Номер провадження: 11-сс/813/1341/22
Справа № 496/2845/22 1-кс/496/1698/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах захисту ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 12.09.2022 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України у кримінальному провадженні №0000430 від 13.07.2022 року,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Слідчий СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 звернулась до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 , яке мотивовано наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та неможливістю застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 12.09.2022 року було задоволено клопотання слідчого та продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13.10.2022 року.

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючі в інтересах захисту ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати оскаржену ухвалу, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Доводи апеляційних скарг обґрунтовують тим, що ризики, на які посилається прокурор в клопотанні відсутні; пред`явлена ОСОБА_8 підозра не містить ознак обґрунтованості, а ґрунтується на припущеннях та домислах, оскільки в діях ОСОБА_8 відсутній складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

В судове засідання апеляційного суду адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 будучи належним чином повідомленими, вкотре не з`явились, причин своєї неявки суду не повідомили.

Крім того, до початку розгляду апеляційних скарг від адвоката ОСОБА_6 надійшла заява, в якій він просить проводити розгляд його апеляційної скарги без його участі.

Адвокат ОСОБА_7 , діючий в інтересах захисту підозрюваного ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду із заявою про залишення без розгляду його апеляційної скарги, у зв`язку із закінченням строків дії оскаржуваної ухвали.

Враховуючи той факт, що розгляд апеляційних скарг адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_7 неодноразово відкладався саме з підстав їх неявки в судове засідання апеляційного суду та того, що оскаржувана ухвала припинила свою дію, апеляційний суд вважає за доцільне провести судове засідання без їх участі.

Прокурор, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду не подавав.

За таких обставин, враховуючи приписи ст.ст. 28, 405, 422 КПК України, апеляційний розгляд проведено за відсутністю прокурора.

Оскільки учасники судового провадження, будучи належним повідомлені про дату та час судового засідання, до апеляційного суду не з`явились, тому апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційні скарги за відсутності учасників судового розгляду та згідно з положеннями ч.4 ст.107 КПК України не здійснювати технічну фіксацію судового розгляду.

Позиції учасників апеляційного розгляду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Діючим кримінальним процесуальним законом не передбачена для суду апеляційної інстанції можливість залишення апеляційної скарги без розгляду, а тому апеляційний суд не приймає заяву адвоката ОСОБА_7 про залишення без розгляду його апеляційної скарги, та вважає за необхідне розглядати його апеляційну скаргу по суті.

Згідно вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Згідно із ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, суд при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3, 4 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Частина 5 статті 199 КПК України передбачає, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що в провадженні СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000430 від 13.07.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно даних, наявних у матеріалах, доданих до клопотання слідчого, встановлено, що що 12.07.2022 до чергової частини Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області зі служби 102 надійшло телефонне повідомлення про те, що 12.07.2022 о 23.21 год в АДРЕСА_3 під час конфлікту з компанією молодиків з мисливської рушниці застрелив молодого чоловіка. В ході досудового розслідування встановлено, що 12.07.2022 близько о 23.14 год, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 перебував за адресою: АДРЕСА_4 , де між ним та ОСОБА_11 раптово виник конфлікт на ґрунті неприязних відносин. В ході конфлікту ОСОБА_11 та ОСОБА_8 перемістились на територію присадибної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , де між ними продовжився словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_8 , перебуваючи на території даної присадибної ділянки, на ґрунті неприязних відносин із ОСОБА_11 , маючи умисел на протиправне заподіяння смерті останньому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, утримуючи в руках мисливський нарізний карабін «Форт-202», направив його в сторону ОСОБА_11 та здійснив постріл в грудну клітину ОСОБА_11 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді вогнепального наскрізного поранення грудей з ушкодженням правої та лівої легенів, багатоуламкового перелому тіла дуги та відростків 12 хребця з ушкодженням спинного мозку на даному рівні, ушкодження низхідної аорти та двосторонній гемоторакс, від яких настала смерть ОСОБА_11 .

13 липня 2022 року ОСОБА_8 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня йому повідомлено про підозру.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.08.2022 року скасовано ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 15.07.2022 року та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Твердження апеляційної скарги захисника стосовно того, що підозра є необґрунтованою, на думку апеляційного суду, не узгоджуються із нормами закону та фактичними обставинами, з огляду на таке.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, однією з підстав є саме обґрунтованість підозри у вчиненні особою злочину, яка, власне, випливає зі змісту процесуального рішення повідомлення про підозру. Звертаючись до практики ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy), «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom), «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану» (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan), «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), зазначається, що наявність «обґрунтованої підозри» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ця особа могла вчинити злочин. Факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи, тобто мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Підозра це процесуальне рішення прокурора, слідчого (за погодженням з прокурором), яке ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах та в якому формується припущення про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення, з повідомленням про це такій особі та роз`ясненням її прав та обов`язків відповідно до чинного законодавства.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_8 , апеляційний суд наголошує на тому, що обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом обшуку від 13.07.2022 року; протоколом огляду місця події від 13.07.2022 року; протоколом додаткового огляду місця події від 13.07.2022 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , та іншими матеріалами долученими до клопотання.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочині, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності, допустимості та їх достатності відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.

Апеляційний суд вважає, що прокурором під час розгляду клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , достатньо доведено, що раціональні підстави для підозри у скоєнні зазначеного суспільно-небезпечного діяння об`єктивно існують і підтверджують підозру ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованому йому діянні.

З огляду на вказані вище обставини апеляційний суд дійшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри та про можливу причетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Крім того, слід зазначити, що стаття 279 КПК України передбачає, що в разі виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 КПК України.

Більш того, як вбачається із відкритих джерел, а саме Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.12.2022 року було відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на повідомлення слідчого про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України у кримінальному провадженні № 0000430 від 13.07.2022 року.

Апеляційний суд відхиляє доводи захисника щодо відсутності ризиків, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, з огляду на таке.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПКУкраїни та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, суду слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , слідчий суддя виконав вимоги ст.ст. 199, 331 КПК України, які регламентують обґрунтованість продовження строку дії запобіжного заходу та дотримався вказаних вимог закону в частині продовження дії найсуворішого запобіжного заходу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При цьому, КПК Українине вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується (продовжується) з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Апеляційний суд дійшов висновку про доведеність прокурором продовження існування передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України ризику що підозрюваний ОСОБА_8 може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, які обумовлені обґрунтованістю підозри у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, санкція за вчинення якого передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що у випадку обвинувального вироку позбавляє суд можливості застосувати норми ст.75 КК України, та будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Крім того, апеляційний суд дійшов висновку що продовжує існувати передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них впливати з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, адже потерпілі та свідки безпосередньо судом допитаний не були, а показання, що надавалися на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч.4 ст.95 КПК України.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність продовження підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

Твердження захисника про наявність міцних соціальних зв`язків, відсутність судимостей, позитивні характеристики, апеляційний суд бере до уваги, однак вважає, що такі соціальні зв`язки не були стримуючим для підозрюваного фактором та не завадили йому обґрунтовано підозрюватись у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні особливо тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно продовжують існувати зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують обрання саме такого виду запобіжного заходу.

За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку про неспроможність доводів захисника стосовно незаконності оскарженої ухвали, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах захисту ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 12.09.2022 року відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України у кримінальному провадженні №0000430 від 13.07.2022 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 І ОСОБА_21 О ОСОБА_22