КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4221/2022 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні №0001006 - прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2022 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника ТОВ «Новація-1» ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 про арешт майна - 15 секцій трубопроводу довжиною 12 метрів та діаметром 1 метр 40 сантиментів кожна, вилучені під час додаткового огляду місця події 18 лютого 2018 р. поблизу с. Глибочка Білоцерківського району Київської області, у кримінальному провадженні № 0001006, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 лютого 2018 року, за ст. 194 ч. 1 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001006, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2018 року, за ч. 1 ст. 194 КК України та накласти арешт на майно, а саме: 15 секцій трубопроводу довжиною 12 метрів та діаметром 1 метр 40 сантиментів кожна, вилучені під час додаткового огляду місця події 18 лютого 2018 р. поблизу с. Глибочка Білоцерківського району Київської області.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що вказана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та немотивованою, як наслідок є такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Апелянт вказує на те, що вищевказані демонтовані 15 секцій трубопроводу (футляру технологічної мережі для транспортування розчину гіпохлориту) відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки являються предметом вчинення кримінального правопорушення.

В ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки існує потреба у виконанні завдання зазначеного заходу забезпечення, а саме запобігання можливості пошкодження, знищення, перетворення чи відчуження майна, так як в ході здійснення досудового розслідування існує необхідність проведення необхідних експертних досліджень, під час проведення яких вищевказане майно буде підлягати безпосередньому дослідженню експертом.

Однак, в ухвалі слідчий суддя зробив передчасний висновок про те, що вказане майно є частиною водопроводу «Дніпро-Рось» на ділянці між очисними спорудами (вул. Ставищанська, 130) та водозабором на р. Рось, та належить ТОВ «Новація-1».

Слідчим суддею зазначено, що ТОВ «Новація-1» є власником частини магістрального водоводу «Дніпро-Рось» на ділянці між очисними спорудами Білоцерківського водоканалу (за адресою: м. Біла Церква, вул. Ставищанська, 130) і водозабором на р. Рось згідно з рішеннями господарських судів за договорами купівлі-продажу нерухомого майна від 15.05.2006 №№ 3354, 3358. Предметом вищевказаних договорів були, зокрема, будівлі та споруди водоводу Дніпро-Рось (вул. Бобрицька, 15, с. Халеп`я, Обухівський район, Київська обл.), у тому числі трубопровід довжиною 29,5 км (за договором купівлі-продажу № 3358 від 15.05.2006), а також комплекс нежитлових будівель та споруд по вул. 50-річчя Жовтня, с. Піщана, Білоцерківський район, Київська обл. (за договором купівлі-продажу № 3354 від 15.05.2006).

В той же час, згідно з витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником майна, що придбалось ТОВ «Новація-1» за договором купівлі-продажу № 3354 від 15.05.2006 на даний час є ТОВ «Компанія «Перебудова», а власником майна за договором купівлі-продажу № 3358 від 15.05.2006 - ОСОБА_8 , що залишилося поза увагою слідчого судді.

Таким чином, ТОВ «Новація-1» до Білоцерківського міськрайонного суду не надано жодного правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на майно, що стало предметом клопотання про його арешт.

При цьому, слідчим суддею констатовано, що майно - 15 секцій трубопроводу довжиною близько 12 метрів та діаметром 1 метр 40 сантиметрів кожна, вилучені під час додаткового огляду місця події 18 лютого 2018 року поблизу села Глибочка Білоцерківського району Київської області та майно, зазначене в рішенні господарського суду Київської області від 20.04.2017 (майно, яке підлягає витребуванню на користь ТОВ «Новація-1») лише частково є тотожним.

Поза увагою слідчого судді під час розгляду вищевказаного клопотання про арешт майна залишився висновок експерта № 19/13-3/188-СЕ/18 від 26.03.2019, згідно з яким футляр технологічної мережі транспортування розчину гіпохлориту натрію, з сталевих труб діаметром 1420 мм, 1020 мм, згідно проектної документації ТОВ «Інжирінг плюс», розташований під землею від водоочисних споруд питної води ТОВ «Білоцерківвода» (вул. Ставищанська, 130, м. Біла Церква, Київської області) до насосної станції 1-го підйому (водозабір на р. Рось, с. Глибочка, Білоцерківського району, Київської області) не являється частиною запроектованого водоводу відповідно до проекту Державного проектного інституту «Укрводоканалпроект» «Водозабор на р. Днепр. Водовод «Днепр-Рось».

Згідно з висновком експерта футляр технологічної мережі (В-3) транспортування розчину гіпохлориту натрію зі сталевих труб діаметром 1420 мм, 1020 мм не може бути частиною запроектованого водоводу Державного проектного інституту «Укрводоканалпроект» «Водозабор на р. Днепр. Водовод «Днепр-Рось», оскільки місце розташування та матеріал, з якого виготовлено водоводи В-1 та В-3 різні, а саме: футляр технологічної мережі (В-3) виготовлено зі сталевих труб діаметром 1420 мм та 1020 мм, а водовід «Дніпро-Рось» (В-1) на ділянці від водоочисних споруд питної води ТОВ «Білоцерківвода» (вул. Ставищанська, 130, м. Біла Церква, Київської області) до насосної станції 1-го підйому (водозабір на р. Рось, с. Глибочка, Білоцерківського району, Київської області) був запроектований з північної сторони відносно існуючого водоводу В-2 діаметром 900 мм з залізобетонних труб діаметром 1200 мм.

Апелянт звертає увагу на те, що згідно з матеріалами кримінального провадження демонтовано частину трубопроводу (футляру) саме діаметром 1400 мм зі сталевих труб.

Слідчим суддею в ухвалі констатовано, що в ході досудового розслідування кримінального провадження не встановлено, що саме було пошкоджено, кому воно належить, кому конкретно завдані збитки та у якому розмірі. Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що 15 секцій трубопроводу довжиною близько 12 метрів та діаметром 1 метр 40 сантиметрів кожна, вилучені під час додаткового огляду місця події 18 лютого 2018 року поблизу села Глибочка Білоцерківського району Київської області, належать ТОВ «Новація-1». Тобто вищевказані твердження слідчого судді суперечать один одному.

В той же час, прокурором наголошувалось на необхідності проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи для визначення, чи є футляр технологічної мережі транспортування розчину гіпохлориту натрію зі сталевих труб частиною водоводу «Дніпро-Рось», придбаного ТОВ «Новація-1», а відтак і визначення власника демонтованих 15 секцій трубопроводу довжиною близько 12 метрів.

Однак, твердження прокурора про те, що на даний час існує потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт на 15 секцій трубопроводу довжиною близько 12 метрів, залишилося поза увагою слідчого судді.

Також, при винесенні ухвали про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна, слідчим суддею не враховано, що зазначене майно необхідно буде використовувати, як доказ у кримінальному провадженні (п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора в підтримку поданої апеляційної скарги, яку вона просила задовольнити, думку представника ТОВ «Новація-1» ОСОБА_7 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без зміни, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001006, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 лютого 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України.

Досудове розслідування розпочато за зверненням ТОВ «Білоцерківвода», розташованого за адресою: Київська область, місто Біла Церква, вул. Сухоярська, 14, про те, що працівники ТОВ «Новація-1» вчинили умисне пошкодження майна, а саме: трубопроводу, який сполучає насосну станцію першого підйому з водоочисними спорудами поблизу с. Глибочка Білоцерківського району Київської області.

У ході здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні допитано в якості свідка ОСОБА_9 , який повідомив, що він являється директором ТОВ «Новація-1». Відповідно до рішення господарського суду Київської області (справа № 911/3750/14) від 20.04.2017 позов ТОВ «Новація-1» до ТОВ «Білоцерківвода» задоволено в повному обсязі та витребувано з чужого незаконного володіння ТОВ «Білоцерківвода» на користь ТОВ «Новація-1» майно, а саме частину магістрального водоводу «Дніпро-Рось» між очисними спорудами Білоцерківського водоканалу (за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ставищанська, 130) і водозабором на р. Рось та зобов`язано ТОВ «Білоцерківвода» передати ТОВ «Новація-1» частину магістрального водоводу «Дніпро-Рось». Крім того, Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 19.10.2017 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним рішенням суду. На підставі вищевказаних документів представники ТОВ «Новація-1» 15.02.2018 почали проводити роботи по демонтажу магістрального водоводу «Дніпро-Рось».

Допитана в якості свідка ОСОБА_10 повідомила, що вона являється директором ТОВ «Білоцерківвода». Остання підтвердила, що дійсно існує рішення господарського суду Київської області про передачу ТОВ «Новація-1» магістрального водоводу «Дніпро-Рось». Однак вказаного водоводу на балансі ТОВ «Білоцерківвода» не має, а лише є футляр технологічної мережі для транспортування розчину гіпохлориту, який і почали демонтувати 15.02.2018 працівники ТОВ «Новація-1».

Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 22 від 02.02.2009 затверджено акт прийому-передачі КП КОР «Білоцерківводоканал» із спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Київської області у власність територіальної громади м. Біла Церква, відповідно до якого територіальна громада міста Біла Церква прийняла у власність, зокрема, водовід річкової води під назвою В-3 від насосної станції 1 підйому до водоочисних споруд (Д-1000 - 300 м, д-1400 - 4400 м).

Наказом КП БМР «Білоцерківводоканал» № 326 від 01.12.2011 водовід річкової води В-3 виведено з експлуатації у зв`язку з необхідністю його переобладнання у футляр трубопроводу для подачі розчину гіпохлориту натрію.

Наказом КП БМР «Білоцерківводоканал» № 113а від 15.05.2013 вказаний футляр введено в експлуатацію.

В рамках вказаною кримінального провадження постановою слідчого від 02.04.2018 призначено судову будівельно-технічну експертизу, за результатами якої магістральний водовід «Дніпро-Рось», придбаний ТОВ «Новація -1», є футляром технологічної мережі, який можливо використовується ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДОКАНАЛ» для транспортування розчину гіпохлориту натрію на насосну станцію 1-го підйому (Д=1000 мм - 300 м, Д=1400 - 4400 м) та на місцевості відповідає запроектованому та прокладеному трубопроводу В-1.

В ході подальшого досудового розслідування на підставі постанови слідчого у рамках вказаного кримінального провадження від 26.11.2018 призначено судову будівельно-технічну експертизу за результатами якої футляр технологічної мережі транспортування розчину гіпохлориту натрію, з сталевих труб 1420 мм, 1020 мм, згідно проектної документації ТОВ «Інжиніринг плюс» (шифр 123С/2011 ІПВ-ЗВК, акр. 1-5) розташований під землею від водоочисних споруд питної води ТОВ «Білоцерківвода» (вул. Ставищанська, 130, м. Біла Церква, Київська область) до насосної станції 1-го підйому (водозабір на р. Рось, с. Глибочка, Білоцерківського району, Київської області) не являється частиною запроектованого водоводу, відповідно до проекту Державного проектного інституту «УКРВОДОКАНАЛПРОЕКТ» «Водозабор на р. Днепр. ІЗодовод «Днепро-Рось» ( шифр проекту та креслень 355.Р1-0-0-НВК- Т, 355р2-5, В1-ПЗ, 355.РЗ-0-В2.1-НВ). Згідно з висновком експерта футляр технологічної мережі (В-3) транспортування розчину гіпохлориту натрію зі сталевих труб діаметром 1420 мм, 1020 мм не може бути частиною запроектованого водоводу Державного проектного інституту «Укрводоканалпроект» «Водозабор на р. Днепр. Водовод «Днепр-Рось», оскільки місце розташування та матеріал, з якого виготовлено водоводи В-1 та В-3 різні, а саме: футляр технологічної мережі (В-3) виготовлено зі сталевих труб діаметром 1420 мм та 1020 мм, а водовід «Дніпро-Рось» (В-1) на ділянці від водоочисних споруд питної води ТОВ «Білоцерківвода» (вул. Ставищанська, 130, м. Біла Церква, Київської області) до насосної станції 1-го підйому (водозабір на р. Рось, с. Глибочка, Білоцерківського району, Київської області) був запроектований з північної сторони відносно існуючого водоводу В-2 діаметром 900 мм з залізобетонних труб діаметром 1200 мм.

Зважаючи на те, що вищевказані висновки експертів суперечать один одному, у вказаному кримінальному провадженні постановою слідчого від 12.09.2022 призначено комплексну судову будівельно-технічну експертизу.

Крім того, з метою визначення розміру збитків, завданих демонтажем 3 поліетиленових труб для транспортування гіпохлориту натрію, у провадженні постановою слідчого від 30.09.2022 призначено судову товарознавчу експертизу.

18 лютого 2018 року поблизу села Глибочка, Білоцерківського району, Київської області проведено додатковий огляд місця події, під час якого виявлено та вилучено 15 секцій трубопроводу довжиною близько 12 метрів та діаметром 1 метр 40 сантиметрів кожна.

Постановою слідчого від 18.02.2018 зазначені 15 секцій трубопроводу в порядку ст. 98, 100 КПК України визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

07.10.2022 прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , звернулась до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0001006, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 лютого 2018 року, за ст. 194 ч. 1 КК України, а саме: 15 секцій трубопроводу довжиною 12 метрів та діаметром 1 метр 40 сантиментів кожна, вилучені під час додаткового огляду місця події 18 лютого 2018 р. поблизу с. Глибочка Білоцерківського району Київської області.

На обґрунтування вимог даного клопотання з урахуванням вище викладеного послалась на те, що вищевказані 15 секцій трубопроводу відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки являються предметом вчинення кримінального правопорушення.

12.10.2022 року ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відмовлено у задоволенні вказаного клопотання прокурора про арешт зазначеного майна.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя зважаючи на раніше постановлену ухвалу від 30.09.2022 р., зазначає, що вказане майно є частиною водопроводу «Дніпро-Рось» на ділянці між очисними спорудами (вул. Ставищанська 130) та водозабором на р. Рось, належить ТОВ «Новація-1».

Рішенням Господарського суду Київської області від 20 квітня 2017 року у справі № 911/3750/14 за позовом ТОВ «Новація-1» до ТОВ «Білоцерківвода», КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківводоканал» і виконавчого комітету Білоцерківської міської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11 липня 2017 року та постановою Вищого господарського суду України від 22 листопада 2017 року, установлено, що ТОВ «Новація-1» є власником частини водогону «Дніпро-Рось» на ділянці між очисними спорудами ( АДРЕСА_1 ) і водозабором на р. Рось, відповідно і трубопроводу, який з`єднує насосну станцію першого підйому з водоочисних споруд і розташована поблизу с. Глибочка Білоцерківського району Київської області, на підставі договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 15 травня 2016 року за № 3358, 3354 та договорів про внесення змін до договорів купівлі-продажу № 5397, 5396 від 14 липня 2006 року.

Згідно вищевказаного рішення вбачається, що у матеріалах справи відсутні належні докази того, що ТОВ «Білоцерківвода» мають будь-які права на магістральний водопровід «Дніпро-Рось», разом з цим він заволодів частиною цього магістрального водопроводу, проклавши в ньому дві труби трубопроводу для подачі розчину гіпохлориду натрію, та використовуючи його як футляр. Суд установив, що ТОВ «Новація-1» є власником майна, зокрема частини водоводу «Дніпро-Рось» на ділянці між очисними спорудами Білоцерківського водоканалу (за адресою м. Біла Церква, вул. Ставищанська 130) і водозабором на р. Рось.

При цьому слідчий суддя зазначив, що відповідно до рішення господарського суду Київської області від 20 квітня 2017 року суд вирішив: витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «Білоцерківвода» на користь ТОВ «Новація-1» майно, а саме: частину магістрального водопроводу «Дніпро-Рось» на ділянці між очисними спорудами Білоцерківського водоканалу (за адресою м. Біла Церква, вул. Ставищанська, 130) і водозабором на р. Рось; шламонакопичувач, площею 14,5 га; вузол розвантаження і переробки вапна.

Разом з цим, актом державного виконавця ОСОБА_11 державної виконавчої служби БЦ МВ ДВС ГТУЮ у Київській області від 14 серпня 2018 року при примусовому виконанні наказу № 911/3750/14 від 7 вересня 2017 року, виданого Господарським судом Київської області частина водопроводу «Дніпро-Рось» на ділянці між очисними спорудами (вул. Ставищанська 130) і водозабором на р. Рось була передана ТОВ «Новація-1».

Таким чином, слідчий суддя вважає, що право власності частини водопроводу «Дніпро-Рось» на ділянці між очисними спорудами (вул. Ставищанська 130) і водозабором на р. Рось установлено за ТОВ «Новація-1», так як отримано дане майно у власність законним шляхом і правомірно його використовував для підприємницької діяльності.

Слідчий суддя погодився, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, належить ТОВ «Новація-1», оскільки про нього іде мова у рішенні господарського суду Київської області від 20 квітня 2017 року.

Слідчий суддя констатував, що майно - 15 секцій трубопроводу довжиною 12 метрів та діаметром 1 метр 40 сантиметрів кожна, вилучені під час додаткового огляду місця події 18 лютого 2018 р. поблизу с. Глибочка Білоцерківського району Київської області та майно зазначене в рішенні господарського суду Київської області від 20 квітня 2017 року (майно, яке підлягає витребуванню на користь ТОВ «Новація-1») лише частково є тотожним виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Київської області від 20 квітня 2017 року установлено, що додатковою угодою №2 від 01.04.2014 про внесення змін до Концесійного договору від 25.03.2013 були внесені зміни до Додатку №1 «Склад об`єкта концесії» до Концесійного договору від 25.03.2013, в тому числі, пункт 17 «Перелік передавальних пристроїв (інші передавальні пристрої), що входять до об`єкта концесії» доповнено позицією 143 інвентарний №11328 «футляр технологічної мережі для транспортування розчину гіпохлориду натрію». На думку позивача, КП «Білоцерківводоканал» без будь-яких правових підстав включило цей футляр до переліку основних засобів та наказом №326 від 01.12.2011 вивело з експлуатації водовід з метою його переобладнання в футляр для трубопроводу подачі розчину гіпохлориду натрію на насосну станцію 1-го підйому. Також, зазначено, що ТОВ «Білоцерківвода» володіє і, фактично без погодження з власником, використовує шламонакопичувач для зливу до неї технічної води, що не дає можливості ТОВ «Новація-1» в повній мірі вчиняти будь-які безперешкодні дії щодо володіння та користування належною підприємству власністю. Стосовно комплексу будівель та споруд, які іменуються як вузол розвантаження та переробки вапна, то, станом на 2006 рік був (і залишається на день розгляду справи) об`єктом незавершеного будівництва, який перейшов у власність ТОВ «Новація-1». При цьому, отримавши майно у концесію, ТОВ «Білоцерківвода» вважає вузол розвантаження та переробки вапна частиною комплексу будівель та споруд, що є предметом концесійного договору, не визнаючи таким чином прав та законних інтересів ТОВ «Новація -1» на ці споруди.

ТОВ «Білоцерківводоканал» не має будь-які права на магістральний водопровід «Дніпро-Рось». Разом з тим, як встановлено, він заволодів частиною цього магістрального водопроводу, проклавши в ньому дві труби трубопроводу для подачі розчину гіпохлориду натрію, та використовуючи його як футляр.

Експерт у висновку №1076 від 26.01.2015 зазначив, що демонтаж з вказаної частини водогону «Дніпро-Рось» 3-х трубопроводів технологічної мережі для транспортування розчину гіпохлориду натрію з металевої труби діаметром 1 420 мм довжиною 4,5 км без шкоди для водопостачання мешканцям міста Біла Церква можливий шляхом почергового роз`єднання муфтового з`єднання його частин та почергового демонтажу цих частин трубопроводу, після чого покласти ці технологічні мережі в інший футляр.

Слідчий суддя установив, що 15 секцій трубопроводу довжиною 12 метрів та діаметром 1 метр 40 сантиментів кожна, вилучені під час додаткового огляду місця події 18 лютого 2018 р. поблизу с. Глибочка Білоцерківського району Київської області, футляр технологічної мережі транспортування розчину гіпохлориту натрію зі сталевих труб діаметром 1420 мм та 1020 мм протяжністю 4,7 км, розміщений від с. Глибочка Білоцерківського району Київської області до м. Біла Церква, вул. Ставищанська, 130, є частиною водопроводу «Дніпро-Рось» на ділянці між очисними спорудами (вул. Ставищанська 130) та водозабором на р. Рось, належить ТОВ «Новація-1».

Слідчий суддя констатував, що протягом більш ніж чотирьох років до теперішнього часу, в ході досудового розслідування кримінального провадження не встановлено, що саме було пошкоджено, кому воно належить, кому конкретно завдані збитки, та у якому розмірі, якщо таке має місце, зважаючи у тому числі на вищезазначені рішення господарських судів.

Слідчий суддя в ході судового розгляду клопотання встановив беззаперечні факти:

неефективного з`ясування обставин в ході розслідування кримінального провадження, які мають істотне значення;

безпідставну і незаконну ревізію органом досудового розслідування встановлених рішенням господарських судів першої, апеляційної, касаційної інстанції факту належності відповідного майна певній юридичній особі і його витребування з чужого незаконного володіння;

невірне тлумачення понять встановлених і зазначених у рішеннях господарських судів;

необґрунтованого затягування досудового розслідування і не бажання прийняття законного рішення у кримінальному провадженні за очевидними фактами при їх неупередженій оцінці.

За таких обставин у слідчого судді відсутні законні підстави для задоволення клопотання.

Колегія суддів звертає увагу, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно, перевірялись судом першої інстанції, при цьому були вислухані доводи прокурора, пояснення представників ТОВ «Новація-1» та ТОВ «Білоцерківвода», досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильно їх дотримуватися. Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна та до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання, тобто правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. Вказана норма також узгоджується з статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Разом з цим, прокурором не доведено та слідчим суддею не встановлено жодної з підстав, визначених ч. 2 ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно.

Так, жодних об`єктивних підстав вважати, що виявлення та вилучення 15 секцій трубопроводу довжиною близько 12 метрів та діаметром 1 метр 40 сантиметрів кожна, поблизу села Глибочка, Білоцерківського району, Київської області під час проведення додаткового огляду місця події, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому є речовими доказами в даному кримінальному провадженні з урахуванням наданих стороною обвинувачення та стороною захисту документів на підтвердження та спростування вимог клопотання, які були дослідженні слідчим суддею, колегія суддів не вбачає.

Сам по собі факт наявності постанови про визнання вказаного майна речовим доказом не є ключовим фактором, адже якщо виходити з структурного змісту норми ч. 3 ст. 170 КПК України, то слідує, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 указаного Кодексу, при цьому висновки слідчого судді не залежать від наявності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.

Більш того, колегією суддів, під час апеляційного розгляду, встановлено, що постанова про визнання речовими доказами від 18.02.2018 /а.с. 17-18/, яка долучена до клопотання на обґрунтування його вимог не містить посилання на конкретні критерії, визначені статтею 98 КПК України.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що вона винесена в межах кримінального провадження № 0001006 за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України.

Однак прокурор звертається з клопотанням про накладення арешту в кримінальному провадженні № 0001006 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України.

Отже, посилання прокурора на ту обставину, що вказане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України не містить під собою правового підґрунтя, оскільки дане твердження належним чином необґрунтовано та невмотивоване, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму кримінального процесуального закону. Постанова про визначення вказаного майна на яке прокурор просить накласти арешт в матеріалах клопотання, як встановлено під час апеляційного розгляду має формальний характер.

Наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. Однак з урахуванням обставин встановлених слідчим суддею під час розгляду клопотання про арешт майна та під час перевірки оскаржуваного рішення за результатом вказаного розгляду, колегію суддів не встановлено таких доказів, які були б беззаперечні та давали суду впевненість у тому, що не настануть негативні наслідки як для кримінального провадження так і для юридичної особи на майно яке ставиться питання про арешт.

Іншої мети накладення арешту на майно органом досудового розслідування не доведено та слідчим суддею не встановлено.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність таких підстав у цьому кримінальному провадженні.

Отже, клопотання прокурора не містить за своїм змістом правових підстав, за якими арешт майна в даному випадку є необхідним з метою виконання завдань в даному кримінальному провадженні, визначених ч. 1 ст. 170 КПК України.

З огляду на зазначене, вказані в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються викладеним.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, з викладеними у ній доводами - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170- 173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2022 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні №0001006 - прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4