Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/488/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2022 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 жовтня 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого та стосовно,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, без утриманців, офіційно не працевлаштованого, без визначеного місця реєстрації, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.01.2017 року за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме: з 18 год. 45 хв., 17 жовтня 2022 року до 18 год. 45 хв., 15 грудня 2022 року, без визначення розміру застави,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.10.2022, задоволено клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 строком на шістдесят днів.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя прийшов до висновку, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а також доведеними є ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому стосовно підозрюваного не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 ,, який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , в апеляційній скарзі, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволені клопотання слідчого та обрати ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою (домашній арешт, особисте зобов`язання) та альтернатива - застава.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що підозрюваний є сиротою, виховувався у дитячому будинку, на момент затримання працював у фермерському господарстві різноробочим, яким керує його брат. ОСОБА_8 має постійне місце проживання: АДРЕСА_1 , проживає у брата та підтримує стосунки з ним. Наявність постійного місця проживання та родини говорить про міцність соціальних зв`язків та відсутність потреби переховуватись від слідства та суду. Під час затримання підозрюваний добровільно видав мобільний телефон, який мав при собі. ОСОБА_8 готовий співпрацювати зі слідством та допомогти слідчим органам розібратися у зазначеній події та готовий нести справедливе покарання.

Захисник вважає, що в клопотанні слідчого не достатньо обґрунтовані ризики передбачені ст. 177 КПК України, а тому мети для застосування такої жорстокої міри запобіжного заходу, як тримання під вартою ОСОБА_8 об`єктивно не має, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та незаконною.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційних вимог захисника, оскільки вважає, що слідчий суддя обґрунтовано застосував до підозрюваного запобіжний захід, саме, у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вище вимоги слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 дотримані у повному обсязі.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, в провадженні слідчого Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження № 0003122, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 17 жовтня 2022 року, близько 18 год. 30 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_10 , будучи обізнаними про введення та продовження на території України воєнного стану відповідно до указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 573/2022 від 12.08.2022, рухаючись подвір`ям серед житлових будинків, по вулиці Глінки у м. Кропивницькому, побачили потерпілого ОСОБА_11 , який рухався їм на зустріч та у напрямку вулиці Соборна, при цьому у правій руці тримав власний мобільний телефон та поклав його до правої зовнішньої кишені куртки, у яку він був одягнений.

Побачивши, що у потерпілого ОСОБА_11 при собі мається мобільний телефон, який становить матеріальну цінність, у ОСОБА_8 , маючого не зняту та не погашену у законному порядку судимість, спільно з ОСОБА_10 , виник спільний злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, перебуваючи біля будинку № 33 по вулиці Глінки у м. Кропивницькому, ОСОБА_8 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , продовжуючи рухатися на зустріч потерпілому ОСОБА_11 . Зблизившись з останнім на відстань витягнутої руки, ОСОБА_10 кулаком руки наніс удар потерпілому ОСОБА_11 в ділянку правого вуха, від якого останній, втративши рівновагу, впав на землю.

Продовжуючи діяти з єдиним умислом спрямованим на заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , подолавши супротив потерпілого ОСОБА_11 , який знаходився на землі, а ОСОБА_8 , підійшов до потерпілого ОСОБА_11 , та з правої зовнішньої кишені куртки дістав мобільний телефон марки «Samsung J500H/DSGSMH», білого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартість якого зі слів потерпілого складає 2000 гривень.

У подальшому з місця вчинення злочину ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_10 , зникли, розпорядившись майном потерпілого ОСОБА_11 на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 2000 гривень.

17.10.2022 о 21 год. 00 хв. ОСОБА_8 затримано за підозрою у вчиненні злочину на підставі ст. 208 КПК України.

В межах даного кримінального провадження 18.10.2022 ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Підозра висунута ОСОБА_8 підтверджується наявними зібраними в ході досудового розслідування доказами, які долучені слідчим до клопотання

Вказані письмові докази містять достатньо об`єктивної інформації про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Також, колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано встановлено ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, та у разі доведення винуватості передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Підтверджений також матеріалами клопотання ризик того, що підозрюваний може незаконно прямо чи через третіх осіб впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від давання показань. Крім того, підозрюваний зможе вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше судимий за умисні корисливі злочини.

Колегія суддів ураховує і те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який є: закінченим, корисливим, тяжким, умисним, повторним, вчинений за попередньою змовою групою осіб, у стані алкогольного сп`яніння. Посягає на суспільні інтереси - проти здоров`я та власності потерпілого.

Крім того, колегія враховує також те, що ОСОБА_8 не має законного джерела доходу, змінює тимчасові місця проживання, тривалий час не працює, податки не сплачує, втрачає сталі соціальні зв`язки, ігнорує принцип мирного володіння майном в період воєнного стану. Зловживає алкогольними напоями.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу, саме, у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

Апеляційні доводи захисника про те, що підозрюваний має постійне місце проживання та на час затримання був працевлаштований не є визначеною підставою для скасування рішення слідчого судді, а також не спростовують висновків про наявність ризиків по кримінальному провадженню та не вказують на можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Крім того, апеляційні вимоги про визначення альтернативного запобіжного заходу застави, не можуть бути задоволені, оскільки відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Таким чином, слідчий суддя розглядаючи клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано прийшов до висновку щодо неможливості визначення розміру застави.
Інших переконливих доводів щодо незаконності рішення слідчого судді в апеляційній скарзі захисника не наведено та не встановлено доказів на їх підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає оскаржувану ухвалу без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 жовтня 2022 року, якою до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4