У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2023 Справа №607/826/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0003093 від 20 вересня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше судимого 27.12.2001 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.222, ч.2 ст.366, ст..42 КК України; 11.02.2013 року Бережанським районним судом в Тернопільській області за ч.1 ст.172, ч.2 ст.172, ст..70 КК України; 02.10.2014 року Бережанським районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.2 ст.222, ч.1 ст.70, п.2, 3, 4 ст.76 КК України,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в рамках кримінального провадження №0003093 від 20 вересня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі КК України) із клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділом Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003093 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в періоду часу з 12 по 15 грудня 2016 року ОСОБА_5 під приводом продажу автомобіля, шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду у особливо великих розмірах.

20 вересня 2017 року відомості за даним фактом слідчим СВ Тернопільського РУ

поліції ГУНП в Тернопільській області внесено до ЄРДР за №0003093 за

ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

28 серпня 2018 року дане кримінальне провадження перекваліфіковане на ч.4 ст.190

КК України.

28 серпня 2018 року ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального

правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в грудні 2016 року у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах шляхом обману, під приводом пригону автомобіля з-за кордону та його розмитнення, однак об`єктивно не міг та не мав наміру виконувати взяті на себе зобов`язання.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_5 , в грудні 2016 року, під час розмови з потерпілим ОСОБА_6 , вводячи останнього в обману, з метою заволодіння грошовими коштами, повідомив ОСОБА_6 , що він може пригнати необхідний для нього автомобіль марки «DAF - PTXF 105» 2009 року випуску, білого кольору, № кузова (рами) НОМЕР_1 із тентованим причіпом марки «SCHMITZ» 2004 року випуску № рами НОМЕР_2 із республіки Польща та розмитнити їх, при цьому запевнив, що даний транспортний засіб буде на території України до кінця 2016 року.

З метою переконання потерпілого ОСОБА_6 в дійсності своїх намірів, продемонстрував йому фотографії автомобіля «DAF - PTXF 105» 2009 року випуску, білого кольору, № кузова (рами) НОМЕР_1 з причіпом «SCHMITZ» 2004 року випуску № рами НОМЕР_2 , який ніби то він для нього привезе.

15 грудня 2016 року потерпілий ОСОБА_6 , згідно умов договору купівлі- продажу, перерахував грошові кошти в сумі 780 000 гривень на рахунок ТОВ «Трансранет», директором якого представився ОСОБА_5 . Однак, в обумовлений сторонами термін, ОСОБА_5 транспортні засоби та документи на них ОСОБА_6 не передав, а гроші звернув у свою користь.

Таким чином, ОСОБА_5 шляхом обману та зловживання довірою заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 на загальну суму 780 000 гривень, що у 885 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та є особливо великим розміром.

Така підозра обґрунтовується зібраними доказами, а саме:

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 , який вказав, що в період часу з 12.12.2016 року по 15.12.2016 року перерахував грошові кошти в сумі 780 000 гривень за те, що ОСОБА_5 зобов`язався пригнати автомобіль з Республіки Польща, однак не дотримався даної домовленості та не пригнав даний автомобіль до теперішнього часу;

-Договором купівлі продажу транспортного засобу від 12.12.2016 року, укладеного між ТзОВ «Трансранет» в особі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;

-Випискою по особовим рахункам;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_6 який вказав, що в період часу з 12.12.2016 року по 15.12.2016 року його батько перерахував грошові кошти в сумі 780 000 гривень за те, що ОСОБА_5 зобов`язався пригнати автомобіль з Республіки Польща, однак не дотримався даної домовленості та не пригнав даний автомобіль до теперішнього часу, однак фото із вказаним автомобілем показував йому у електронному вигляді;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , який вказав, що 14.01.2017 року придбав автомобіль марки «DAF» № рами НОМЕР_1 , та володіє ним до теперішнього часу, однак чоловіка на ім`я ОСОБА_5 не знає та ніколи про нього не чув;

-Випискою по особових рахунках;

-Протоколом допиту ОСОБА_8 , який повідомив, що займається пригоном вантажних автомобілів з-за кордону та їх розмитненням. Також повідомив, що автомобіль марки «DAF» № рами НОМЕР_1 у нього придбав ОСОБА_7 .

Слідчими суддями неодноразово виносились ухвали про дозвіл на затримання з метою його приводу для участі розгляді даного клопотання. Останній раз ухвалою від 26 травня 2022 року у справі № 607/17210/18.

Поряд з цим, строк дій вказаної узвали завершився, проте вжитими заходами встановити місцезнаходження ОСОБА_5 не вдалось.

Разом з цим, продовжують існувати обставини, які вказують на наявність підстав для тримання ОСОБА_5 під вартою і ґрунтуються вони на тому, що він, як раніше судима особа, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який передбачено покарання на строк понад три роки (п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України); наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала з мотивів, у ньому наведених та просила його задовольнити.

Заслухавши думку прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутись із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання може бути подане: одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.

Як вбачається із матеріалів справи, слідчими Тернопільського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003093 від 20 вересня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України.

25 травня 2021 року постановою прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003093 від 20 вересня 2017 року, зупинено, підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Статтею 113 КПК України визначено поняття процесуального строку, а саме, процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будьяка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будьякому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 280 КПК України, досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як зазначено в ч. 2 ст. 280 КПК України до зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.

Після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного (ч. 5 ст. 280 КПК України).

Таким чином, законом передбачено право слідчого чи прокурора у зупиненому кримінальному провадженні проводити тільки слідчі (розшукові) дії, які направлені на розшук підозрюваного. Поняття слідчих (розшукових) дій, вказано у ст. 223 КПК України, відповідно до якої слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є: 1) виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення; 3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади; 4-1) тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя; 5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Заходи забезпечення кримінального провадження не можуть використовуватися задля збирання доказів (в тому числі встановлення місця знаходження особи), оскільки відповідно до ст. 93 КПК України слідчий, прокурор збирає докази шляхом проведення слідчих (розшукових) дій. Таким чином, кримінальний процесуальний кодекс розрізняє слідчі (розшукові) дії, та заходи забезпечення кримінального провадження, які в жодному разі не можуть застосовуватися поза межами строку досудового розслідування, чи в зупиненому кримінальному провадженні, а тому з урахуванням усіх перелічених недоліків, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не відповідає вимогам ст. 188 КПК України.

Із сукупного аналізу норм ст.ст. 280, 282 КПК України слідує, що заборона на проведення у зупиненому під час досудового розслідування провадженні встановлена для будь-яких процесуальних дій, за виключенням слідчих (розшукових) дій, здійснення яких спрямоване на визначення місцезнаходження підозрюваного, оголошеного у розшук. Главами 20 та 21 Кримінального процесуального кодексу України закріплено вичерпний перелік слідчих (розшукових) дій.

До слідчих (розшукових) дій, метою здійснення яких є визначення місцезнаходження підозрюваного, належать ті, в яких така мета прямо визначена нормою Кримінального процесуального кодексу України: обшук з метою встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб (ч. 1 ст. 234 КПК України); обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи з метою виявлення осіб, які розшукуються (п. 4 ч. 1 ст. 267 КПК України); а також інші слідчі (розшукові) дії, завдяки яким можливо встановити місцезнаходження розшукуваної особи (ст.ст. 261, 262, 263, 268, 269, 270 КПК України), за умови, що така дія ініціюється саме з метою отримання інформації про можливе місце перебування підозрюваного, який розшукується органом досудового розслідування.

Для здійснення таких слідчих (розшукових) дій та процесуальних дій, пов`язаних з організацією та забезпеченням їх проведення (зокрема - складання клопотання, постанови, протоколу, звернення до слідчого судді) закон не вимагає відновлювати зупинене досудове розслідування.

Тобто, положеннями ч. 5 ст. 280, ч. 1 ст. 282 КПК України встановлено дозвіл на вчинення у зупиненому досудовому розслідуванні слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження підозрюваного, та, одночасно з цим, положення зазначених норм містять пряму заборону на вчинення інших процесуальних дій, у тому числі - слідчих (розшукових).

Звернення сторони обвинувачення із клопотанням про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, реалізоване шляхом подання відповідного клопотання до слідчого судді, за своєю природою не є слідчою (розшуковою дією). Такі процесуальні дії належать до заходів забезпечення кримінального провадження, порядок реалізації яких регламентовано положеннями Розділу ІІ Кримінального процесуального кодексу України, та безпосередньо нормами Глави 18 Кодексу. Тому, вчинення таких процесуальних дій у зупиненому провадженні прямо заборонено нормами ч. 5 ст. 280, ч. 1 ст. 282 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що на час звернення із зазначеним клопотанням, воно подано із порушенням вимог КПК України, оскільки досудове розслідування кримінального провадження зупинено постановою прокурора від 25 травня 2021 року.

До клопотання не додано докази, які підтверджують факт відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні. Про факт такого відновлення не повідомив прокурор в судовому засіданні при розгляді клопотання.

Наведені обставини свідчать про відсутність підстав для надання дозволу на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 188, 189, 190, 191, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0003093 від 20 вересня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали слідчого судді буде складено та проголошено 17 січня 2023 року о 09 год. 00 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1