УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м. Володимир

Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Володимирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні за № 0000522 від 07.09.2022 року, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , керуючись прямим умислом та корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу психотропних речовин, за невстановлених достовірно в ході досудового розслідування обставин, місця та часу незаконно придбав та зберігав з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVР, і в подальшому, 06 вересня 2022 року, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне збагачення, знаходячись за місцем свого проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_1 , незаконно збув ОСОБА_5 кристалоподібну речовину , загальною вагою 0,7682 гр., яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 0,06174 г., і яка згідно постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Таблиця №1, Список №2, віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, продавши її останньому за ціною 1200 грн.

07 вересня 2022 року відомості про вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування № 0000522 від 07.09.2022 року, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Вказані кримінальні правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та прокурором об`єднанні в одне кримінальне провадження за №0000522 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

31 січня 2023 року, о 09 год. 15 хв., ОСОБА_4 , затримано, в порядку ст. 208 КПК України, як особу, що щойно вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

31 січня 2023 року, за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме в квартирі АДРЕСА_1 , було проведено санкціонований обшук в ході чого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «HUAWEI P30 Lite» ІМЕІ №1 НОМЕР_1 ІМЕІ №2 НОМЕР_2 , в якому була встановлена сім картка № НОМЕР_3 та електронні ваги.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України, вказані речі вважаються тимчасово вилученим майном.

Вилучені речі містять на собі відомості які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України, предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Таким чином, вилучені 31.01.2023 року вищевказані речі мають значення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000522 від 07.09.2022 року, оскільки дані речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Крім того, на даний час у кримінальному провадженні необхідно провести ряд необхідних судових експертиз та слідчих дій за участю вищезазначених речей.

В судове засідання слідчий не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Власник майна ОСОБА_4 подав заяву у котрі не заперечив щодо накладення арешту на вилучене майно.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по них, приходжу до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі його сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Враховуючи те, що вилучені речі мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки дані речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому виникла необхідність у накладенні на них арешту з метою їх збереження.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання старшого слідчого Володимирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на: мобільний телефон марки «HUAWEI P30 Lite» ІМЕІ №1 НОМЕР_1 ІМЕІ №2 НОМЕР_2 , в якому була встановлена сім картка № НОМЕР_3 та електронні ваги, заборонивши відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Арешт майна є тимчасовим, до скасування у встановленому КПК України порядку заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.174 ч.1 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її постановлення.

Слідчий суддя -/ підпис.

Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1