Справа №345/461/23
Провадження № 1-кс/345/77/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2023 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6, клопотання слідчого СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000059, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.01.2023 року, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

28.01.2023 до слідчого судді Калуського міськрайонного суду звернувся слідчий СВ Калуського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 з клопотанням, погодженим прокурором Калуської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на речі і документи, вилучені в ході проведення обшуку 27.01.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: Шорти жовтого кольору та рушник для рук білого та фіолетового кольору із плямами темно-бурого кольору, які поміщено в мішок білого кольору горловину якого обв`язано ниткою та опечатано биркою; Сидіння та дві частини ніжок дерев`яного стільця коричневого кольору із плямами темно-бурого кольору та мікроелементами у вигляді волокон та елементів схожих на волосся, які поміщено у мішок білого кольору горловину якого обв`язано ниткою та опечатано биркою; Паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , які поміщено в спец пакет НУП № WAR 1263996.

Клопотання обґрунтовує тим, що в чергову частину Калуського РВП поступило повідомлення з КНП «Калуська ЦРЛ» про те, що 27.01.2023 близько 14:30 год. до відділення анестезіології та інтенсивної терапії КНП «Калуська ЦРЛ» госпіталізовано гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , з діагнозом ЗЧМТ, множинні рани голови. Тілесні ушкодження останньому по місцю проживання наніс його син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27.01.2023 до постановлення ухвали слідчого судді, що було обумовлено невідкладним випадком, пов`язаним із врятуванням майна та безпосереднім переслідуванням особи, яка підозрюються у вчиненні злочину, за місцем проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 проведено обшук.

27.01.2023 в ході проведення невідкладного обшуку, до винесення ухвали слідчого судді, на підставі ст. 233 КПК України за адресою м. Калуш, Калуського р-н., вул. Хіміків 16/29 виявлено та вилучено:

- Шорти жовтого кольору та рушник для рук білого та фіолетового кольору із плямами темно-бурого кольору, які поміщено в мішок білого кольору горловину якого обв`язано ниткою та опечатано биркою.

- Шість змивів речовини темно-бурого кольору, які нанесено на відрізок бинту та поміщено в паперовий згорток, які упаковано в конверт НПУ із роз`яснювальними надписами.

- Сидіння та дві частини ніжок дерев`яного стільця коричневого кольору із плямами темно-бурого кольору та мікроелементами у вигляді волокон та елементів схожих на волосся, які поміщено у мішок білого кольору горловину якого обв`язано ниткою та опечатано биркою.

- Слід пальця руки, який відкопійовано на відрізок липкої прозорої стрічки та наклеєно на відрізок паперу, та упаковано у конверт НПУ із роз`яснювальними надписами.

- Паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , які поміщено в спец пакет НУП № WAR 1263996.

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом слідчого СВ Калуського РВП вказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000059 від 27.01.2023 року.

Оскільки завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження, з метою збереження речових доказів, запобігання настання негативних наслідків, що можуть перешкодити кримінальному провадженню, є необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно.

У судове засідання слідчий ОСОБА_3 з`явився.

Вивчивши клопотання та доданні до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання про накладення арешту на майно, є таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, в чергову частину Калуського РВП поступило повідомлення з КНП «Калуська ЦРЛ» про те, що 27.01.2023 близько 14:30 год. до відділення анестезіології та інтенсивної терапії КНП «Калуська ЦРЛ» госпіталізовано гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , з діагнозом ЗЧМТ, множинні рани голови..

В ході проведення обшуку від 27.01.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено, зокрема: Шорти жовтого кольору та рушник для рук білого та фіолетового кольору із плямами темно-бурого кольору, які поміщено в мішок білого кольору горловину якого обв`язано ниткою та опечатано биркою; Сидіння та дві частини ніжок дерев`яного стільця коричневого кольору із плямами темно-бурого кольору та мікроелементами у вигляді волокон та елементів схожих на волосся, які поміщено у мішок білого кольору горловину якого обв`язано ниткою та опечатано биркою; Паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , які поміщено в спец пакет НУП № WAR 1263996.

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом слідчого СВ Калуського РВП вказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000059 від 27.01.2023 року.

Відповідно до положень частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумових підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди,можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування,передачі, відчуження.

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 вищевказаної статті визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України - у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції", заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп.69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n.50, Series A N 98).

Слід зазначити, що при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.

Вимоги ч.2 ст.171 КПК України передбачають вичерпний перелік відомостей, які повинні бути зазначені у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, а саме: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні щодо накладення арешту на паспорт.

Окрім цього, слідчий в своєму клопотанні повинен чітко зазначити що вилучений документ відповідає критеріям, визначеним ст.167 ч.2 КПК України, є речовим доказом та накладення арешту є необхідним для його збереження.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, вважаю, що досягнення цілей і мети досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, не може бути компенсоване таким підходом органу досудового розслідування щодо невмотивованого ініціювання питання про накладення арешту на майно, яке не має відношення до предмету доказування по даному кримінальному провадженню.

Більш того, на переконання слідчого судді, ініціювання органом досудового розслідування питання про накладення арешту на зазначений в клопотанні паспорт, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Вимогами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачений перелік документів, які дозволяють вільне пересування громадян за винятком обмежень, які встановлені законом.

За таких обставин, вимоги клопотання слідчого щодо накладення арешту на паспорт громадянина України та посвідчення учасника бойових дій, слід визнати необґрунтованими.

Щодо іншого майна, на яке слідчий просить накласти арешт, то воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Арешт майна, що ініціюється слідчим, необхідний з метою забезпечення збереження речового доказу, а завданням арешту майна у даному випадку є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження.

З наведених слідчим обставин вбачається наявність підстав для часткового задоволення клопотання. Щодо вибору заборон, обмеження розпоряджатися, користуватись, відчужувати майно, то перелік заборон визначається ухвалою слідчого судді (п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України). Зокрема, є необхідність у накладенні арешту на: Шорти жовтого кольору та рушник для рук білого та фіолетового кольору із плямами темно-бурого кольору, які поміщено в мішок білого кольору горловину якого обв`язано ниткою та опечатано биркою; Сидіння та дві частини ніжок дерев`яного стільця коричневого кольору із плямами темно-бурого кольору та мікроелементами у вигляді волокон та елементів схожих на волосся, які поміщено у мішок білого кольору горловину якого обв`язано ниткою та опечатано биркою, що полягає у забороні відчужувати та розпоряджатися ним, оскільки їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження майна (ч.11 ст.170 КПК України). Обмеження права власності в даному випадку буде розумним і співмірним із завданням кримінального провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170-173, 174, 175, 309,310,395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Калуської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні 0000059, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.01.2023 року - задоволити частково.

Накласти арешт на майно Шорти жовтого кольору та рушник для рук білого та фіолетового кольору із плямами темно-бурого кольору, які поміщено в мішок білого кольору горловину якого обв`язано ниткою та опечатано биркою; Сидіння та дві частини ніжок дерев`яного стільця коричневого кольору із плямами темно-бурого кольору та мікроелементами у вигляді волокон та елементів схожих на волосся, які поміщено у мішок білого кольору горловину якого обв`язано ниткою та опечатано биркою, заборонивши користуватись, відчужувати та розпоряджатись вказаним майном до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

В частині задоволення клопотання про накладення арешту на паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , які поміщено в спец пакет НУП № WAR 1263996 відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя