Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/10/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2023 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Олевську скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах заявника ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області (м.Олевськ), -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах заявника ОСОБА_4 03 січня 2023 року звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області (м.Олевськ).

Вважає, що службовими особами порушено порядок, який встановлений нормами КПК України щодо внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування скарги зазначено наступне.

08.12.2022 року адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , до ВП № 2 Коростенського РУП ГУНП у Житомирській області направлено заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до інформації про відстеження вручення відправлень, 13.12.2022 року заява про вчинення кримінального правопорушення була отримана особисто уповноваженими особами ВП № 2 (м. Олевськ) Коростенського районного відділу поліції ГУНП у Житомирській області.

19.12.2022 від уповноважених осіб ВП № 2 Коростенського РУП ГУНП у Житомирській області було отримано відповідь про те, що вказана заява про вчинення кримінального правопорушення була зареєстрована в канцелярії за вх. № 4489 від 19.12.2022.

Протягом наступних кількох днів працівники ВП № 2 Коростенського РУП ГУНП у Житомирській області повідомляли, що вказана заява внесена до ЄРДР, однак не має світла, щоб роздрукувати витяг та надати його особі, яка подала заяву.

13.12.2022 працівники ВП № 2 Коростенського РУП ГУ НП у Житомирській області повідомили, що відомості про вказану заяву до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були, а саме заяву направлено до відділу карного розшуку, де готують відмовний лист у задоволенні вказаної заяви.

Із зазначено вище виходить, що заява про вчинене кримінальне правопорушення, яка надійшла 13.12.2022 до органу поліції, станом на момент подачі вказаної скарги так і не була зареєстрована у ЄРДР.

У 2018 році між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було досягнуто усної домовленості щодо можливості спільного будівництва та подальшої реалізації житлових будинків, яку підтримав останній.

Так, на підтвердження намірів участі у вказаному проекті з будівництва житлових будинків, 22.12.2018 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 формально було укладено договір позики грошових коштів, за яким гр. ОСОБА_4 позичив у гр. ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 80 000 доларів США.

Згідно вказаного договору ОСОБА_4 під передану розписку ОСОБА_5 , отримує від останнього готівкові кошти у вище зазначеному розмірі. Доказом про повернення боргу є розписка ОСОБА_5 . Вказаний договір позики є удаваним правочином, оскільки його було вчинено для приховування іншого правочину- договору про спільну діяльність з метою будівництва та подальшого продажу дванадцяти зблокованих житлових будинків (Таунхаус), які повинні були розташовуватись за адресою: АДРЕСА_1 .

Розпочавши відповідне будівництво житлових будинків ОСОБА_4 неодноразово зазначав ОСОБА_5 про те, що він не встигає повернути борг до зазначеної у договорі дати, а саме не пізніше 22.12.2019, оскільки будинки ще будуються та є незавершеними, а відтак здійснити їх продаж та отримати за них відповідні кошти поки неможливо.

На вказану проблему ОСОБА_4 Левковський ОСОБА_6 відповів, що жодних претензій до першого він не має та розуміє вказану ситуацію, яка склалась, а тому жодних дій направлених на повернення коштів шляхом судового розбору здійснювати не буде. На запитання ОСОБА_4 про те, щоб змінити умови позики та продовжити її строк з написанням нової розписки, ОСОБА_5 відповів, щоб той не переймався, а віддав кошти вже як будуть гроші від проданих будинків.

Відтак ОСОБА_4 продовжив будівництво житлових будинків, яке завершилось у 2021 році. Весь цей час у період з 22.12.2018 (підписання договору позики) по 2021 рік ОСОБА_5 жодним чином не вчиняв дій направлених на стягування грошових коштів з ОСОБА_4 , оскільки вони мали давні стосунки та довіряли один одному.

Коли у 2021 році будівництво завершилось, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_4 не повертати грошові кошти у розмірі 80 000 доларів США, як це зазначено у договорі, а здійснити продаж йому у власність 5 житлових будинків (Таунхаусів) та 5 земельних ділянок, на яких вказані будинки знаходять у рахунок розрахунку з ним та списання боргу.

Підрахувавши вартість вказаних будинків та земельних ділянок ОСОБА_4 свідомо розумів, що їх вартість значно перевищує суму у розмірі 80 000 доларів США, однак за рахунок того, що продаж вказаних будинків може зайняти невизначений термін у зв`язку із подіями у країні- погодився на умови, які запропонував ОСОБА_5

27.02.2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено 5 договорів купівлі-продажу житлових будинків:

-будинок

АДРЕСА_2 ;

-будинок АДРЕСА_3 ;

-будинок АДРЕСА_4 ;

-будинок АДРЕСА_5 .

Відповідно до пункту 5 кожного з договорів, продаж вказаного будинку здійснюється за ціною 142071,00 гривень, які покупець сплатив продавцю повністю до підписання та нотаріального посвідчення цього договору.

Відповідно до пункту 6 кожного з таких договір оціночна (ринкова) вартість житлового будинку становить 142071,00 гривень. Звіт про оцінку майна було складено 23.02.2021 Житомирською товарною агропромисловою біржею, оцінювач ОСОБА_7 .

Обидві сторони свідомо розуміли, що вказана ринкова вартість будинків була значно меншою ніж їх фактична вартість, однак ОСОБА_4 не приділив цьому уваги, оскільки справжньою його метою була законна передача вказаних вище 5 житлових будинків під приводом їх продажу у володіння ОСОБА_5 для погашення перед ним несплаченого боргу у розмірі 80 000 доларів США.

Разом з тим 27.02.2022 було підписано ще 5 договір купівлі-продажу земельних ділянок, на яких вказані вище будинки і знаходяться. Відповідно до пункту 4 цих п`яти договорів, продаж земельної ділянки здійснюється за ціною 3966,00 гривень; 5521,00 гривень; 5365,00 гривень; 4 238,00 гривень та 3927,00 гривень відповідно. Відповідно до вказаних договорів суми грошей ОСОБА_5 сплатив ОСОБА_4 повністю до підписання та нотаріального посвідчення цих договорів.

Відповідно до пункту 5 кожного з цих договорів експертно-грошова оцінка земельних ділянок та звіт про оцінку майна складено 24.02.2021 року ПП «БЮРО ОЦІНКИ «ФЕНІКС», оцінювач ОСОБА_8 .

Всі вказані 10 договорів були складені приватним нотаріусом ОСОБА_9 за адресою: Житомирська область, місто Олевськ.

Слід зазначити, що при укладанні вказаних 10 договорів, їх підписання було у присутності зацікавлених сторін, а саме зі сторони ОСОБА_4 була його дружина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка надала згоду на продаж спільно набутого майна, а з боку ОСОБА_5 - дружина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка підтвердила, що куплене майно буде особистою приватною власністю і не буде вважатись об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відтак 27.02.2022 року ОСОБА_4 було передано у власність ОСОБА_5 5 земельних ділянок та 5 житлових будинків, що перебувають на них для погашення боргу у вигляді 80 000 доларів США. У відповідь на це ОСОБА_5 зазначив, що претенцій до ОСОБА_4 не має, а його борг він може вважати повернутим, однак відповідну розписку сказав що напише пізніше та передасть її, однак по теперішній час її так і не передав.

Розуміючи, що розписки про повернення ним боргу у повному обсязі у ОСОБА_4 не має, він почав періодично запитувати у ОСОБА_5 про її готовність, однак останній постійно вигадував різні обставини, щоб уникнути відповіді.

Коли вже ОСОБА_5 не знайшов жодних причин уникнути відповіді на запитання ОСОБА_4 , він відповів, що ні про яку розписку нічого не знає і сказав, щоб той шукав гроші та повертав 80 000 доларів США, які позичав раніше, на це ОСОБА_4 зазначив, що вказаний борг він повернув як і домовлялись за рахунок передачі у власність 5 будинків і 5 земельних ділянок, однак ОСОБА_5 відповів, що будинки і землю він купив.

У скарзі адвокат ОСОБА_3 зазначає, що ОСОБА_5 , маючи мету, направлену на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, під приводом списання невиплаченого боргу ОСОБА_4 , шахрайським шляхом незаконно заволодів 5 (п`ятьма) житловими буднками та 5 (п`ятьма) земельними ділянками на яких ці будинки знаходяться, що належать ОСОБА_4 , чим останньому було завдано шкоди в особливо великих розмірах, а своїми незаконними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України.

На думку адвоката вказані події чітко вказують, що у діях ОСОБА_5 був злочинний умисел. Розуміючи той факт, що ОСОБА_4 винен йому грошові кошти та має борг, дочекавшись моменту завершення будівництва, який проводив ОСОБА_4 , запропонував передати йому у власність 5 житлових будинків та земельні ділянки, на яких вони знаходяться під приводом списання боргу, однак розписку про повернення боргу писати не планував, у результаті чого заволодів вище вказаними будинками, не заплативши за їх купівлю жодних коштів, що може підтвердити як сам ОСОБА_4 , так і його дружина ОСОБА_12 , яка перебувала у момент підписання договорів. Разом з тим факт відсутності передачі коштів може підтвердити і нотаріус, який завіряв вказані договори та фізично бачив, що жодні кошти ОСОБА_4 за продаж 5 будинків та 5 земельних ділянок йому не передавались.

Зазначено також, що якщо і вважати договори купівлі-продажу вказаних будинків такими, що укладені за волевиявленням ОСОБА_4 , чому тоді вартість кожного з будинків оцінена лише у 142071,00 гривень, при тому, що їх ринкова вартість у рази більша. На рахунок доказів цього, стороною скаржника було замовлено провести незалежну вартісну оцінку об`єкта нерухомості.

Відповідно до звіту про оцінку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , у результаті виконання робіт з незалежної оцінки було встановлено, що ринкова вартість житлового будинку, який розташований за вище вказаною адресою станом на 17.10.2022 становить 964 000,00 гривні або 26 361,41 доларів США.

Представник скаржника у скарзі звертає увагу суду на те, що ОСОБА_4 не мав на меті продаж вказаних 5 будинків та земельних ділянок, на яких вони знаходяться з метою отримання коштів від їх продажу, оскільки вартість, яка зазначена у договорі купівлі-продажу менша від її справжньої ринкової більш ніж як у 6 (шість) разів, а просто планував законно передати їх у власність ОСОБА_5 , щоб той написав відповідну розписку про повернення ОСОБА_4 боргу, який він мав.

Однак дії, які ОСОБА_5 зобов`язаний був вчинити на користь ОСОБА_4 після підписання договорів купівлі-продажу, він так і не вчинив по теперішній час, а тому шляхом зловживання довірою останнього незаконно заволодів його майном в особливо великих розмірах.

На думку представника заявника дії ОСОБА_5 повністю співпадають зі складом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України з підстав, зазначених в заяві обставин події.

Виходячи з вищевикладеного, у своїй скарзі адвокат ОСОБА_3 в інтересах заявника ОСОБА_4 , просить суд: визнати дії осіб ВП № 2 Коростенського районного УП ГУНП у Житомирській області, уповноважених здійснювати внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою адвоката ОСОБА_3 в інтересах громадянина ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене статтею 190 КК України - протиправними; зобов`язати уповноважених осіб ВП № 2 Коростенського районного УП ГУ НП у Житомирській області невідкладно внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 КК України, на підставі заяви адвоката ОСОБА_3 в інтересах гр. ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення та розпочати за цією заявою досудове розслідування.

Адвокат ОСОБА_3 який діє в інтересах заявника ОСОБА_13 , в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Представник ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі у зв`язку зі службовою зайнятістю.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги (ч.2 ст. 306 КПК України).

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини - в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України»).

За таких правових підстав й з метою забезпечення процесуального права скаржника, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності учасників.

Виходячи з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора - є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора можуть бути подані протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Згідно з положеннями частини 1 статті 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Зокрема, відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Дослідивши матеріали скарги, з урахуванням наданих скаржником процесуальних документів, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість скарги з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Доказів дотримання уповноваженою особою вищевказаних вимог процесуального закону слідчому судді не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, вказана заява представника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення була подана саме у порядку ст. 214 КПК України, а не як звернення громадян у розумінні Закону України «Про звернення громадян».

Згідно із п.п. 1.1. Узагальнень «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», затверджених на засіданні Зборів судів Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23.12.2016, визначений ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язок слідчого або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР».

Крім того, позиції про обов`язок внесення відомостей до ЄРДР при надходженні заяви про вчинене кримінальне правопорушення дотримано і Верховним Судом України у справі № 522/17750/20.

Отже, якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК України, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу кримінального правопорушення, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям провадження, відповідно до статті 284 КПК України.

Оскільки заява представника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 за формою та змістом є заявою про вчинення кримінального правопорушення, а за приписом ч. 4 ст. 214 КПК України відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається, є всі підстави, зважаючи на повноваження слідчого судді відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, для задоволення скарги в частині зобов`язання слідчого внести відомості про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі поданої скаржником заяви про вчинення злочину.

При цьому, суд зазначає, що підстав для задоволення скарги в частині визнання дій протиправними немає, оскільки дані вимоги не передбачені вимогами розгляду скарги на підставі ст.ст. 303-307 КПК України.

На підставі викладеного, з урахуванням узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 січня 2017 року «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», керуючись ст.ст. 3, 24, 28, 113, 214, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах заявника ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області (м.Олевськ), - задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області (м.Олевськ) невідкладно, але не пізніше 24 годин, на підставі заяви адвоката ОСОБА_3 в інтересах заявника ОСОБА_4 від 07 грудня 2022 року внести відомості про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст.190 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати за цією заявою досудове розслідування.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1