В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області:

під головуванням судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгороді об`єднані в одне провадження кримінальні провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002649 від 10.11.2014; №0003091 від 24.12.2014, №0000904 від 14.03.2020; №0001018 від 23.06.2015; №0002656 від 10.11.2014; №0001462 від 04.05.2018 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ужгорода Закарпатської області, українки, громадянки України, неофіційно працюючої продавцем продуктового магазину, з середньою спеціальною освітою, проживає за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , вдови, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше засудженої: вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2014 за ч. 2 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі із застосуванням ст. 79, 76 КК України із іспитовим строком два роки; вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.06.2022 за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 34000 гривень, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:

Так, 07 листопада 2014 року, ОСОБА_4 , зловживаючи довірою сина потерпілої - громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, заволоділа належним ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy S4 І9500» білого кольору, який був зданий сином потерплілої для проведення ремонтних робіт в майстерню «Ремонт телефонів», що знаходиться на пл. Корятовича в м. Ужгороді, після чого ОСОБА_4 оформила договір застави в ломбарді «Сакура», що по вул. Підгірній 26 в м. Ужгороді, надавши в якості предмету застави вищеописаний мобільний телефон, чим спричинила збитків потерпілій ОСОБА_7 на суму 4040 гривень.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння майном шляхом обману та зловживання довірою, шахрайстві, вчиненій повторно.

Крім того 10 листопада 2014 року близько 09 години 00 хвилин ОСОБА_4 , будучи в гостях у громадянки ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, знаходячись в одній із кімнат вищевказаного будинку шляхом вільного доступу таємно викрала банківську грошову картонку банку «VAB» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_8 , з якої в подальшому перебуваючи в приміщенні супермаркету «Вопак», який розташовано в м. Ужгороді по вул. Яроцька, 2 в період з 09 години 48 хвилин по 09 годину 51 хвилина 10.11.2014, зняла грошові кошти на загальну суму 700 гривень та розрахувалася на касі вищевказаного супермаркету за покупку сигарет «Вінстон» в сумі 16 гривень 00 копійок, чим спричинила потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 716 гривень 00 копійок.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно.

Потерпілою ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення спричиненої матеріальної шкоди на суму 716 гривень.

Крім того 13 грудня 2014 року близько 17 год. ОСОБА_4 , зловживаючи довірою громадянина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою АДРЕСА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, використовуючи банківську картку «Ощадбанк» за номером рахунку - НОМЕР_2 , яку їй надав потерпілий, заволоділа належними ОСОБА_9 грошовими коштами у сумі 1712 гривень, які вона зняла з банкомату «Ощадбанк», який знаходиться по вул. Льва Толстого в м. Ужгороді, чим спричинила останньому матеріальних збитків на вищевказану суму.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння майном шляхом обману та зловживання довірою, шахрайстві, вчиненому повторно.

Крім того 07.01.2015 близько 19 год. 30 хв., ОСОБА_4 , зловживаючи довірою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючої за адресою АДРЕСА_5 , перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, під приводом зателефонувати, заволоділа належним останній мобільним телефоном марки «Qump Quest 452», вартість якого становить 1511,45 грн., однак мобільний телефон потерпілій не повернула, чим спричинила останній матеріальних збитків на вищевказану суму.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння майном шляхом обману та зловживання довірою, шахрайстві, вчиненому повторно.

Крім того 26.03.2015 близько 01 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в одному з номерів мотелю «Патика на Желудок», що розташований в АДРЕСА_7 , що належить приватному підприємцю ОСОБА_11 , 1988 р.н., де діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, та з метою наживи, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та переконавшись, що її дії непомічені, шляхом демонтажу зі стіни зняла плазмовий телевізор марки SAMSUNG - LE32B350F1, вартість якого згідно з висновку товарознавчої експертизи №23/181 від 18.05.2015 станом цін на березень 2015 року становить 4095 гривень, після чого вказаний телевізор поставила у велику поліетиленову сумку та в якій винесла телевізор за межі вказаного вище мотелю. Таким чином умисними діями ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_11 , спричинено матеріальні збитки на вище вказану суму.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно.

Крім того 02 травня 2018 року близько 15 годин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в майстерні мобільних телефонів, приміщення якого розташовується в магазині «Інь-янь» за адресою АДРЕСА_8 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та незаконного збагачення, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , повторно, заволоділа належним потерплій мобільним телефоном марки «Samsung», моделі«SМ-J120HZDDSEK», золотистого кольору, вартість якого становить 1830 гривень, чим спричинила останній матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння майном шляхом обману та зловживання довірою, шахрайстві, вчиненому повторно.

Крім того 08 березня 2020 року близько 13 годин 10 хвилин, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, перебуваючи в магазині «Єва», який розташований за адресою м. Ужгород, вул. Минайська, викрала жіночу туалетну воду марки «Версаче» та крем під очі «Лореаль», вартість яких згідно з накладної становить 325, 19 грн., чим спричинила ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на загальну суму 325,19 грн.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів при обставинах, викладених в обвинувальних актах, визнала повністю та пояснила, що: 07.11.2014 забрала телефон ОСОБА_7 з ремонту, але не повернула його, а здала в ломбард; 10.11.2014 вона була в гостях у ОСОБА_8 вдома, там викрала банківську картку, з якої в подальшому зняла гроші; 13.12.2014 ОСОБА_9 попросив її зняти кошти з картки та передати йому, вона гроші зняла, але лишила їх собі; 07.01.2015 вона взяла у ОСОБА_10 телефон, щоб подзвонити, але телефон не повернула; 26.03.2015 вона викрала із номера готелю телевізор та здала його в ломбард; 02.05.2018 в магазині «Інь-янь» у знайомої взяла телефон, що віднести в ремонт, але здала його в ломбард; 08.03.2020 в магазині «Єва» викрала туалетну воду та крем. В скоєних злочинах розкаюється, жалкує про свою злочинну поведінку та засуджує свої злочинні дії.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй органом досудового слідства кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених у обвинувальних актах, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачена не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності її позиції, роз`яснивши їй положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй злочинах, при обставинах, викладених в обвинувальних актах, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно та за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні обвинуваченій виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкцій частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 суд відносить щире каяття, визнання своєї вини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Окрім цього суд враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є: за ч. 2 ст. 190 КК України та за ч. 2 ст. 185 КК України є нетяжкими злочинами, вчиненими умисно, з корисливих мотивів, та особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше судима, на обліку в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває та наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Зважаючи на положення статті 50 КК України, якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка неодноразово судима, всі пом`якшуючі обставини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність на утриманні ОСОБА_4 неповнолітньої дитини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої неможливе без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статей, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, яке на думку суду, буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_4 вчинила злочини 07.01.2015 за ч. 2 ст. 190 КК України та 26.03.2015 за ч. 2 ст. 185 КК України під час випробування за вироком Ужгородського міськрайнного суду від 26.12.2014, суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України вважає, що до покарання, призначеного за цим вироком, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ужгородського міськрайнного суду від 26.12.2014.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно з Постанови Пленуму ВСУ №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Враховуючи, що злочинними діями ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_8 , спричинено матеріальну шкоду на суму 716 гривень, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а матеріальна шкода стягненню з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_8 у вказаному розмірі.

Питання по речових доказах вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Матеріали кримінального провадження містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи, тому вони підлягають стягненню з обвинуваченої у відповідності до ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався.

Строк відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_4 слід рахувати з її фактичного затримання.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винною у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання:

за ч. 2 ст. 190 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 185 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України призначити покарання за сукупністю скоєних злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у вигляді 4 (чотирьох) років позбавленням волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати ОСОБА_4 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки за вироком Ужгородського міськрайнного суду від 26.12.2014 та за сукупністю вироків, шляхом часткового складання, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня її фактичного затримання після вступу вироку в законну силу.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 у відшкодування матеріальної шкоди 716 (сімсот шістнадцять) гривень.

Речові докази у вигляді банківської карти VAB № НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_8 залишити в її володінні.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по справі за проведення Закарпатським НДЕКЦ судової товарознавчої експертизи №23/683 від 11.12.2014 у сумі 245,70 гривень; №23/16 від 10.02.2015 у сумі 245,70 гривень; №11/378 від 29.05.2018 у сумі 715 гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1