Справа № 201/337/23
Провадження №1-кс/201/87/2023
УХВАЛ А

09 січня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури, яка полягає у не поновленні проведення досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000113 від 30.03.2022 за його заявою від 03.01.2023, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровськ з вказаною скаргою на бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури.

В обґрунтування скарги зазначив, що 03.01.2023 він звернувся до Дніпропетровської обласної прокуратури з заявою про поновлення проведення досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000113 від 30.03.2022.

Перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя встановив наступне.

Частиною 2 ст. 22 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема Главою 26, передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування.

Об`єктом оскарження на підставі Глави 26 КПК України можуть бути тільки рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

В скарзі ОСОБА_2 посилається на бездіяльність посадової особи Дніпропетровської обласної прокуратури, яка полягає у не поновленні проведення досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000113 від 30.03.2022 за його заявою від 03.01.2023, що на його думку, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, є підставою для оскарження.

Водночас, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).

Отже, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до зазначеної норми КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК, згідно з якою клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

В той же час, належне процесуальне реагування полягає у виконанні процесуальної дії відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зокрема, прийняття відповідного рішення у передбаченій КПК України формі - вмотивованій постанові.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що правом на звернення із скаргою на бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань наділені лише особи, які попередньо зверталися до слідчого, прокурора із заявами чи повідомленнями про кримінальне правопорушення.

Вказана скарга не відповідає вимогами закону, оскільки до скарги не надано доказів звернення заявника до Дніпропетровської обласної прокуратури із заявою про вчинення злочину в порядку ст. 214 КПК України та саму заяву.

Враховуючи викладене, скарга підлягає поверненню, що не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 32, 218, 303, 304, 306 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури, яка полягає у не поновленні проведення досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000113 від 30.03.2022 за його заявою від 03.01.2023 повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді з дотриманням вимог КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1