Справа № 635/4454/20
Провадження № 1-в/635/68/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2023 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області подання начальника Харківського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мерефа Харківського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого ТОВ «Завод Елостомер» різноробочим, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого: 31 липня 2020 року вироком Харківського районного суду Харківської області за ч.1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 680 гривень,

про звільнення від покарання у виді штрафу у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку -

В С Т А Н О В И В:

20 лютого 2023 року начальник Харківського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 звернулася до суду з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_4 від покарання у виді штрафу у зв`язку із закінченням строків давності, в якому зазначила, що вироком Харківського районного суду Харківської області від 31 липня 2020 року громадянин ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 680 гривень. Вирок суду набрав законної сили 31 серпня 2020 року. 14 вересня 2020 року вирок був прийнятий до виконання Харківським районним відділом №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області. 14 вересня 2020 року ОСОБА_4 направлено повідомлення про необхідність сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили, тобто до 30 вересня 2022 року і повідомити про це Харківський районний відділ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. Станом на 01 жовтня 2020 року Харківський районний відділ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області не отримував від ОСОБА_4 документа про сплату штрафу. 01 жовтня 2020 року за вих. №24/32/8032-20 на адресу Харківського районного суду Харківської області направлено подання для вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу відповідно до закону. 06 жовтня 2020 року ОСОБА_4 надав письмові пояснення, в яких зазначив, що він не сплатив штраф, тому що не мав коштів та реквізитів банку для сплати штрафу та зобов`язався після отримання заробітної плати сплатити штраф та надати квитанцію до Харківського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 06 липня 2022 року в задоволенні подання Харківського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області відносно ОСОБА_4 відмовлено. 25 липня 2022 року ОСОБА_4 направлено повідомлення про необхідність сплатити штраф і повідомити про це Харківський районний відділ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. Також відносно засудженого розпочато розшукові заходи з метою встановлення його місцезнаходження. Згідно інформації, наданої з РК ОСН «Центр-2» від 11 серпня 2022 року ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно інформації, наданої Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області від 16 серпня 2022 року актовий запис про смерть ОСОБА_4 відсутній. Згідно інформації Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» від 22 серпня 2022 року ОСОБА_4 в даній установі не перебуває. Станом на 25 серпня 2022 року Харківський районний відділ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області не отримав від засудженого ОСОБА_4 документа про сплату штрафу. 25 серпня 2022 року за вих. №24/32/3283-23 на адресу Полтавського районного суду Полтавської області направлено подання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт відповідно до закону. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 25 листопада 2022 року в задоволенні подання Харківського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області відмовлено. 28 листопада 2022 року ОСОБА_4 направлено повідомлення про необхідність сплатити штраф і повідомити про це Харківський районний відділ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області за місцем проживання шляхом пред`явлення документу про сплату штрафу. Відносно засудженого розпочаті розшукові заходи з метою встановлення його місцезнаходження. Згідно інформації Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» від 13 грудня 2022 року ОСОБА_4 в даній установі не перебуває. Відповідно до інформації, наданої відділом поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 Головного управління національної поліції в Харківській області від 29 грудня 2022 року ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно інформації, наданої Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області від 12 січня 2023 року актовий запис про смерть ОСОБА_4 відсутній. З моменту набрання вироком законної сили та до теперішнього часу компетентними органами, до переліку яких не входить уповноважений орган з питань пробації, не порушувалось питання про притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 389 КК України за ухилення засудженого від сплати штрафу. Тобто факт ухилення від виконання вироку Харківського районного суду Харківської області від 31 липня 2020 року з боку ОСОБА_4 не встановлено. Відповідно до ч. 4 ст. 80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину. Перебіг строку давності за вироком Харківського районного суду Харківської області не переривався. Засуджений не вчинив нового кримінального правопорушення.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував, про що надав відповідну заяву.

Представник Харківського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд подання за відсутності представника, подання підтримала.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи були повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Оскільки учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Харківського районного суду Харківської області від 31 липня 2020 року за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 680 гривень. Вирок суду набрав законної сили 31 серпня 2020 року.

Відповідно до частини 1 статті 26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Встановлено, що штраф ОСОБА_4 не сплачений.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин, застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас, засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд приходить до наступного.

Главою 5 КВК України передбачено порядок виконання кримінального покарання у виді штрафу.

Статтею 26 КВК України передбачається порядок заміни штрафу у разі його несплати.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, слід дійти до висновку, що не відбування покарання у виді штрафу та ухилення від відбування покарання у виді штрафу не тотожні поняття і тягнуть за собою різні наслідки. Ухиленням від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів, які повинні виконувати покарання тощо).

Суд зауважує, що жодних даних про ухилення засудженого від відбування покарання суду не надано, з дня набрання вироку суду законної сили засуджений ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання не притягувався, обвинувальний вирок відносно останнього за ухилення від відбування покарання на підставі ст. 389 КК України в матеріалах подання відсутній, отже, немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

З огляду на викладене, суду не надано достовірних доказів того, що засуджений ухилявся від сплати штрафу, а висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, враховуючи те, що засуджений за період з 31 серпня 2020 року до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, місце реєстрації не змінював, факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, тому суд приходить до висновку, що строки виконання вироку, визначені ст. 80 КК України, закінчились.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про можливість звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.

На підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України, керуючись ст.539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Подання начальника Харківського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення засудженого ОСОБА_4 від покарання у виді штрафу у зв`язку із закінченням строків давності - задовільнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Харківського районного суду Харківської області від 31 липня 2020 року до штрафу у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 680 (шістсот вісімдесят) гривень - звільнити від призначеного за вироком покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1