У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Норильськ російської федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , розлученого, непрацюючого, раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, винесене в кримінальному провадженні № 0002828 від 10.12.2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з указаним клопотанням, посилаючись на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 10.12.2022 року близько 03 год. 50 хв. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 перебували поблизу буд. АДРЕСА_3 з раніше незнайомим для них ОСОБА_8 . В цей же день, час, місці та за вказаних обставин, з метою перевірки один одного на можливу причетність до осіб, які ведуть підривну діяльність проти України, ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_7 та ОСОБА_5 пред`явити документи, які посвідчують їх особу. При огляді паспорта ОСОБА_5 на пропозицію ОСОБА_7 , ОСОБА_8 добровільно передав йому свій мобільний телефон марки «Lenovo» моделі S90А ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з метою підсвічування паспорта ОСОБА_5 . Після цього у ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виник спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення зазначеного мобільного телефону. Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_7 на прохання потерпілого повернути телефон після завершення огляду паспорта ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 , що телефон не поверне, а ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, з метою подавлення волі потерпілого, наніс йому удар правою рукою в область обличчя. В подальшому ОСОБА_9 та ОСОБА_7 місце скоєння злочину залишили, та розпорядились викраденим майном на власний розсуд, завдавши таким чином потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 500 грн.

За змістом клопотання, таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. 10.12.2022 року о 08-40 год. (фактично о 04-50 год.) за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України. Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та наявністю ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризиків переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та експерта в кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши на необґрунтованість підозри та відсутність указаних у клопотанні ризиків.

Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити та слід застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За положеннями п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав, а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Органом досудового розслідування 10.12.2022 року о 04-50 год. ОСОБА_5 фактично затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема: копією рапорту від 10.12.2022 року, копією рапорту від 10.12.2022 року, копією протоколу огляду місця події 10.12.2022 року, протоколом прийняття заяви про вчинення правопорушення від 10.12.2022 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 10.12.2022 року, протоколом огляду предмету за участю потерпілого ОСОБА_8 від 10.12.2022 року, протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_7 від 10.12.2022 року, протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_5 від 10.12.2022 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 10.12.2022 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 10.12.2022 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_8 від 10.12.2022 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_8 від 10.12.2022 року, повідомленням про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України від 10.12.2022 року, повідомленням про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України від 10.12.2022 року, слідчим експериментом за участі потерпілого ОСОБА_8 від 10.12.2022 року.

Згідно приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім того, варто зауважити, що існують усталені правові позиції ЄСПЛ, згідно з якими сама лише тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, не може виправдовувати застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відноситься до тяжких злочинів та за нього передбачене покарання у виді позбавлення волі до десяти років, вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим у його вчиненні, зважаючи на те, що він не працює та не має постійного джерела доходів, зі слів проживає з жінкою без реєстрації шлюбу, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, є раніше судимим, що характеризує його як особу, схильну до вчинення кримінальних правопорушень.

За наведених обставин слідчий суддя дійшов до висновку про наявність ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення та необхідність застосування відносно підозрюваного в межах строку досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний період доби за місцем його фактичного проживання з покладенням на нього визначених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків для забезпечення його належної процесуальної поведінки, що є достатнім для запобігання зазначеного ризику та ризику незаконного впливу на потерпілого, свідків.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 205, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_5 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 з 22 години по 07 годину до 07 лютого 2023 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі ухилення або невиконання покладених на нього даною ухвалою обов`язків, до нього буде застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області та для контролю до Житомирської окружної прокуратури.

Строк дії ухвали - до 07 лютого 2023 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 16-00 год. 14.12.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1