Справа №: 343/821/22
Провадження №: 1-кп/0343/99/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2022 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Долина Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження 1-кп/0343/99/22, справа №343/821/22, про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, з середньою освітою, який являється особою з інвалідністю третьої групи, несудимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
за участю: прокурора Долинського відділу Калуської окружної прокуратури - ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, форми вини і мотивів, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення:
ОСОБА_4 вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Злочин вчинений при таких обставинах.
31 березня 2022 року близько 19.00 години ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшов у перший під`їзд будинку АДРЕСА_2 , де підійшов до вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 та почав у них стукати.
Мешканець квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_6 , почувши стукіт у двері, відчинив їх. В той час у ОСОБА_4 виник умисел спричинити останньому тілесні ушкодження.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, застосовуючи грубу фізичну силу з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, ОСОБА_4 умисно наніс удар кулаком руки в обличчя ОСОБА_6 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа зі зміщенням. Внаслідок удару ОСОБА_6 впав на підлогу в коридорі квартири.
В подальшому, не припиняючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 зайшов до квартири, підійшов до ОСОБА_6 з метою спричинення тілесних ушкоджень та умисно став йому на праву ногу, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді двохкісточкового перелому в ділянці правого гомілково-ступеневого суглоба зі зміщенням, а далі кулаками рук наніс кілька ударів по голові ОСОБА_6 , спричинивши останньому закриту черепно-мозкову травму зі струсом головного мозку, синців, садна обличчя.
Згідно із висновком експерта № 17 від 24.05.2022, проведеного на підставі судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , в останнього наявна закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, переломом кісток носа зі зміщенням, синцями, садном і травматичним набряком м`яких тканин в ділянці обличчя, що відносяться до ушкоджень легких, як таких, що викликали короткочасний розлад здорв`я. Двохкісточковий перелом в ділянці правого гомілково-ступневого суглоба зі зміщенням відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я, і не є небезпечними для життя у момент спричинення.
ІІ. Позиція сторін кримінального провадження:
обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнав повністю, вказавши, що навесні 2022 він прямував з роботи додому. Він проживає в АДРЕСА_2 . По дорозі на зупинці йому вручили повістку у військомат, тому він був дуже пригнічений, у зв`язку з чим біля будинку в гаражі випив пляшку горілки. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та прямуючи додому, він переплутав будинки і випадково потрапив у будинок АДРЕСА_4 від квартири, яку він вважав своєю, він не мав, тому у двері стукав руками. Йому повинна була відчинити двері мама, яка проживає разом з ним. Однак двері відкрив незнайомий йому чоловік. Він подумав, що то злодій, тому відразу вдарив його. Його помешкання вже грабували, винуватця досі не знайшли, тому він так і зреагував. Він не пам`ятає самих обставин побиття, оскільки перебував у стані сп`яніння, але визнає, що міг спричинити потерпілому такі тілесні ушкодження, на які вказує останній. Під час вказаної події він вигубив свій телефон, який йому видали працівники поліції на зберігання. Шкодує, що так сталося, щиро кається у вчиненому. Просив у потерпілого та його сім`ї пробачення, відшкодував понесені витрати на лікування потерпілого. Просить його суворо не карати.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин:
крім визнання вини ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доводиться такими доказами:
- даними рапорта, в якому вказано, що: «31.03.2022 о 18.59 надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , т. НОМЕР_1 , про те, що за адресою: АДРЕСА_5 невідомий чоловік на 2 поверсі зліва гучно стукає в двері, кричить, виражається нецензурною лайкою, хоче вибити двері. Під`їзд 4 (а.п. 66);

- показами свідка ОСОБА_8 , який суду показав, що 31.03.2022 близько 18-19 години він перебував у своїй квартирі у АДРЕСА_6 з мамою та двома братами. В цей час він почув сильне гупання в двері сусіда ОСОБА_9 , який живе в квартирі навпроти. Йому відомо, що з останнім також проживає його рідний брат, однак він його ніколи не бачив. Спочатку він подумав, що стукіт зумовлений якимось непорозумінням. Однак, коли грюкіт став сильнішим, він викликав поліцію. Стукали у двері близько 15 хвилин. Спочатку їх ніхто не відкривав, а тільки прослуховувалась нецензурна лексика від особи, яка у них стукала, з вимогою відчинити двері. Через деякий час їх відкрив потерпілий. Крім нього, у квартирі нікого не було. Він цього моменту не бачив, а тільки чув стукіт, ніби щось впало (можливо меблі). Працівники поліції приїхали через 15-20 хвилин після виклику. Він вийшов до них. На дверях сусіда пошкоджень не було, чоловік стукав по них руками (кулаками). Потерпілий лежав у коридорі на спині, на його голові та на нозі була кров. Йому було важко говорити, а коли хотів піднятися, знову впав. Чоловік, який стукав, був уже на першому поверсі і з поліцейськими піднявся між 1 та 2 поверхами;

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 31.03.2022, в якому зазначено, що ОСОБА_9 повідомив, що 31.03.2022 близько 19 години за місцем мешкання в АДРЕСА_7 ОСОБА_6 в ході раптового виникнення неприязних відносин із візуально знайомим чоловіком (особою) отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому правого гомілкового ступневого суглобу, ЗЧМТ. Додав, що його брат не вживає алкоголь та являється особою з інвалідністю другої групи. Сусідів не знає, ні з ким не спілкується (а.п. 67);

- показами потерпілого ОСОБА_6 , який суду показав, що 31.03.2022 він перебував у квартирі свого брата ОСОБА_9 по АДРЕСА_7 , де проживав після перенесеної травми ноги. Коли він лежав, почув сильний стукіт у двері, подумав, що то повернувся його брат. Відчинивши двері, побачив чоловіка, який вдарив його по носі та зламав його. Потім він повалив його на підлогу. Тоді вимагав, щоб він піднявся, однак він не зміг цього зробити через травму ноги. ОСОБА_4 , дізнавшись, яка нога у нього травмована, став на неї. Коли на місце події прийшов його брат, він лежав на підлозі, після чого викликали швидку допомогу. Внаслідок дій обвинуваченого він отримав перелом носа та травму ноги, у зв`язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні;

- показами свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні показав, що він проживає у м. Долина у квартирі АДРЕСА_8 . 31 березня 2022 року близько 19-20 години він повертався додому з м. Івано-Франківськ. Коли він був біля квартири, побачив відчинені двері та поліцейського. Коли зайшов у середину квартири, побачив стіни, які з обох боків були у крові, та брата, який був при свідомості. Він намагався допомогти йому піднятися, переодягти його, під час чого ОСОБА_6 втратив свідомість. Приїхала швидка допомога, яка доставила брата до лікувального закладу. Коли його забирали в лікарню, він знайшов у своїй квартирі телефон, який видав працівникам поліції. Зі слів сусідів та брата йому стало відомо, що у двері його квартири стукав чоловік. Коли брат їх відчинив, чоловік вдарив його в обличчя та пошкодив ногу. ОСОБА_4 з мамою провідували його брата, хотіли відшкодувати витрати на лікування, однак він відповів, що по закінченню лікування зможе вказати їх розмір, після чого з обвинуваченим більше не спілкувався;

- протоколом огляду місця події від 31.03.2022 та фототаблицями до нього, відповідно до яких огляду піддається приватна квартира за адресою: АДРЕСА_7 . Дана квартира розташована в поверховому будинку на другому поверсі ліворуч у першому під`їзді. Вхід у квартиру здійснюється через одностулкові двері із матеріалу по типу дерево, які кріпляться на врізний замок та на момент огляду відчинені. Механізм даного дверного полотна не пошкоджений. За даними дверима наявні наступні вхідні двері…, які є дерев`яні з врізним механізмом, які на момент огляду відчинені і не пошкоджені. За вхідними дверима наявне приміщення № 1, яке має форму Г. Від вхідних дверей між лівим ближнім і лівим дальнім кутом розташований вхід до приміщення № 2. Паралельно вхідним дверям наявний вхід до приміщення № 3, яке представляє собою двостулкові дерев`яні двері, які на момент огляду відчинені. Під порогом даних дверей на відставні 5 см виявлено слід речовини бурого кольору розміром 50*50 см. Із даної плями речовини бурого кольору здійснено змив на марлевий тампон, змочений попередньо дистильованою водою та поміщено до паперового конверта. Праворуч від входу до приміщення № 3 є вхід до приміщення № 4, на стіні між якими на відстані 15 см від землі та 15 см до дверного полотна виявлено пляму речовини бурого кольору. З даної плями здійснено змив речовини на марлевий тампон, оброблений дистильовано водою. Під входом до приміщення № 4 на землі на відстані 6 см від дверного полотна виявлено пляму речовини бурого кольору . Із даної плями здійснено змив на марлевий тампон, попередньо оброблений дистильованою водою. Зазначені марлеві тампони поміщено та упаковано до паперового конверта…Від вхідних дверей попри праву сторону на відстані 1 м виявлено мобільний телефон із чохлом у формі книги, який облицьовано матеріалом по типу шкіри чорного кольору. При детальному огляді виявлено, що мобільний телефон марки «Lenovo», моделі А2020а40. За задньою панеллю виявлено наліпку, на якій зазначено: imei: НОМЕР_2 , imei: НОМЕР_3 . Даний мобільний телефон разом із чохлом поміщено до спецпакета №SUD1011454 (а.п. 68-80);

- даними постанови про визнання речовими доказами та долучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 01.04.2022, відповідно до якої мобільний телефон марки «Lenovo», модель А2020а40, imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 із сім-карткою мобільного оператора ПРАТ «ВФ Україна» із написом « НОМЕР_4 » та сім-карткою ТзОВ «Київстар» із надписом « НОМЕР_5 » та карткою пам`яті Kingston об`ємом 1 GB, визнано речовим доказом (а.п. 87) та передано на зберігання ОСОБА_4 , на що вказує його розписка (а.п. 92);

- даними постанови про визнання речовими доказами та долучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 02.04.2022, відповідно до якої, вилучені змиви речовини бурого кольору, які поміщено в два паперові конверти, визнано речовими доказами (а.п. 93-94).

- висновком експерта № 17 від 11.05.2022, згідно з яким у гр-на ОСОБА_6 були тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, переломом кісток носа зі зміщенням, синцями, садном і травматичним набряком м`яких тканин в ділянці обличчя; двохкісточковий перелом в ділянці правого гомілково-ступеневого суглобу зі зміщенням. Про те, що були синці, а не гематоми, як описано у медичній карті стаціонарного хворого, вказує відсутність флюктуації і пункції. Описані ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів, могли утворитися в термін, вказаній в постанові. Ушкодження в ділянці голови могли утворитися як при нанесенні ударів тупими твердими предметами в ділянки голови, так і при ударах ділянками голови до таких; тупими твердими предметами могли бути як кулак, стопа чи інший тупий предмет. Характер переломів правої ноги та їх локалізація дозволяють думати, що вони могли утворитися в результаті прямої дії тупого твердого предмета (стопи чи іншого тупого твердого предмета) на ділянки нижньої третини гомілки або гомілково-ступеневого суглоба по зовнішній поверхні, при цьому з опорою внутрішньою поверхнею стопи на тупий твердий предмет (площину). Закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, переломом кісток носа зі зміщенням, синцями, садном і травматичним набряком м`яких тканин в ділянці обличчя відносять до ушкоджень легких та таких, що викликали короткочасний розлад здоров`я. Двохкісточковий перелом в ділянці правого гомілково-ступеневого суглоба зі зміщенням відносить до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я, і не є небезпечними для життя в момент спричинення. Відсутність лікування більше 21 дня не відповідає характеру тілесних ушкоджень і не є підставою для зміни ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (а.п. 81-86);

- даними постанови про визнання речового доказу та передачу його на зберігання від 25.05.2022, згідно з якою медичну карту № 1059 стаціонального хворого КНП Долинська БЛ, оптичний носій із записом рентгенограм на ім`я ОСОБА_6 від 31.03.2022, оптичний носій із записом КТ головного мозку від 04.04.2022, інтерпретовану амбулаторну карту № 1721 на шкільному зошиті на ім`я ОСОБА_6 , визнаоно речовими доказами (а.п. 88-89).

У своєму рішенні "Коробов проти України" від 21.07.2011 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Суд вважає досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

ІV. Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:
оцінюючи всі зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, доведена повністю, оскільки нанесення ним ОСОБА_6 умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень шляхом завдання удару кулаком руки в обличчя, наступленням на праву ногу, спричинення кількох ударів по голові, підтвердженням чого є наявність тілесних ушкоджень перелому кісток носа зі зміщенням, двохкісточкового перелому в ділянці правого гомілково-ступеневого суглоба зі зміщенням, закритої черепно-мозкової травму зі струсом головного мозку, синців, садна обличчя, потерпілого має причинно-наслідковий зв`язок із спричиненням тривалого розладу здоров`я ОСОБА_6 , тому дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України.
V. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання:
обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбаченими ст. 66 КК України, є визнання вини, щире каяття, відшкодування витрат на лікування потерпілого.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
VІ. Мотиви призначення покарання:
вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у психоневрологічному та наркологічному кабінетах КНП "Долинська багатопрофільна лікарня" ДМР не знаходиться (а.п. 98). Згідно з характеристикою, за місцем проживання скарг зі сторони сусідів не поступало (а.п. 99), до кримінальної відповідальності не притягувався (а.п. 97). Є особою з інвалідністю ІІІ групи (а.п. 106), проживає з матір`ю, яка отримує пенсію по втраті годувальника (а.п. 105).
Як вбачається з досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_4 , останній неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має. Такі фактори, як умови проживання, освіта, робота та матеріальне становище не вдалося дослідити, оскільки за викликом ОСОБА_4 до органу пробації не з`явився. Згідно з характеристикою відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП на ОСОБА_4 , скарг та зауважень від сусідів та жителів міста не поступало. Згідно із ІПНП, до адміністративної відповідальності не притягувався. У вирішенні проблем використовує неадекватні стратегії, які несуть загрозу або шкоду для оточуючих. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (в т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації, виконання покарання в громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним накладення на нього обов`язків: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (а.п. 24-26).
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
Тому, суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно з якими досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При призначенні покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Таким чином, враховуючи, що обвинувачений вчинив злочин, об`єктом якого є життя та здоров`я людини, які, відповідно до Конституції України, визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є нетяжким, особу обвинуваченого, зважаючи на наявність однієї обтяжуючої та декількох пом`якшуючих покарання обставин, визнання вини та щире каяття, позицію прокурора щодо міри покарання, яка просила призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі, думку потерпілого, який просив обвинуваченого карати на розсуд суду, та думку самого обвинуваченого, який просив суворо його не карати, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України на строк два роки. При цьому, суд враховує, що покарання у вигляді виправних робіт не може бути застосоване до ОСОБА_4 , оскільки він офіційно не працевлаштований.
Однак, з урахуванням особи винного, а саме того, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується по місцю проживання, являється особою з інвалідністю внаслідок загального захворювання 3-ї групи, суд приходить до переконання, що обвинуваченому слід призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання буде справедливим балансом між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
VІІ. Вирішення питання цивільного позову.
Потерпілий ОСОБА_6 в рамках даного кримінального провадження подав цивільний позов, у якому просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 15702,00 гривні майнової шкоди (збитки), що складає вартість лікування, 100000,00 гривень моральної (немайнової шкоди), а також витрати на правову допомогу в розмірі 6500,00 гривень.
Розмір майнової шкоди мотивує тим, що внаслідок завданих тілесних ушкоджень він змушений був пройти довготривалий курс стаціонарного лікування та в подальшому амбулаторний курс лікування. В період лікування йому було проведено дороговартісне обстеження та лікування, яке включало в себе проведення ряду операційних втручань, комплекс медичних заходів та призначення медичних препаратів. Після закінчення курсу стаціонарного лікування він продовжував лікуватись і в даний час періодично лікується амбулаторно.
Окрім матеріальної шкоди, діями ОСОБА_4 завдано йому і немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які стали причиною негативних змін у його житті, а саме: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання, фізичної болі та незручностей, що завдає йому чималих страждань, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. Після отримання тілесних ушкоджень він переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпорадності, страху за своє здоров`я, а головне страху за своє життя. Впродовж всього періоду лікування він відчував і відчуває дискомфорт, оскільки був обмежений у русі та був змушений пристосовуватися до негативних умов існування. Протягом тривалого часу, приблизно два місяці, не міг повноцінно рухатись та вимушений був постійно лежати, гігієнічні процедури не обходились без сторонньої допомоги. У нього продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді періодичних болів, обмеження фізичної активності, через що перебуває в постійній депресії.
Представник потерпілого - цивільного позивача у судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя зменшив, відмовившись від відшкодування майнової шкоди, яка повністю йому відшкодована обвинуваченим добровільно, на підтвердження чого долучив копію розписки про отримання коштів ОСОБА_9 від ОСОБА_4 , як відшкодування витрат стаціонарного лікування його брата ОСОБА_10 внаслідок заподіяних останньому тілесних ушкоджень в сумі 15700 грн. Решту вимог просив задовольнити у повному обсязі, а саме стягнути 100000 гривень моральної шкоди та 6500 гривень витрат на правову допомогу.
В судовому засіданні обвинувачений - цивільний відповідач ОСОБА_4 цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу визнав частково, заперечивши проти непосильного для нього розміру заявленої до відшкодування суми. Додатково зазначив, що він не працює, магазин, де він працював, закрили. Він проживає з мамою та братом. Є особою з інвалідністю, його мама теж хворіє, тому вони не мають засобів до існування, а заявлена сума поставить його та його сім`ю в складне матеріальне становище.
Враховуючи вищевказане, а також зменшені цивільним позивачем вимоги, суд досліджує вимоги ОСОБА_6 у частині відшкодування моральної (немайнової) школи, а також витрат на правову допомогу, та приходить до такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
Згідно з вимогами ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Крім цього, згідно із вимогами ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку ушкодженням здоров`я.
Частиною 3 статті 23 ЦК України передбачена можливість відшкодування моральної шкоди грішми. При цьому розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, судам слід звернути увагу на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.
Згідно з п. 3 даної Постанови, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Згідно з п. 9 Постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Як зазначається у Рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії», від 09 лютого 2007 року у справі «Білуха проти України», в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.
Вирішуючи позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку про те, що неправомірними діями ОСОБА_4 дійсно була така завдана ОСОБА_6 . Моральна шкода полягала в перенесенні останнім негативних переживань, спогадів, тривоги, страждань. Після отримання тілесних ушкоджень він переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості та безпорадності, Впродовж всього періоду лікування та реабілітації він відчував і відчуває дискомфорт, оскільки був обмежений у русі та був змушений пристосовуватися до негативних умов існування. Протягом тривалого часу, приблизно два місяці, не міг повноцінно рухатись та вимушений був постійно лежати, гігієнічні процедури не обходились без сторонньої допомоги. У нього продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді періодичних болів, обмеження фізичної активності, через що він перебуває в постійній депресії.
Визначаючи розмір морального відшкодування, суд приймає до уваги фактичні обставини справи, враховує характер, тривалість і глибину душевних страждань потерпілого, моральних страждань, пов`язаних з ушкодженням здоров`я, ступінь вини обвинуваченого та його матеріальне і сімейне становище, виходячи з вимог розумності, справедливості та вищеописаних обставин, вважає, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди є підставною, однак підлягає до часткового задоволення в розмірі 20000,00 гривень. Такий розмір не буде надмірним для обвинуваченого, який являється особою з інвалідністю третьої групи, відповідатиме його поведінці, та кореспондуватиме глибині та силі страждань, які мав потерпілий у зв`язку з порушенням його прав. В решті суми позовних вимог слід відмовити, оскільки вона не відповідає спричиненій шкоді та наслідкам, що настали. А відтак, позов підлягає до часткового задоволення.
Щодо понесених витрат на правову допомогу, суд зазначає таке.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно зі ч.1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, між потерпілим ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_7 30.05.2022 було укладено договір про надання останньому правової допомоги (а.п. 17), відповідно до якого за надання послуг адвокатом, клієнт сплачує гонорар по домовленості.
У заявленому цивільному позові попередній розмір судових витрат визначено в сумі 6500 гривень.
Згідно з квитанцією та актом виконаних робіт (а.п. 45, 46), адвокат ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_11 гонорар в розмірі 6500,00 грн.
Враховуючи те, що витрати потерпілого на правову допомогу склали 6500 гривень, що документально підтверджено, вказана сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.
VІІІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:
запобіжний захід до обвинуваченого не обирався, клопотань про його обрання не поступало.
Питання про скасування арешту суд вирішує відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України та враховує міру покарання, яку слід призначити обвинуваченому, майно, на яке накладено арешт, яке не підлягає спеціальній конфіскації, тому вважає, що такий слід скасувати.
Питання речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст. 100 КПК України.
Процесуальних витрат не понесено.
Керуючись ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк 1 (один) рік.
Покласти на ОСОБА_4 передбачені ст. 76 Кримінального кодексу України обов`язки, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином, задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 20000 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди, а також 6500 (шість тисяч п`ятсот) гривень витрат за надання правової допомоги.
У задоволенні решти позову відмовити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 04.04.2022, на мобільний телефон марки Lenovo модель А2020а40, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 із СІМ карткою ПРАТ «ВФ Україна» із написом « НОМЕР_4 » та СІМ карткою ТзОВ «Київстар» із написом « НОМЕР_5 » та карткою пам`яті марки Kingston об`ємом 1GB.
Після набрання вироком законної сили речові докази:
- мобільний телефон марки Lenovo модель А2020а40, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 із СІМ карткою ПРАТ «ВФ Україна» із написом « НОМЕР_4 » та СІМ карткою ТзОВ «Київстар» із написом « НОМЕР_5 » та карткою пам`яті марки Kingston об`ємом 1GB, який передано на зберігання ОСОБА_4 , вважати повернутим власнику ОСОБА_4 ;
- медичну карту № 1059 стаціонарного хворого КНП «Долинська багатопрофільна лікарня», оптичний диск із записом рентгенограм на ім`я ОСОБА_6 від 31.03.2022, які повернуто у архів КНП "Долинська багатопрофільна лікарня", вважати повернутими у архів КНП "Долинська багатопрофільна лікарня" Долинської міської ради;
- оптичний диск із записом КГ головного мозгу від 04.04.2022, інтерпретовану амбулаторну картку №1721 на шкільному зошити на ім`я ОСОБА_6 , які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , вважати повернутими потерпілому ОСОБА_6 ;
- змиви речовини бурого кольору, які поміщено у два паперові конверти, які зберігаються в кімнаті речових доказів ВП №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, - знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно направити обвинуваченому та вручити прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1