Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/950/22
номер провадження 1-кп/368/101/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.01.2023 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області у складі:

Головуючий: суддя ОСОБА_1

При секретарі: ОСОБА_2

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області в м. Кагарлик кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України, яке внесено 20.12.2021 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000841 відносно обвинуваченого:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петрівка Станично - Луганського району Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ветерана війни - учасника бойових дій, в силу положень ст. 89 КК України раніше не судимого, -

- якому в рамках даного кримінального провадження 30.09.2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), який передбачено:

- ч. 1 ст. 286 КК України, - у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, -

- відносно якого в рамках даного кримінального провадження запобіжний захід не обрано -

- з участю сторін кримінального провадження:

- сторона обвинувачення:

Прокурор - ОСОБА_4

- сторона захисту:

Обвинувачений - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

- 27.07.2022, орієнтовно о 07 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «ВАЗ», моделі «21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Молодіжній в с. Слобода в напрямку від а/д Н-01 до вул. Незалежності с. Слобода в межах Обухівського району Київської області, в порушення вимог пунктів 2.3 б), д) та 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), відповідно до яких «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов 'язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; водій повинен не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», допустив наступні порушення ПДР:

- проявив необережність, - не стежив за дорожньою обстановкою;

- не був уважним під час керування транспортним засобом та відповідно не реагував на її зміну;

- не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, -

- тим самим своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також здоров`ю громадян, -

- здійснив виїзд за межі проїзної частини, а саме, - на ліве по напрямку його руху узбіччя, де допустив зіткнення з перешкодою у вигляді стовбура дерева.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ВАЗ», моделі «21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 171/Е від 21.09.2022 року, отримав тілесні ушкодження у виді:

- забою грудної клітки з розвитком правобічного пневмоторакса;

- перелом правого надколінника.

Описані ушкодження утворились від дії тупого, тупих предметів, по давності можуть відповідати строку і обставинам, - відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, так як для зрощення перелому необхідний термін більше 21 -го дня.

Грубе порушення водієм автомобіля марки «ВАЗ», моделі «21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - обвинуваченим ОСОБА_3 вимог пунктів 2.3 б), д), та 12.1 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинно- наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:

- дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, - дії з необережності, які виявилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення (нетяжкий злочин), яке передбачено ч. 1 ст. 286 КК України, а тому є підстава для притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), та, відповідно, - призначення йому кримінального покарання у межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України.

Обґрунтування рішення суду про винність обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні ним кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), який передбачено ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, який передбачено цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 2 КК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Отже, суд зазначає, що єдиною підставою кримінальної відповідальності є склад кримінального правопорушення, тобто наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_3 усіх юридичних ознак кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), визначеного в диспозиції ч. 1ст. 286 КК України.

В даному випадку кримінальна відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 настає за протиправні діяння, які були ним вчинені з необережності з урахуванням положень ст. 25 КК України.

Отже, підставою кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення ним суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто при наявності об`єктивних (об`єкт, діяння, наслідки, причиновий зв`язок) і суб`єктивних (суб`єкт, вина) ознак, які характеризують дане суспільно небезпечне діяння як злочин.

Кримінальна відповідальність передбачає законно обґрунтований обов`язок обвинуваченого ОСОБА_3 , який скоїв нетяжкий злочин, який передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, піддатися осуду з боку держави і бути покараним у повній відповідності з законом.

Такий обов`язок виник з моменту скоєння обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), який передбачено ч. 1 ст. 286 КК України і створює тим самим кримінальні правовідносини між обвинуваченим ОСОБА_3 і державою.

Склад кримінального правопорушення (нетяжкого злочину).

Об`єкт кримінального правопорушення (нетяжкого злочину):

-безпека дорожнього руху;

-здоров`я громадянина, - потерпілого ОСОБА_5 ;

Предмет кримінального правопорушення (нетяжкого злочину):

- легковий автомобіль марки «ВАЗ», моделі «21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить третій особі, - ОСОБА_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення (тяжкого злочину) складається з:

1. Порушення правил безпеки дорожнього руху обвинуваченим ОСОБА_3 , зокрема, - порушення вимог пунктів 2.3 б), д) та 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, які перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості потерпілому ОСОБА_5 .

2. Суспільно - небезпечний наслідок кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), який передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, та який скоїв обвинувачений ОСОБА_3 полягає в наступному:

- отримання потерпілим ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

3. Причиновий зв`язок між порушенням та наслідками.

Отже, суд вважає, що в даному випадку є причиновий зв`язок між порушення правил безпеки дорожнього руху, які допустив обвинувачений ОСОБА_3 , зокрема, - пунктів 2.3 б), д) та 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, - та фактом настання ДТП, в результаті чого потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Суб`єкт кримінального правопорушення (нетяжкого злочину):

Суб`єктом кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), який передбачено ч. 1 ст. 286 КК України є особа, яка до часу вчинення кримінального правопорушення (нетяжкого злочину) досягла 16 - ти річного віку, відповідно, обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - є суб`єктом кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Суд окремо зазначає, що для кваліфікації дій винного за ст. 286 КК України немає значення, чи керувала особа власним транспортним засобом, який належить їй на праві власності, чи керувала транспортним засобом, який належить іншій особі, - фізичній чи юридичній, вчинила ДПТ під час роботи чи у вільний від роботи час, керувала транспортним засобом правомірно або в результаті самовільного захоплення і крадіжки, чи були в винного в момент керування транспортним засобом права водія або він не мав чи був їх позбавлений.

Вищевказані обставини мають значення лише при вирішенні судом питання про відшкодування шкоди ( моральної та матеріальної), яка завдана кримінальним правопорушенням (злочином), який передбачено ст. 286 КК України.

Суб`єктивна сторона складу кримінального правопорушення (тяжкого злочину):

Необережна форма вини обвинуваченого ОСОБА_7 .

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів:

- винність обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні у вчиненні кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), який передбачено ч. 1 ст. 286 КК України повністю доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами:

- показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні, який надав наступні показання:

Положення ст. 18 КПК України, та ст. 63 Конституції України йому судом роз`яснені та зрозумілі.

Дослівно, - зазначив, що обставини, які викладені в обвинувальному акті щодо обставин скоєного ним злочину, - відповідають дійсності, тому добавити нічого не зможе, він не оспорює жодного факту, який зазначено в обвинувальному акті, а тому вину свою визнає беззаперечно, в повному обсязі, щиро кається, та просить суворо його не карати.

Додатково на запитання суду обвинувачений ОСОБА_3 повідомив, що автомобіль згідно технічного паспорту належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , але даний автомобіль, фактично, - належить йому.

Має посвідчення водія з початку 2000 - их, але на даний час посвідчення водія у нього фізично немає, так як воно залишилося на тимчасово непідконтрольній Україні території, - в Луганській області.

Не знає, чому так трапилося, що він потрапив в ДТП, - мить, - і він вже зіткнувся з деревом.

Потепілий ОСОБА_5 є батьком його неофіційної дружини, з потерпілим у нього зараз дуже гарні відносини, - він допомагає потерпілому по господарству, так як проживає спільно з ним в одному будинку з його донькою.

З потерпілим ОСОБА_5 у нього дуже гарні відносини, які не змінилися навіть після ДТП, внаслідок якого потерпілий отримав тілесні ушкодження.

Він просив вибачення у потерпілого, який його вибачив, та, відповідно, - подав до суду письмову заяву про те, що він не має до нього претензій ні матеріального ні морального характеру, цивільний позов заявляти не буде, та просить суд слухати кримінальне провадження без його участі.

Вину у скоєному кримінальному правопорушенні (нетяжкому злочині), який передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, - визнав повністю, бажає собі та іншим бути на дорозі уважними та недопускати таких помилок на дорозі.

Просить суд не призначати покарання, пов`язане з позбавлення волі.

Суд, оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_3 , які були надані ним в добровільному порядку під час судового слідства, з яких видно, що він повністю визнає себе винним в інкримінованих йому діях, що його визнання вини та відповідні покази не є результатом якихось погроз з боку потерпілої сторони або обіцянок працівників правоохоронних органів (слідчих, прокурорів), приходить до висновку, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є логічними, послідовними, та, зглядаючись на обставини справи, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, - достовірними та обґрунтованими, а тому вони є підставою для притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за скоєння ним кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), який передбачено ч. 1 ст. 286 КК України.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), який передбачено ч. 1 ст. 286 КК України, органами досудового слідства зібрано і інші докази на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, однак, за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_3 , - проти чого представник державного обвинувачення (прокурор) не заперечував, та в силу ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, зокрема, суд визнав за не доцільне:

- допит потерпілого;

- допит свідків, які зазначені в додатку до обвинувального акта;

- дослідження матеріалів справи, - доказів вини обвинуваченого, які були зібрані органами досудового слідства під час досудового слідства, -

- обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що стосуються речових доказів, витрат на залучення експерта, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 було роз`яснено судом в судовому засіданні, які йому зрозумілі.

Відповідно, суд на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів, витрат на залучення експерта.

Що стосується потерпілого ОСОБА_5 , то потерпілий подав до суду письмове клопотання, в якому просить суд слухати кримінальне провадження без його участі, зазначивши при цьому, що не має претензій ні матеріального ні морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_8 , цивільний позов подавати не буде.

Матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 :

- згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , який видано 10 квітня 2012 року Станично - Луганським РВ ГУ МВС України в Луганській області, - ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Петрівка Станично - Луганського району Луганської області, відповідно, - ОСОБА_3 є громадянином України, на час скоєння кримінального правопорушення (нетяжкого злочину) досягнув віку кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, так як кримінальна відповідальність за скоєння кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), який передбачено ч. 1 ст. 286 КК України настає з моменту досягнення осудною особою віку 16 - ти років, відповідно, обвинувачений є суб`єктом скоєння кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), який передбачено ч. 1 ст. 286 КК України;

- згідно картки платника податків, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має РНОКПП: НОМЕР_3 ;

- згідно довідки - вимоги про судимість № 82 - 31082022/32016, станом на 31.08.2022 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петрівка Станично - Луганського району Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , є наступні відомості про притягнення до кримінальної відповідальності:

- був засуджений 05.02.2004 року Станично - Луганським районним судом Луганської області за вчинення злочинів, які передбачені ч. 1 ст. 81, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України з застосуванням положень ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі положень ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, та було покладено судом обов`язки, які передбачені п. «4» ч. 1 ст. 76 КК України;

- був засуджений 25.04.2006 року Станично - Луганським районним судом Луганської області за вчинення злочину, який передбачено ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 19.07.2006 року.

Звільнений з місць позбавлення волі 03.02.2012 року - по відбуттю строку покарання.

Відповідно, з огляду на положення ст. 89 КК України, - ОСОБА_3 на момент скоєння кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - є таким, який раніше не судимий.

Так, згідно п. 8 ч. 1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

Так, крайній раз обвинувачений ОСОБА_3 був засуджений за вчинення злочину, який передбачено ч. 1 ст. 121 КК України.

Згідно положень ст. 12 КК України, злочин, який передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, - відноситься до категорії тяжких злочинів.

Днем відбуття покарання обвинуваченим ОСОБА_3 за попереднім вироком є 03.02.2012 року, - день звільнення з місць позбавлення волі, а тому з 03.02.2018 року, - обвинувачений ОСОБА_3 є таким, що не має судимостей.

- згідно довідки № 288, яка видана 07.09.2022 року КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня», ОСОБА_3 , 1985 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , - за психіатричною допомогою не звертався, в психіатричному кабінеті КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня » не спостерігався;

- згідно довідки № 362, яка видана 15.09.2022 року КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня», - ОСОБА_3 , 1985 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , - в наркологічному кабінеті КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» не спостерігався, за наркологічною допомогою не звертався.

- згідно довідки - характеристики № 02 - 32 - 38, яка видана 07 жовтня 2022 року Кагарлицькою міською радою Київської області, - ОСОБА_3 по місцбю проживання характеризується посередньо;

- згідно посвідчення серії НОМЕР_4 , яке видане 19 жовтня 2015 року, ОСОБА_3 є ветераном війни - учасником бойових дій.

Матеріали кримінального провадження стосовно речових доказів:

- Згідно постановляючої частини постанови слідчого про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 28.07.2022 року:

1. Визнати вилучений транспортний засіб, а саме автомобіль марки «ВАЗ 21099 реєстраційний номер НОМЕР_1 , речовим доказом у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000841 від 28.07.2022 року.

2. Речовий доказ автомобіль марки «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 до проведення з ними відповідних судових експертиз залишити на зберіганні на території майданчика тимчасового зберігання транспортних засобів який розташований за адресою: Київська обл., Білоцерківський р-н., 3 км а/д Р-17 (Біла Церква-Володарка).

3. Прийняте процесуальне рішення вважається виконаним у м. Обухів з моменту підписання цієї постанови;

- Згідно постановляючої частини постанови слідчого про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 21.09.2022 року:

1. Визнати історію хвороби та рентгенівський знімок в кількості 1 (один) на ім`я ОСОБА_5 , - речовими доказами у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000841 від 28.07.2022 року.

2. Речові докази, а саме історію хвороби та рентгенівський знімок в кількості 1 (один) на ім`я ОСОБА_5 , - передати на відповідальне зберігання особам, або закладу охорони здоров`я, які надали медичну документацію та/або передати до кімнати зберігання речових доказів Обухівського РУП ГУНП в Київській області.

3. Прийняте процесуальне рішення вважається виконаним у м. Обухів з моменту підписання цієї постанови.

В матеріалах кримінального провадження міститься зберігальна письмова розписка потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з якої вбачається, що потерпілий ОСОБА_5 отримав медичну документацію на своє ім`я, а саме: рентгенівський знімок в кількості 1 (один).

В матеріалах кримінального провадження міститься супровідний лист слідчого, з якого вбачається, що речовий доказ у виді документу, - медична документація на ім`я ОСОБА_5 , - направлена, та, відповідно, - станом на даний час знаходиться у віданні юридичної особи КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня», юридична адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Паркова, будинок 10.

Матеріали кримінального провадження, що стосуються витрат на залучення експертів.

- згідно довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0000841, вартість залучення експерта на проведення експертизи, (висновок експерта № СЕ - 19/111 - 22/31232 - ІТ від 16.09.2022), - становить 1716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) грн. 20 коп;

- згідно довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0000841, вартість залучення експерта на проведення експертизи, (висновок експерта № СЕ - 19/111 - 22/38511 - ІТ від 05.10.2022), - становить 1132 (одна тисяча сто тридцять дві) грн. 68 коп;

Зміна обвинувачення, визнання частини обвинувачення необгрунтованою, - в рамках даного кримінального провадження судом не здійснювалося.

Обставинами, які згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є:

- щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину;

- добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжували б покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , - судом в судовому засіданні не встановлено.

Мотиви призначення виду та розміру покарання, звільнення від відбування покарання:

- Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності з положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , наслідки скоєного кримінального правопорушення, наявності відомостей про судимість, позицію державного обвинувача, позицію потерпілої сторони.

Так, санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді:

- штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або, -

- виправні роботи на строк до двох років, або, -

- арешт на строк до шести місяців, або, -

- обмеження волі на строк до трьох років, з, -

- позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно ч. 3 ст. 12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі або особливо тяжкі.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно, з огляду на санкцію ч. 1 ст. 286 КК України, положення ч. 2 ст. 12, ч. 3 ст. 12, ч. 4 ст. 12 КК України, - ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження обвинуваченується в скоєнні кримінального правопорушення (нетяжкого злочину).

Отже, враховуючи ті обставини, що: обвинувачений ОСОБА_3 хоч і раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте, - в силу положень ст. 89 КК України, - раніше не судимий, кримінальне правопорушення вчинене з необережності, кримінальне правопорушення відноситься до злочинів невеликої тяжкості, шкода, завдана злочином, - відшкодована в добровільному порядку в повному обсязі ще на стадії досудового розслідування, внаслідок чого потерпілий не має до обвинуваченого претензій ні матеріального ні морального характеру, є в наявності обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, при повній відсутності обставин, що обтяжують покарання (кримінальне правопорушення не було скоєне в стані алкогольного сп`яніння), враховуючи позицію державного обвинувача (прокурора), який вважав за можливе застосувати до обвинуваченого покарання, не пов`язане з позбавленням волі, то суд вважає, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі, з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Що стосується розміру призначеного покарання, то слід призначити обвинуваченому ОСОБА_3 основне покарання за вчинення кримінального правопорушення - нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки, та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, - так як суд вважає, що призначення покарання у таких межах, - можливе з огляду на особу обвинуваченого, обставини скоєного кримінального праворушення (нетяжкого злочину), наслідків скоєного кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), та добровільне відшкодування обвинуваченим шкоди, заподіяної злочином, - ще на стадії досудового розслідування, відсутність обставин, що обтяжують кримінальну відповідальність обвинуваченого.

Також слід застосувати положення ст. 75 КК України.

Обґрунтування позиції суду.

Згідно положень ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Що стосується розкаювання обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), то суд зазначає про ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_3 , зглядаючись на його поведінку як під час досудового слідства, так і під час судового слухання справи, - переконав суд у своєму щирому розкаюванні.

Суд вважає, що, враховуючи поведінку обвинуваченого під час слухання кримінального провадження, яка слугує як доказ того, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному кримінальному правопорушенні (нетяжкому злочині), усвідомив в повному обсязі всю протиправність своєї поведінки, що, відповідно, поруч з позицією сторони державного обвинувачення, яка просить застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України, - дає змогу суду застосувати при призначенні покарання у відношенні засудженого ОСОБА_3 положення ст.ст. 75, 76 КК України.

Що стосується положень ст. 76 КК України, то суд в даному випадку, застосовуючи положення даної статті матеріального права, вважає за необхідне покласти на засудженого обов`язки, які передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно, на підставі ст. 65 КК України суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 основного покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, з застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, - з урахуванням обставин вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого та його характеризуючих обставин, які були досліджені судом, - буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення/скоєння ним нових кримінальних правопорушень (злочинів), тому суд, враховуючи ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_3 хоч і раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте, - в силу положень ст. 89 КК України, - раніше не судимий, кримінальне правопорушення вчинене з необережності, кримінальне правопорушення відноситься до злочинів невеликої тяжкості, шкода, завдана злочином, - відшкодована в добровільному порядку в повному обсязі ще на стадії досудового розслідування, внаслідок чого потерпілий не має до обвинуваченого претензій ні матеріального ні морального характеру, є в наявності обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, при повній відсутності обставин, що обтяжують покарання (зокрема, - кримінальне правопорушення не було скоєне в стані алкогольного сп`яніння), враховуючи позицію державного обвинувача (прокурора), який вважав за можливе застосувати до обвинуваченого покарання, не пов`язане з позбавленням волі, тому суд вважає, що до обвинуваченого необхідно застосувати такий основний вид покарання як обмеження волі строком на 2 (два) роки, з застосуванням положень ст. 75 КК України, (іспитовий строк терміном на 1 рік), та положень ст. 76 КК України, та додатклове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_3 судом в судовому засіданні не виявлено.

Цивільний позов:

- Цивільного позову в рамках даного кримінального провадження немає, так як потерпілий ОСОБА_5 подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого - не має, з цивільним позовом звертатися не буде.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Рішення щодо речових доказів і документів:

- Вирішення питання щодо речових доказів врегульовано ст. 100 КПК України, так:

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладену норму КПК України, що стосується речових доказів, суд приходить до висновку щодо наступного:

- легковий автомобіль марки «ВАЗ», моделі «21099», 2006 року випуску, колір синій, шасі (кузов) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , - повернути власнику, - ОСОБА_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;

- історію хвороби на ім`я хворого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - залишити у віданні юридичної особи, - КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня», юридична адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Паркова, будинок 10;

- рентгенівський знімок в кількості 1 (один) на ім`я ОСОБА_5 , - який знаходиться на відповідальному зберіганні в потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Красноярськ, РВ, громадянина України, адреса проживання: АДРЕСА_2 , - залишити потерпілому ОСОБА_5 .

Процесуальні витрати:

- Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно матеріалів кримінального провадження (довідки на витрати на залучення експерта для проведення двох експертиз) документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення експертиз в даному кримінальному провадженні становлять кошти в сумі 2848 (дві тисячі вісімсот сорок вісім) грн. 88 коп.

З огляду на вищевказані норми процесуального права та матеріали кримінального провадження в частині витрат на залучення експерта, суд приходить до висновку щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петрівка Станично - Луганського району Луганської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , який видано 10 квітня 2012 року Станично - Луганським РВ ГУ МВС України в Луганській області, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави кошти в сумі 2848 (дві тисячі вісімсот сорок вісім) грн. 88 коп., - витрат на залучення експерта для проведення експертиз.

Заходи забезпечення кримінального провадження:

Заходи забезпечення кримінального провадження в кримінальному провадженні передбачені ст. 131 КПК України.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Такий вид забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, - в даному кримінальному провадженні не застосовувався.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , - не застосовувався, правових підстав для обрання у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу, - немає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 12, 23, 24, 51 - 53, 65, 66, 75, 76, ч. 1 ст. 286 КК України, ч. 1 ст. 369, 370, 371, ч.ч. 2, 3 ст. 373, 374 - 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні ним кримінального правопорушення (нетяжкого злочину), який передбачено ч. 1 ст. 286 КК України, як за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, і призначити йому основне покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки, та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до положень ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

В порядку п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 паступі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Цивільний позов:

- Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Речові докази:

- легковий автомобіль марки «ВАЗ», моделі «21099», 2006 року випуску, колір синій, шасі (кузов) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , - повернути власнику, - ОСОБА_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;

- історію хвороби на ім`я хворого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - залишити у віданні юридичної особи, - КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня», юридична адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Паркова, будинок 10;

- рентгенівський знімок в кількості 1 (один) на ім`я ОСОБА_5 , - який знаходиться на відповідальному зберіганні в потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Красноярськ, РВ, громадянина України, адреса проживання: АДРЕСА_2 , - залишити потерпілому ОСОБА_5 .

Процесуальні витрати:

-Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петрівка Станично - Луганського району Луганської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , який видано 10 квітня 2012 року Станично - Луганським РВ ГУ МВС України в Луганській області, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави кошти в сумі 2848 (дві тисячі вісімсот сорок вісім) грн. 88 коп., - витрат на залучення експерта для проведення експертиз.

Заходи забезпечення кримінального провадження:

Запобіжний захід, як вид забезпечення кримінального провадження, (п. 9 ч. 2 ст. 131, ст. 176 КПК України) у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , - до вступу вироку в законну силу, - не обирати.

Арешт майна, (п. 7 ч. 2 ст. 131, ст. 170 КПК України) , як захід забезпечення кримінального провадження, - в межах даного кримінального провадження не застосовувався.

Інші види забезпеченя кримінального провадження - не застосовувалися.

Вирок може бути оскаржений до Київського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кагарлицький районний суд.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі ч. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право на підставі ч. 6 ст. 366 КПК України отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1