Справа № 727/151/23
Провадження № 1-кп/727/151/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

за участю обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю захисників обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 189 КК України,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 189 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні, заявив клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки 13.03.2023 року закінчується строк тримання під вартою обвинуваченого.

Вказує на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 189 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами, за який законом передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років позбавлення волі, а тому відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування продовження обвинуваченому ОСОБА_4 на час судового розгляду запобіжного заходу у виді тримання під вартою сторона обвинувачення покладає наявність обставин, які свідчать про те, що існують вищевказані ризики, оскільки знаходячись на волі обвинувачений може:

- п. 1 переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

Так, ОСОБА_4 , усвідомлюючи особливу тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину та, будучи раніше неодноразово судимим, а саме: 17.09.2014 року Сторожинецьким районним судом Чернівецької області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 7 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробним терміном 1 рік; 17.02.2015 року Сторожинецьким районним судом Чернівецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнився 29.11.2016 року по відбуттю покарання; 07.05.2015 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі; 29.05.2017 року Сторожинецьким районним судом Чернівецької області за ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 6 років позбавлення волі; 09.07.2019 року Апеляційним судом Чернівецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 17.04.2020 по відбуттю покарання; 26.10.2020 року Сторожинецьким районним судом Чернівецької області за ч. 1 ст. 395 КК України до 1 місяця арешту, звільнений 19.02.2021 року по відбуттю покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Стосовно ризику (небезпеки) переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду (як однієї із підстав застосування запобіжного заходу) слід зауважити, що застосування конкретного запобіжного заходу, який оптимально відповідає конкретним обставинам кримінального провадження, багато у чому визначається характером (властивостями вчиненого злочину), серед яких одним з важливіших є тяжкість пред`явленого обвинувачення. Необхідність врахування даного фактору зумовлена тим, що залежно від неї (тяжкості) залежить покарання, яке обвинувачений зобов`язаний буде понести (у разі визнання його винним). Зокрема, у п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні.

Така правова позиція цілком узгоджується з уставленою міжнародною практикою. Так, у ст. 5 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, який інкримінується підозрюваному.

Отже, невідворотність реального відбування покарання у разі визнання винним ОСОБА_4 , свідчить про те, що останній усвідомлюючи, що у разі набрання законної сили вироку щодо нього за вчинення кримінального правопорушення, по якому повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні, він може отримати реальний строк покарання у виді позбавлення волі, з метою уникнення від покарання, може вчиняти дії щодо переховування від суду.

- п. 3 незаконно впливати на інших обвинувачених та інших осіб у кримінальному провадженні.

З метою уникнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може незаконно впливати на інших обвинувачених та інших осіб, яким відомі обставини вчинення кримінального правопорушення. При цьому може намагатись здійснювати незаконний вплив на вказаних осіб як особисто, так і через інших осіб, з метою схилити їх до зміни наданих показань або надання неправдивих показань у кримінальному провадженні, які б спростовували його вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні.

- п. 5 вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

На підставі викладеного, та беручи до уваги те, що ОСОБА_4 є особою, який обвинувачується у вчиненні злочинів із застосуванням насильства відносно потерпілого, суд уважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 не забезпечить у повній мірі виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не надасть реальної змоги запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку із чим, підстав для обрання іншого запобіжного заходу не має.

Окрім того, ризики встановлені судом під час обрання та продовження щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися і продовжують існувати.

Крім цього, враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України та те, що інкриміновані ОСОБА_4 злочини, передбачені ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186 та ч. 4 ст.189 КК України, вчинені із застосуванням насильства, просив суд не визначати розмір застави у вказаному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_7 не заперечували проти заявленого прокурором клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого та захисника, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Розглядаючи питання доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суддя враховує, що таке рішення обмежує його права і свободи та має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. В той же час, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Таким чином, суддя погоджується з прокурором у тому, що органом досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку судді, прокурором правильно наведені підстави вважати, що наявні ризики.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 189 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів і за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення та санкцію інкримінованих статей, а тому може переховуватися від суду, також може вчинити інше кримінальне правопорушення, адже він не має постійного місця роботи, незаконно впливати на свідків, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, суддя вважає, що прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, що застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується за наявності підстав, передбачених КПК України, є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим уважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Також, суд вважає, що в даному конкретному випадку відповідно до ст. 183 КПК України не визначати розмір застави.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 183, 184, 197, 331, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор», терміном до 08 травня 2023 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити прокурору, потерпілому, обвинуваченому та захиснику для відома та направити до ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1