Справа № 953/5501/22
н/п 1-кс/953/5300/22
УХВАЛА
"20" грудня 2022 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
04.10.2022 ОСОБА_4 повідомлена підозра за ч. 1 ст. 111-2 КК України.
За відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на момент вчинення протиправної діяльності ОСОБА_4 належали корпоративні права у наступних підприємствах в яких вона виступала в якості:
Підозрювана ОСОБА_4 з 26.10.2022 здійснила перереєстрацію у Міністерстві юстиції України належних їй корпоративних прав у вищезазначених підприємствах наслідком чого:
Зважаючи на використання підозрюваною ОСОБА_4 вказаних чотирьох підприємств у своїй злочинній діяльності, і те, що санкція статті за якою підозрюється ОСОБА_4 , крім основного покарання, передбачає додаткове у виді конфіскації майна, прокурор просить про накладення арешту на частки корпоративних прав у вищезазначених підприємствах, які на момент здійснення злочинної діяльності належали ОСОБА_4 , оскільки вони мають доказове значення для даного кримінального провадження, бо використовувались в якості знаряддя вчинення злочину, тобто є речовими доказами у кримінальному провадженні.
Прокурор до судового засідання не з`явився, подав заяву, в якій клопотання підтримав, просив задовольнити, клопотання розглянути за своєї відсутності.
Власник майна за клопотанням прокурора в порядку ч.2 ст. 172 КПК України до судового засідання не викликалась.
Слідчий суддя, дослідивши документи та матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання, витяг з ЄРДР, доходить наступного:
Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінально-процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні у справі «Жушман проти України» ЄСПЛ зазначив: «Кожна фізична або юридична особа має право миро володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
У вказаному кримінальному провадженні 04.10.2022 ОСОБА_4 повідомлена підозра за ч. 1 ст. 111-2 КК України.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому Кримінально-процесуальним Кодексом України порядку.
Як передбачено ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При тому, ст. 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно положень ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно з ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Також згідно п.3 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, зникнення, втрати, а також використання у протиправній діяльності.
Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладений арешт у кримінальному провадженні.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, за неприбуття до судового засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання не здійснюється.
Керуючись ст. ст.107, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, відсутніми при проголошенні в той же строк з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя: