ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/4826/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/566/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційними скаргами з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2022 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоне, Гуляйпільського району Запорізької області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, неодруженого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 лютого 2023 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя звернувся начальник Приморського відділу Бердянської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України у кримінальному провадженні №0000122 від 3 серпня 2021 року.

В обґрунтування свого клопотання, прокурор вказував, що в провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження відносно ОСОБА_7 як Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, так і Томаківським районним судом Дніпропетровської області та Жовтневим районним судом м. Запоріжжя неодноразово продовжувалась дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Оскільки на даний час існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, після відбуття покарання у вигляді позбавлення волі, на шлях виправлення не став, та знову маючи не погашену у встановлену законом порядку судимість, скоїв умисний корисливий злочин, санкція статті за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, на теперішній час не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, начальник відділу прокуратури просив продовжити останньому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2022 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 лютого 2023 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання під вартою не зменшились та запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому та позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу скасувати та змінити йому запобіжний захід на особисте зобов`язання.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що він ніколи не переховувався від суду та слідства, про що свідчать попередні кримінальні справи.

Зазначає, що при винесенні ухвали, суд розглянув клопотання прокурора без доказів.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання начальника Приморського відділу Бердянської окружної прокуратури Запорізької області про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що клопотання від 8 грудня 2022 року про продовження строку тримання під вартою не містить будь-яких додатків на обґрунтування позиції тримання під вартою, клопотання містить лише довільний художній текст, що не підтверджується жодними доказами, які передбачені КПК України.

Зазначає, що судом помилково зроблено висновки про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, адже ні у клопотанні, ні під час розгляду клопотання в Жовтневому районному суді м. Запоріжжя прокурором не вказано про наявність будь-яких дій, вчинених ОСОБА_7 , які б свідчили про його переховування від суду та сторони обвинувачення, або про його конкретні наміри незаконно вплинути на свідків, потерпілого, покинути підконтрольну територію України та опинитися на території, де їдуть бойові дії між Україною та російською федерацією, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Звертає увагу на те, що ризики того, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчиняти інше кримінальне правопорушення ґрунтуються лише на припущеннях прокурора.

12 січня 2023 року до Запорізького апеляційного суду надійшли доповнення від захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 до апеляційної скарги, в яких він вказує, що матеріали кримінального провадження та обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 відсутні в Бердянській окружній прокуратурі Запорізької області та відсутні в Жовтневому районному суді м. Запоріжжя.

Зазначає про відсутність даних щодо процесуального прокурора, а саме, начальника Приморського відділу Бердянської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 .

У судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційні скарги та просив звернути увагу на те, що до клопотання не було долучено доказів на підтвердження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не має даних про те, що прокурор ОСОБА_6 входить до групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подані апеляційні скарги та просив їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг та вказав, що ОСОБА_7 обвинувачується в скоєнні тяжкого злочину, раніше судимий, проживав на території, яка на цей час є окупованою. Зазначив, що на даний час розпочато процедуру відновлення матеріалів провадження відносно ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 8 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, а також відсутність соціальних зв`язків, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

При цьому, слід зазначити, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, що узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії».

Крім того, на підтвердження ризику переховування від суду свідчить і той факт, що обвинувачений не має місця реєстрації, а місцем його проживання є тимчасово окупована територія, зокрема, Бердянський район, Запорізької області, у зв`язку із чим, він може вжити заходів, направлених на переховування на вказаній території, яка на даний час не підконтрольна органам державної влади.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлюється тим, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення в тому числі корисливих умисних злочинів, раніше неодноразово звільнявся від відбування покарання як з випробуванням з іспитовим строком, так і по відбуттю покарання, а маючи не зняту та не погашену судимість, знову вчинив дії, за які обвинувачується у вчиненні нового умисного тяжкого злочину, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших аналогічних злочинів.

При цьому, як випливає із клопотання прокурора, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України в той час, коли на розгляді в Приморському районному суді Запорізької області перебувало відносно нього кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України, що також свідчить про схильність останнього до вчинення злочинів.

Відтак, апеляційний суд вважає доведеним та обґрунтованим ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а доводи обвинуваченого та захисника з цього приводу неспроможними.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, не здатні забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він ніколи не переховувався від суду не є безумовною підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

З приводу доводів захисника про відсутність даних про те, що начальник Приморського відділу Бердянської окружної прокуратури ОСОБА_6 входить до групи прокурорів у даному кримінальному провадженні спростовуються постановою про зміну групу прокурорів від 5 липня 2022 року (а.с. 13).

Щодо доводів про відсутність матеріалів кримінального провадження в Бердянській окружній прокуратурі та в Жовтневому районному суді м. Запоріжжя, то слід вказати на те, що матеріали справи, які надіслані до апеляційного суду містять достатньо доказів на підтвердження наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Всі інші доводи апеляційних скарг були досліджені судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданих апеляційних скарг не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2022 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 лютого 2023 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 331/4826/22