визначенням застави у розмірі 20 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень.

Також відповідно до вказаної ухвали, у разі внесення застави, суд поклав на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України на період 60 днів з моменту внесення застави.

Приймаючи рішення про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, виходив з того, що, в ході розгляду клопотання прокурора, знайшли своє підтвердження ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначені висновки суд обґрунтував тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути йому призначене, у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, він може вжити заходів, спрямованих на переховування від суду.

Також судом враховано те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, останній раз 30.10.2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України, має не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, що, на думку суду, свідчить про існування ризику вчинення нового кримінального правопорушення.

Окрім цього, суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого, який не має постійного зареєстрованого місця проживання у м. Києві, не одружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, не має стабільного джерела доходу, що свідчить про відсутність в обвинуваченого стійких соціальних зв`язків та підкріплює існування встановлених судом ризиків.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити йому запобіжний захід із тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов'язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений посилається на те, що суд першої інстанції не мотивував свої висновки та не навів обґрунтування існування жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки матеріали кримінального провадження не містять доказів на підтвердження можливості ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового слідства чи суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім цього, як вважає апелянт, обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є незаконним, оскільки він, ОСОБА_5 , жодного злочину не вчиняв, будь-які належні докази його причетності до вчиненого інкримінованого злочину відсутні, а органом досудового слідства були порушені вимоги кримінального процесуального закону, зокрема щодо його права на захист.

Також, апелянт звертає увагу на те, що судом не оцінені в сукупності та не взяті до уваги всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_5 та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення скарги та просив залишити ухвалу суду без змін; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали за клопотанням прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обговоривши доводи його скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що вказана скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу, в тому числі для застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі обрати обвинуваченому запобіжний захід. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 21 грудня 2022 року про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про застосування до обвинуваченого вказаного запобіжного заходу, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання обвинуваченого ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не навів обґрунтування існування жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не оцінив у сукупності та не взяв до уваги всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 178 цього Кодексу, що враховуються при обранні запобіжного заходу, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 21 грудня 2022 року, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено даних, які б дозволили зробити висновок про те, що зазначена ухвала є незаконною або необґрунтованою.

Всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції, приймаючи рішення про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з достатньою повнотою та об`єктивністю дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання такого виняткового запобіжного заходу, яким є тримання під вартою та, враховуючи їх сукупність, дійшов обґрунтованого висновку про те, що обрання обвинуваченому менш суворого запобіжного заходу, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 під час розгляду справи в суді.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Що ж стосується інших доводів, наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого, зокрема щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому злочину та порушення його процесуальних прав, зокрема права на захист, під час досудового розслідування, то вони не спростовують законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, оскільки вказані обставини не відносяться до предмету апеляційного розгляду, під час перевірки ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 21 грудня 2022 року про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін, а його апеляційну скаргу, - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 та 422-1 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 21 грудня 2022 року, відповідно до якої суд обрав обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 18 лютого 2023 року включно, з визначенням застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три шістсот вісімдесят) гривень, - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 760/19085/22

Номер провадження: 11-кп/824/1435/2023

Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_8

Доповідач - суддя ОСОБА_1