Справа №523/350/23
Провадження №1-кс/523/144/23
УХВАЛА

про відмову у наданні тимчасового доступу до речей та документів,

які містять охоронювану законом таємницю

09 лютого 2023 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 04.01.2023 року, подане у кримінальному провадженні №0000017 від 03.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю,

в с т а н о в и в:

10.01.2023 року до Суворовського районного суду м.Одеси від слідчого СВ ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 надійшло погоджене прокурором Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю та знаходяться у володінні АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за яким 02.01.2023 року приблизно о 17:00 годині невстановлена особа шляхом обману, під приводом виплати соціальної допомоги «Державні послуги бот», з використанням електронно-обчислювальної техніки, під приводом виплати соціальної допомоги через «Державні послуги бот», з використанням електронно-обчислювальної техніки, заволоділа її грошовими коштами в сумі 5580 грн, які знаходились на її банківських картках.

Як слідує з матеріалів клопотання, за заявою ОСОБА_5 , СВ ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області внесено відомості у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000017 від 03.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, в рамках якого слідчий ОСОБА_4 звернувся з клопотанням про дозвіл на тимчасовий доступ до документів, які містять відповідну інформацію щодо банківських карток №№ НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , що перебуває у володінні АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування внесеного клопотання слідчий ОСОБА_4 вказує про те, що дана інформація міститься лише у володінні АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та може бути використана під час досудового розслідування як доказ факту протиправних дій.

В судове засідання представник АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не з`явився, про день, час та місце судового розгляду клопотання повідомлявся належним чином, з будь-якими заявами чи клопотаннями до суду не звернувся, з огляду на що й з метою дотримання розумності строків та недопущення невиправдного затягування судового розгляду клопотання, слідчий суддя з урахуванням позиції прокурора та в порядку ч.4 ст.163 КПК України, вирішив здійснити розгляд клопотання за відсутності вказаного представника.

Вислухавши в судовому засіданні прокурора ОСОБА_3 на підтримку внесеного клопотання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.160 КПК України, у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів зазначаються: короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах; неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; обґрунтування необхідності вилучення речей і документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Згідно з ч.ч.5, 6 ст.163 вказаного Кодексу, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, у тому числі які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають, або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або у сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а також якщо сторона кримінального провадження доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Положеннями ч.ч.3, 4, 5 ст.132 КПК України встановлено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, зокрема, існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування таких заходів, та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням, а для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний враховувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, та до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

За ч.1 ст.9 означеного Кодексу, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", слідчий суддя у контексті ст.8, ч.5 ст.9 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Зі змісту ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідує, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Проте, в порушення ч.3 ст.132, ч.6 ст.163 КПК України, вказане клопотання або додані до нього документи не містять відомостей щодо існування обґрунтованої підозри про вчинення відповідною особою кримінального правопорушення у конкретному випадку, а зважаючи на кінцеву мету і завдання запропонованого стороною обвинувачення тимчасового доступу, про які йдеться у розглядуваному випадку, матеріалами означеного клопотання або прокурором в його виступі не доведено неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою наведених вище документів.

Окремо слід зауважити на тому, що згідно ч.2 ст.1 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Виходячи з наведеного, зважаючи на посилання слідчого ОСОБА_4 у розглядуваному клопотанні на приписи ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність»», стороною обвинувачення не враховані приписи п.п.1, 3 ст.62 цього ж Закону України, за якими інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи, а органам прокуратури України, Служби безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національної поліції, Національному антикорупційному бюро України, Антимонопольного комітету України - на їх письмову вимогу стосовно операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності за конкретний проміжок часу, форма та зміст якої встановлюються Національним банком України.

Разом із тим, матеріали розглядуваного клопотання у контексті ч.4 ст.132 КПК України, не містять відомостей щодо неможливості без запропонованого заходу забезпечення кримінального провадження, як тимчасовий доступ, отримати певні документи, про які йдеться в означеному клопотанні, зокрема шляхом направлення стороною обвинувачення письмової вимоги або звернення потерпілою ОСОБА_5 (як власником банківських карток) до відповідного банку, після отримання яких, в порядку ст.56 КПК України, він вправі надати їх слідчому чи прокурору (право потерпілого на подачу доказів).

Слід також відзначити, що застосована стороною обвинувачення у конкретному випадку правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч.3 ст.190 КК України є підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

За таких обставин та виходячи з приписів ч.2 ст.93, п.1 ч.3 та ч.4 ст.132, ч.1 ст.223 КПК України, слідчий суддя вважає, що у розглядуваному випадку, поза увагою слідчого ОСОБА_4 і прокурора ОСОБА_3 залишились ті положення закону, за якими збирання доказів з боку сторони обвинувачення, відбувається через інститут слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, а відтак ініціювання цього клопотання зазначеною стороною кримінального провадження у конкретному випадку та поза існування обґрунтованої підозри є, за переконанням слідчого судді, фактичною підміною слідчих (розшукових) або негласних слідчих (розшукових) дій заходами забезпечення кримінального провадження.

Тотожну правову позицію висловив Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у справі №154/3213/16 (постанова від 28.03.2019 року, провадження №51-6359км18), який підтвердив, що збирання доказів з боку сторони обвинувачення шляхом застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема тимчасового доступу до речей та документів, - є неприпустимим.

Слід також відмітити, що додані до означеного клопотання й надані до суду копії матеріалів оформлені слідчим ОСОБА_4 всупереч вимогам «Інструкції з діловодства в органах Національної поліції», затвердженої наказом Голови Національної поліції України №414 від 20.05.2016 року (непрошиті, не пронумеровані, не складений опис та засвідчувальний напис є неповним, оскільки копії не містять дати їх створення, відсутній супровідний лист на матеріали клопотання й реєстраційний номер вихідної кореспонденції), що у свою чергу не надає слідчому судді можливості пересвідчитись у ідентичності таких копій документів та у дотриманні встановленого порядку надання таких матеріалів до суду.

Оскільки з наданих до суду клопотання й доданих до нього матеріалів вбачається, що внесене до суду слідчим СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 та погоджене прокурором Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 клопотання тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, є необґрунтованим й безпідставним, а саме клопотання не відповідає вимогам ст.ст.160, 162-163 КПК України, а відтак єдиним можливим судовим рішенням з розгляду цього клопотання уявляється його залишення без задоволення.

Керуючись ст.ст.3, 9, 26, 131-132, 159-163, 369-372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 04.01.2023 року, погоджене прокурором Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 та подане у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000017 від 03.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, про тимчасовий доступ до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю та перебуває у володінні АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », залишити без задоволення.

Копії ухвали направити для відома до АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а також надати іншим заінтересованим особам.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення й оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1