Справа № 638/4224/22
Провадження №1-кп/638/1171/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань об`єднане кримінальне провадження стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, працює монтажником у ТОВ «Мостобудівельний загін №112», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

07.05.2009 року Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.1, ч.2 ст.186, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 21.03.2011 року на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 8 днів;

08.12.2011 року Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроков 10.07.2013 року на невідбутий строк 2 місяці;

03.05.2017 року Червонозаводським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.309 КК України, вирок змінено Апеляційним судом Харківської області 24.01.2019 року, до 2 років позбавлення волі, звільнений за відбуттям строк покарання 22.02.2019 року;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.4 ст.185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_6 14 червня 2022 року у денний час доби, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи біля зупинки громадського транспорту «Павлівська», що розташована за адресою: м.Харків, вул.Клочківська 136, побачив біля дерева велосипед марки «Winner», який належить громадянину ОСОБА_7 , який знаходився поряд з велосипедом у непритомному стані. Визначивши вказаний велосипед предметом свого злочинного посягання, у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер наслідків свого діяння і бажаючи їх настання, перебуваючи у вказаному місці, враховуючи період воєнного стану, поширеного на території України, будучи обізнаним про Указ Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України №2102-ІХ від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», озирнувшись по сторонам та переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, таємно, шляхом вільного доступу взяв припаркований біля дерева на зупинці громадського транспорту «Павлівська», що розташована за адресою: м.Харків, вул.Клочківська 136, велосипед марки «Winner» синьо-білого кольору з номером рами № НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №251М складає 2900 гривень, та доводячи свій злочинний умисел до кінця, сів на вказаний велосипед та покинув місце скоєння злочину, спричинивши матеріальні збитки потерпілому ОСОБА_7 на суму 2900 гривень.

Крім того, 02 вересня 2022 року ОСОБА_6 зі свого мобільного телефону за допомогою телеграм-каналу «Королі» придбав для власного вживання наркотичний засіб метадон у кількості 0,25 грам, сплативши за нього 500 гривень. Після чого, йому на мобільний телефон прийшло повідомлення з адресою та координатами розташування придбаного наркотичного засобу. В той же день 02 вересня 2022 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, прибувши за отриманими в повідомленні адресою та координатами, а саме: м.Харків, вул.23 Серпня 64-А, ОСОБА_6 забрав вказаний наркотичний засіб у вигляді одного згортку з ізолюючою стрічкою чорного кольору, всередині якого знаходився прозорий полімерний пакет з кристалічною речовиною білого кольору, та поїхав за місцем свого проживання, де частково вжив придбаний наркотичний засіб, а решту перепакував до паперового згортку, який поклав до свого гаманця. Після цього, 02.09.2022 року приблизно о 14 годині 50 хвилин за адресою: м.Харків, вул.Клочківська 197 ОСОБА_6 був зупинений для перевірки документів працівниками УПП в Харківській області ДПП, які в ході поверхневої перевірки виявили знаходження при ОСОБА_6 вказаного наркотичного засобу.

В подальшому 02.09.2022 року у період часу з 15 години 26 хвилин до 15 години 54 хвилин під час проведення огляду місця події за адресою: м.Харків вул.Клочківська 197, ОСОБА_6 в присутності понятих добровільно розповів про обставини придбання вказаного наркотичного засобу, а також видав дізнавачу один паперовий згорток з кристалічною речовиною білого кольору, яка згідно висновку експерта №19746 від 07.09.2022 року за результатами судової експертизи дослідження матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, маса якого в складі наданої на дослідження речовини склала 0,0375 грам, яку ОСОБА_6 незаконно придбав та зберігав при собі з метою подальшого вживання, без мети збуту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, підтвердивши вищезазначене в повному обсязі. Пояснив, що влітку 2022 року під час дії воєнного стану викрав велосипед біля зупинки громадського транспорту Павлівський, а також у вересні 2022 року через телеграм канал придбав наркотичний засіб для власного вживання, частину якого вжив за місцем свого проживання, а іншу частину поклав до гаманця та носив при собі. У скоєному щиро кається.

Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях ніким не оспорюється. Інші докази згідно ч.3 ст.349 КПК України було визнано недоцільним досліджувати в судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненої в умовах воєнного стану, а також у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 та ч.1 ст.309 КК України.
Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином (ч.4 ст.185 КК України) та проступком (ч.1 ст.309 КК України), відомості про особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 03.05.2017 року за ч.2 ст.309 КК України, зміненого Апеляційним судом Харківської області 24.01.2019 року, до 2 років позбавлення волі, звільнений за відбуттям строк покарання 22.02.2019 року, не одружений, працює монтажником у ТОВ «Мостобудівельний загін №112», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на диспансерному (профілактичному) обліку в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває; впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «Харківський міський психоневрологічний диспансер №3» не звертався, за місцем роботи характеризується позитивно, забезпечує виконання виробничих завдань на роботах з відновлення об`єктів критичної інфраструктури Київської області.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обвинуваченому суд призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчинених правопорушень, суб`єктивне ставлення обвинуваченого до скоєного та його поведінку після вчинення правопорушень, соціальну характеристику особи: її вік, стан здоров`я, соціальне становище, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, приходить до висновку про призначення покарання у межах санкції інкримінованих статей з остаточним призначенням покарання за ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі.
Однак суд вважає, що обвинувачений не потребує ізоляції від суспільства, його виправлення можливе без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконання покладених на нього обов`язків, та приймає рішення про звільнення його у відповідності зі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Об`єктивні обставини, які б давали підстави для висновку про неможливість виправлення обвинуваченого при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком відсутні.

Застосування інституту звільнення від відбування покарання, має бути індивідуальним щодо кожної особи та на думку суду не зашкодить реалізації цілей покарання, сприятиме виправленню обвинуваченого без ізоляції від суспільства та попередженню скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

У той же час, з метою контролю за поведінкою засудженого, суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_6 обов`язки передбачені п.п.1, 2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається, як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
При цьому також суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання суд керується також положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.
Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експерта під час здійснення досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.1 ст.309 КК України у виді 1 року обмеження волі;
-за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави 1510 гривень 16 копійок на відшкодування процесуальних витрат за проведення судової експертизи №19746 від 07.09.2022 року.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 20.07.2022 року.
Речовий доказ велосипед марки «Winner» синьо-білого кольору з номером рами № НОМЕР_1 залишити ОСОБА_7 ..

Речовий доказ один опечатаний спеціалізований полімерний пакет із заклеєним клапаном, виготовлений з прозорого полімерного матеріалу, №WAR1179569, всередині якого знаходиться порошкоподібна речовина, яка містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено (метадон) знищити.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1