Справа № 740/2696/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/577/22
Категорія - ч.1 ст. 115 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000215 від 10 березня 2021 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 вересня 2022 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, який 04 березня 2015 року був засуджений Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України на 15 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 10 455 гривень в рахунок відшкодування матеріальної та 300 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 17 367, 09 грн. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як установив суд, 10 березня 2021 року, близько 21 години 50 хвилин, ОСОБА_6 зайшов у приміщення квартири АДРЕСА_2 , де на той час знаходився ОСОБА_10 , з метою вбивства, з мотивів раніше виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно ударив потерпілого колюче-ріжучим знаряддям по типу ножа в область передньої частини грудної клітки, чим заподіяв колото-різану рану грудної клітки з ушкодженням серця, що призвело до гострої крововтрати та смерті ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить викликати та допитати в суді апеляційної інстанції експертів ОСОБА_11 , який готував судову трасологічну експертизу, та експерта ОСОБА_12 , який готував висновок судово-медичної експертизи, після чого призначити проведення повторної судової трасологічної експертизи, проведення якої доручити Чернігівському відділенню Київського НДІСЕ. За результатами апеляційного перегляду скасувати вирок Ніжинського міськрайонного суду, ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_6 визнати невинуватим та закрити кримінальне провадження за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Вказує на те, що аналіз представлених прокурором доказів вини ОСОБА_6 дозволяє зробити висновки про недоведеність жодної із семи обставин, які підлягаю доказуванню у кримінальному провадженні, визначених ст. 91 КПК України, в частині інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Вважає, що на порушення вимог ст. 94 КПК України, органами досудового розслідування та судом допущені однобічність та неповнота дослідження обставин справи, які вказують на неправосудність постановленого судового рішення. Обставини, які мають істотне значення, не були досліджені та з`ясовані належним чином.

На думку захисника, суд не може приймати до уваги частину протоколів допитів та слідчих експериментів, наданих стороною обвинувачення, як такі, що складені з порушеннями, в яких рік указаний минулий, протокол допиту свідка ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , повторного допиту ОСОБА_15 , слідчого експерименту ОСОБА_16 .

Так, показання ОСОБА_9 , які вона надавала в ході досудового слідства, та під час повторного допиту, в ході слідчого експерименту, відрізняються в частині того, чи ходила вона до квартири ОСОБА_17 сама, чи ходила вона туди з сином, чи взагалі не ходила, чи повідомляв їй син, що піде до ОСОБА_16 . Відмінними є її показання і щодо часу, коли її розбудив ОСОБА_17 та сказав, що сину погано через те,що ОСОБА_6 вдарив його ножем в серце, під час повторно допиту вона казала, що це було близько 22 години, а в суді вказувала на те, що близько 23 години.

Згідно протоколу допиту та під час допиту в суді ОСОБА_9 так і не повідомила ані слідству, ані суду про те, що вона разом зі свідком ОСОБА_17 , маючи медичну освіту та будучи медсестрою Київської клінічної лікарні, знаючи, що сина поранено в серце, неодноразово переміщувала тіло по кімнатах квартири, таким чином прискорюючи крововтрату померлого ОСОБА_10 .

Більш того, спочатку потерпіла повідомляє, що прокинувшись, виявила сина при вході до кухні головою до виходу, а при повторному розгляді справи вона пояснювала, що виявила, як ОСОБА_18 лежав біля дверей. ОСОБА_9 вказувала, що її син не подавав ознак життя, але свідок ОСОБА_17 стверджував, що ОСОБА_10 був при свідомості на момент, коли він з потерпілою переміщували його до ванної кімнати, а потім до кухні.

Отже, потерпіла ОСОБА_9 надає плутані та суперечливі показання, як відносно обставин своєї участі та ролі ОСОБА_17 у подіях, які передували загибелі ОСОБА_10 і, на думку захисту, саме в її діях та діях ОСОБА_17 вбачаються винні дії у смерті потерпілого.

Свідок ОСОБА_17 стверджує, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 відбувалася бійка, цю інформацію вказувала і потерпіла під час допиту 20 квітня 2021 року, що пояснює появу плям крові на верхньому одязі ОСОБА_6 та наявність єдиної плями крові, належної потерпілому на виворотній поверхні правого рукава куртки обвинуваченого.

Вказує на невідповідність показань свідка ОСОБА_17 , який пояснював, що коли прийшов до своєї квартири, то там вже знаходились його родичі, подруга матері та ОСОБА_6 , в той час, як потерпіла вказувала на те, що вона прийшла до квартири ОСОБА_17 разом із ОСОБА_6 .

Під час допиту ОСОБА_17 вказував, що близько 20 години разом з потерпілим вжили по 0,5 л. слабоалкогольного напою «Рево», а під час слідчого експерименту він вже вказав, що близько 20 год. 55 хв. попросив знайому винести пляшку напою «Рево»,яку вони випили з потерпілим одну на двох, у подальшому свідок знову вказує, що вони вжили кожний по пляшці цього напою. При цьому, поза увагою суду залишився той факт, що слабоалкогольний напій «Рево» існує виключно в жерстяних банках, а отже не міг бути в пляшці, як на вказує свідок.

Суперечливими вважає показання свідка ОСОБА_17 і щодо того, як розташовувався потерпілий до нападника, в якому начебто свідок розгледів ОСОБА_6 , та де саме був здійснений напад, де впали потерпілий та нападник, та де в цей час перебував сам свідок. Ці суперечності не були усунені під час судового розгляду, але є важливими для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Висновки експертизи №75 від 11.03.2021 не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки є помилковими, а сама експертиза є такою, що здійснена з порушеннями вимог, про які неодноразово повідомлялося в судовому засіданні стороною захисту, але суд відмовив навіть у виклику експерта для надання пояснень свого висновку.

Під час допиту в суді ОСОБА_17 надав пояснення та стверджував, що саме він телефонував у швидку та спілкувався з оператором, хоча в рапорті вказано, що до швидкої телефонувала потерпіла. При цьому, свідок не повідомляє звідки йому стало відомо, що в момент нападу ОСОБА_10 було поранено в серце, заперечує той факт, що вони з потерпілою переміщували тіло по квартирі, не зважаючи на наявність слідів крові принаймні в чотирьох приміщеннях квартири. Свідок плутається в часі настання подій більше ніж на годину, кожного разу повідомляючи механізм нанесення смертельного поранення,а під час останнього допиту взагалі повідомив, що не бачив моменту удару.

Свідок ОСОБА_19 , яка була свідком наслідків конфлікту, а також діалогу ОСОБА_6 та потерпілої, того як ОСОБА_6 міг готуватись до злочину, в яку годину він покинув приміщення, що він мав при собі, у тому числі і знаряддя вбивства, яке досі не віднайдено, не встановлено чи ОСОБА_19 давала свій телефон ОСОБА_17 , чи він його викрав, так і не була допитана.

Згідно тексту вироку, суд не надав ніякої оцінки доводам сторони захисту, які вона наводила у судових дебатах, що суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який вказував на те, що при оцінюванні доказів суд має керуватись стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Заслухавши доповідача, захисника адвоката та обвинуваченого, які підтримали доводи апеляційної скарги, просили про виклик та допит експертів, про призначення нових експертиз, прокурора, який заперечував проти аргументів сторони захисту та вважав вирок суду законним та обґрунтованим, не вбачав жодних правових підстав для повторного проведення одних і тих самих експертиз, повторно дослідивши висновки дактилоскопічної та молекулярно-генетичної експертизи, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження 10.03.2021 року до Ніжинського районного відділу поліції надійшло повідомлення від лікаря екстреної медичної допомоги про те, що від отриманого ножового поранення до прибуття лікарів, помер ОСОБА_10 , 1997 року народження, житель АДРЕСА_3 .

Судово-медичні данні вказують на те, що у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця чола зліва та проникаюча колото-різана рана грудної клітки з ушкодженням серця. По механізму спричинення синець чола виник внаслідок удару тупим предметом або об такий, ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітки з ушкодженням серця виникло внаслідок дії предмета, з колюче-ріжучими властивостями, що має хоча б один гострий край, клинок довжиною біля 12 см і шириною біля 1-1,5 см, по механізму удару. По ступеню тяжкості: синець відносно живої людини, має ознаки легких тілесних ушкоджень; проникаюча колото-різана рана грудної клітки з ушкодженням серця, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 стала гостра крововтрата, яку викликало проникаюче поранення грудної клітки та ушкодження серця. Після одержання такого поранення збереження життя є малоймовірним ( висновок судово-медичної експертизи №75 від 10.03.2021 а. с.115-121 том 1).

Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи допитаним в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду категорично заперечив свою причетність до убивства ОСОБА_10 , наголошував на тому, що не міг цього зробити. Не заперечував, що вдень 10 березня 2021 року разом з потерпілим, його матір`ю та ОСОБА_20 вони вживали алкогольні напої та між ним і ОСОБА_21 виник конфлікт, потерпілий завдав йому кілька ударів, розбив губу, але у конфлікт втрутилась його матір та заспокоїла сина. Подальші події того дня обвинувачений пам`ятає погано, посилається на те, що перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, але запевняє, що ніколи не заходив до квартири потерпілих та знає тільки під`їзд, в якому вони проживають, оскільки до цього приходив до матері свідка ОСОБА_22 та інколи залишався ночувати у них в квартирі.

Потерпіла ОСОБА_9 , не заперечувала, що разом з обвинуваченим вживала спиртні напої на березі річки. Крім них двох, в компанії був її син та товариш сина. У обвинуваченого ОСОБА_23 з її сином ОСОБА_10 виник конфлікт, в який вона втрутилася та припинила його, спитавши у ОСОБА_23 чи все гаразд, після чого вони пішли додому і вона лягла спати. Син також перебував удома, проте збирався піти до ОСОБА_17 спілкуватися.

Потерпіла пояснювала, що її розбудив ОСОБА_17 , сказав, що її сину погано і вона побачила, що ОСОБА_18 лежав на підлозі, головою в коридорі, ногами на кухні, вхідні двері були закриті. Вона не відразу зрозуміла, що сталося, бо крові не було видно, куртка все прикривала, а потім вона побачила кров збоку. ОСОБА_17 повідомив їй, що сина вдарив ножем ОСОБА_6 , який чекав на площадці між першим і другим поверхами, коли відкриються двері квартири. Вона викликала швидку.

Свідок ОСОБА_17 також підтвердив, що 10 березня 2021 року під час спільного розпиття алкогольних напоїв на річці між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 виник конфлікт. ОСОБА_6 висловився негарно про покійного чоловіка, за що ОСОБА_18 ударив того і розбив губу.

Свідок прийшов до ОСОБА_15 у квартиру, були з ОСОБА_10 на кухні, потім вирішили піти погуляти. Він вийшов з квартири ОСОБА_15 та перебував на майданчику біля сходів приблизно на відстані 3-4 м від дверей, біля сусідньої квартири, дивився в телефон, а ОСОБА_10 у квартирі одягав кросівки, двері у квартиру були відчинені.

У цей час він помітив, що з 2-го поверху хтось збігає і швидко забіг у квартиру ОСОБА_15 . Це був ОСОБА_6 , він тримав у правій руці предмет, схожий на ніж. Він бачив лезо ножа, приблизно 7 см. Пам`ятає, як колись ОСОБА_6 показував ножа, який висів у нього на шиї. Він думає, що саме той ніж тримав у руках ОСОБА_6 . Все було швидко. Він відразу побіг за ОСОБА_6 та коли забіг до квартири, то побачив, що ОСОБА_10 лежав на підлозі, а на ньому був ОСОБА_6 . Відштовхнувши його, ОСОБА_6 вибіг з квартири. ОСОБА_10 хрипів, обличчя біліло, очі закривалися, і з-під розстебнутої куртки було видно кров. Коли він підняв футболку ОСОБА_18 , то побачив в ділянці грудей кров. Він почав кликати матір ОСОБА_24 , яка відпочивала в одній з кімнат квартири та викликав швидку допомогу.

Показання потерпілої та свідка ОСОБА_17 узгоджуються між собою в частині перебігу подій,які відбувались 10 березня 2021 року. Так, достеменно та беззаперечно встановлено, що вбивству ОСОБА_10 передував його конфлікт з обвинуваченим на річці, коли ОСОБА_6 отримав тілесне ушкодження не мав змоги відповісти на зухвалу поведінку молодшого за себе хлопця, оскільки в перебіг сварки втрутилась його матір. ОСОБА_6 , вже перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, переконав всіх у тому, що конфлікт вичерпаний. До речі, ці обставини сторона захисту не оспорює.

Неточності в показаннях потерпілої та свідка ОСОБА_17 щодо визначення часу всіх дій того дня є відносним поняттям та не може сприйматись, як точний час, як вважає сторона захисту. Так, відчуття часу у кожної людини є індивідуальним, тому суд вірно визначив час вчинення кримінального правопорушення за об`єктивно підтвердженими даними, а саме часом звернення ОСОБА_25 до станції екстреної медичної допомоги та повідомленням фельдшера про смерть потерпілого. Всі інші показання в частині приблизного визначення часу є дійсно приблизним визначенням і суд не може розцінювати це як неправдиві чи неточні показання, тим більше,що це жодним чином не спростовує наявність винуватості ОСОБА_6 , на якого як на вбивцю указує свідок ОСОБА_26 .

Крім того, згідно з висновками молекулярно-генетичної експертизи на виворотній поверхні правого рукава куртки обвинуваченого ОСОБА_6 були виявлені генетичні ознаки слідів крові та клітин, які збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_10 .

На внутрішній поверхні кишені куртки обвинуваченого були виявлені змішані генетичні ознаки слідів крові та клітин, які містять генетичні ознаки двох осіб потерпілого ОСОБА_10 та генетичні ознаки зразка букального епітелію обвинуваченого ОСОБА_6 . Змішані генетичні ознаки слідів крові та клітин були виявлені і на поверхні коміра куртки обвинуваченого ( висновок експерта від 12.05.2021 №СЕ-19-21/9555-БД том 1 а. с. 154-168).

Дактилоскопічна експертиза показала, що обвинувачений ОСОБА_6 був у квартирі потерпілих, під час огляду якої на вхідних дверях з внутрішньої поверхні був вилучений його відбиток пальця ( висновок експерта від 26.03.22021 № СЕ-19/125-21/2329-Д а. с. 128-143 том1).

Критика захистом змісту висновку через його неповноту і необхідність призначення повторної експертизи в іншій експертній установі, є безпідставною. Експерт дослідила усі дактилокарти, серед яких окрім дактилокарти обвинуваченого, були ще чотири дактилокарти на інших осіб. Описи загальних і окремих ознак слідів папілярних узорів наведені в таблицях, є фотоілюстрація відбитків, вилучених з місця вбивства і дактилокарти, з розміткою червоним чорнилом окремих ознак, що збігаються, а тому ставити під сумнів висновок, викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку, а також для призначення нової експертизи відсутні як нові вихідні данні, так і правові підстави.

Версія сторони захисту, що обвинувачений до приміщення квартири потерпілих не заходив, верхній одяг не знімав, до затримання працівниками поліції з потерплою та свідками не спілкувався, є невірогідною, оскільки вимастити внутрішню поверхню правого рукава куртки, внутрішню поверхню кишені куртки та поверхню коміру куртки ОСОБА_6 сторонніми особами повністю виключається. В такому разі, стороною захисту жодним чином не пояснюється, яким же чином в кишені куртки, на комірі та внутрішній стороні рукава опинились сліди саме крові потерпілого ОСОБА_10 , якщо Сировець до вчинення вбивства потерпілого не причетний та його не вчиняв.

В той же час, колегія суддів звертає увагу, що сліди крові виявлені на внутрішній поверхні кишені куртки, були змішаними і містять генетичні ознаки букального епітелію (клітини слизової оболонки ротової порожнини) ОСОБА_6 . Отже, змішування слідів крові ОСОБА_10 та букального епітелію обвинуваченого стало можливим після того, як ОСОБА_6 завдав ножове поранення потерпілому та вимастив руки кров`ю, кишеня могла бути вимащена кровю через те, що там був схований ніж, який потім був викинутий за межами квартири.

Під час конфлікту на річці у потерпілого не було кровотечі, відповідно змішування крові зі слідами обвинуваченого, не могло відбутися.

Показання обвинуваченого про те, що він навіть не знав номера квартири, де проживають ОСОБА_15 , не свідчить про те, що він не міг вчинити інкримінованого йому кримінального правопорушення. Так, за його показаннями він бував у сусідньому під`їзді в квартирі ОСОБА_16 , інколи залишався там ночувати, ОСОБА_15 він також знав тривалий час, знав під`їзд, в якому вони мешкають, тому міг знати поверх, на якому вони проживають. Не виключено, що номеру квартири він не знав, тому і чекав на потерпілого ОСОБА_18 на сходинковому майданчику, звідки спустився, коли побачив відчинені двері квартири та ОСОБА_27 .

Про умисел обвинуваченого на вбивство свідчать обрання знаряддя злочину, колюче-ріжучий предмет типу ножа, заподіяння ножового поранення у життєво важливий орган, у груди, з боку серця.

Показання, які потерпіла ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_26 надавали під час досудового слідства, та на які посилається захисник в апеляційній скарзі, не можуть бути оцінені під час ухвалення судового рішення, адже судом може бути надано оцінку виключно тим показанням, які суд сприймає безпосередньо у судовому засіданні.

У той же час, колегія суддів, як і суд першої інстанції вважає показання свідка ОСОБА_17 , які він надавав під час слідчого експерименту щодо механізму нанесення ОСОБА_6 удару потерпілому, більш точними, ніж ті, що він надавав у судовому засіданні, хоча вони суттєво і не відрізняються, але на час проведення вказаної слідчої дії свідок більш точно пам`ятав події, ніж на час його допиту в судовому засіданні, коли з моменту вбивства його товариша минуло більше року.

До того ж, неточності у показаннях потерпілої та свідка хто саме з них викликав медичну допомогу, які сторона захисту вважає такими, що виправдовують ОСОБА_6 , є несуттєвими. Так само немає значення, які напої вживали потерпілий та свідок ОСОБА_17 , та в яких пляшках, скляних чи жерстяних.

З протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіоконтроль особи від 26 квітня 2021 року вбачається, що під час спілкування зі співкамерником, обвинувачений ОСОБА_6 спочатку розмови посилався на «провали в пам`яті», які бувають у нього внаслідок контузії. Однак, при цьому, повідомив про обставини, які могли бути відомі лише особі, що була на місці вчинення кримінального правопорушення, зокрема повідомив про те, що мати ОСОБА_15 була вдома, але спала (що узгоджується з показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_16 ); що він, коли тікав, вдарив свідка ліктем; про те, що ушкодження заподіяв ножем, про те, що після вчинення кримінального правопорушення зайшов до знайомого, якому казав «що я наробив, що я наробив».

Про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_6 провалів у пам`яті свідчить і дослідницька частина судово-психіатричної експертизи № 132 від 30.03.2021, з якої убачається, що лікарям обвинувачений скаржився тільки на поганий сон та періодичні головні болі, які пов`язував із отриманою у 2014 році контузією. При цьому, обвинувачений категорично заперечив факт конфлікту між ним та потерпілим 10 березня 2021 року. У ОСОБА_6 на час проведення експертизи ознак психічного захворювання не виявлено, він здатний правильно сприймати обставини, які мають значення для цього кримінального провадження та давати по них правильні свідчення. В період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, ОСОБА_6 був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Наявність у потерпілої та свідка медичної освіти, на чому акцентує увагу, захисник, не спростовує правильності висновків суду. І потерпіла і свідок були в нестандартній ситуації, обоє пояснюють, що не відразу побачили, що удар був завданий в серце, спочатку думали, що в живіт, куртка прикривала місце значної крововтрати.

Про силу нанесеного удару вказують і обставини спричинення тілесного ушкодження, коли після удару обвинувачений впав на потерпілого, чим посилив силу нанесеного удару та глибину поранення.

Заява захисника про те, що на момент затримання ОСОБА_6 він не був забезпечений захисником і його обшук відбувався до прибуття захисника, не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону.

Так, згідно з протоколом від 11 березня 2021 року в 0 год. 32 хв., біля залізничного вокзалу в м. Ніжин, розташованого по вул. Вокзальна, 8 був затриманий ОСОБА_6 та доставлений у приміщення Ніжинського РВП ГУНП, де у службовому кабінеті слідчого, у присутності двох понятих чоловічої статі, на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України з дотриманням правил, передбачених ч.7 ст. 223 та ст.. 236 КПК України, був проведений його особистий обшук та вилучені куртка, штани, светр( протокол затримання на а. с. 89-92 том1). Відразу після затримання на вокзалі був викликаний захисник, який з огляду на нічний час прибув після проведення особистого обшуку на той час підозрюваного в навмисному убивстві ОСОБА_6 .

Знаряддя заподіяння поранення знайдено не було, оскільки ОСОБА_6 встиг покинути квартиру потерпілого.

Конфлікт між обвинуваченим і потерпілим, який мав місце під час розпивання спиртних напоїв біля річки, після якого усі учасники повернулися до місця проживання потерпілого, наявність відбитка пальця обвинуваченого на внутрішній поверхні вхідних дверей потерпілого, а також слідів крові потерпілого на внутрішній поверхні куртки обвинуваченого та на комірі, показання свідка ОСОБА_17 , надані під присягою та попередженим про кримінальну відповідальність, що коли двері в квартиру потерпілого були відкриті і той одягав взуття, щоб вийти на вулицю, ОСОБА_6 забіг у квартиру та ножем поранив потерпілого, поза розумним сумнівом доводять правильність висновків суду про доведеність обвинувачення ОСОБА_6 в навмисному вбивстві 23 річного потерпілого ОСОБА_10 на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин та вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 115КК України.

Покарання призначене з додержанням вимог ст. 65 КК України з урахуванням принципів законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

Критика захисником змісту вироку суду, через те, що в ньому нема відповідей на її промову у судових дебатах, також є несправедливою. Судове рішення не може бути побудоване лише на аргументах та аналізі заперечень сторони захисту. Кримінально-процесуальним законом до змісту вироку пред`являються конкретні вимоги, які перелічені у ст. 374 КПК України. Суд надав відповіді на основні заперечення проти обвинувачення сторони захисту.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахуванням положень п. 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (Заява N 63566/00) від 18 липня 2006 року суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше суд не виконає свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97р), що у повній мірі у даному кримінальному провадженні судом першої інстанції виконано.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 вересня 2022 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під ватою, у цей же строк, з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_28 ОСОБА_29 ОСОБА_30 ОСОБА_31