ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/4383/22 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/91/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

засудженого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника засудженого - адвоката ОСОБА_8 про заміну не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено що відсутні факти, які б свідчили, що поведінка ОСОБА_7 набула таких позитивних, послідовних та сталих змін, які свідчать про його виправлення, на даний час засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення, у зв`язку з чим підстав для заміни йому невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням наразі судом не встановлено, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

В апеляційних скаргах:

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання про заміну ОСОБА_9 , не відбуту частину покарання на більш м`яке.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що судом належним чином не враховано, що під час відбування покарання ОСОБА_7 зарекомендував себе позитивно, порушення режиму відбування покарання не вчиняв, не притягувався до дисциплінарної відповідальності, дбайливо ставиться до майна, дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи, виконує законні вимоги персоналу, розкаявся у вчиненому, підтримує зв`язки з мамою, дружиною та дітьми, має наміри у подальшому займатись суспільно - корисною працею, буде працевлаштований, має позитивну характеристику, конфліктні ситуації за місцем відбування покарання не створював, стягнень не має.

Крім того, судом належним чином не враховано, що ОСОБА_7 не виконує рішення суду в частині стягнення заборгованості за цивільним позовом, оскільки особа, якій мало б бути спрямовано це відшкодування померла.

Засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання про заміну ОСОБА_9 , не відбуту частину покарання на більш м`яке.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що судом не враховано його позитивні характеристики, стан його здоров`я, умови в яких він тримався у місцях позбавлення волі.

Названі обставини на думку авторів апеляційної скарги свідчать про можливість заміни йому невідбутої частини покарання більш м`якою.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, засудженого та його захисника, які просили задовольнити апеляційні скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія судді вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 3ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.

За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.

Крім того, у роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовнодо-строкове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Про необхідність перевірки під час розгляду питання щодо можливості умовно - дострокового звільнення засудженого обставин його поведінки, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання свідчить і пункт 6.8. Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08 червня 2012 № 847/5, відповідно до якої на засудженого, стосовно якого прийнято позитивне рішення про подання матеріалів до суду щодо умовно - дострокового звільнення від відбування покарання (статті 81, 107 Кримінального кодексу України), заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (стаття 82 Кримінального кодексу України), підрозділ готує до суду подання, яке містить анкетні дані, у тому числі про наявність чи відсутність непогашених та незнятих судимостей, про відбуту частину строку покарання, поведінку, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання, до якого долучаються висновок комісії установи (СІЗО), характеристика на засудженого, дані про достроково не зняті або не погашені у встановленому законом порядку стягнення, зазначені в абзацах четвертому, шостому - десятому частини першої статті 132 Кримінально - виконавчого кодексу України, протягом строку, визначеного статтею 134 цього Кодексу та особова справа.

З досліджених під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції даних встановлено наступне:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Нижня Сироватка Сумського району Сумської області, українець, громадянин України, з середньо-технічною освітою, одружений, до засудження не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 28 серпня 2003 року за частиною третьою статті 185, статтею 69 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі; 18 березня 2004 року за частиною першою статті 185, статтею 69, частиною другою статті 185, статтею 69, частиною третьою статті 185, статтею 69, частиною першою статті 70, частиною четвертою статті 70 до покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі; 01 березня 2007 року за частиною першою статті 213 КК України до покарання у виді громадських робіт 120 годин; 03 вересня 2009 року за частиною третьою статті 15, частиною другою статті 185 КК України до покарання у виді 1 року 2 місяців 3 днів позбавлення волі.

ОСОБА_7 засуджений 24 грудня 2015 року за вироком Сумського районного суду Сумської області за частиною першою статті 121 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі,

Початок строку: 14 березня 2019 року. Кінець строку: 14 березня 2025 року.

Засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 14 березня 2019 року. За час тримання характеризувався посередньо. Заохочень та стягнень не мав.

З 23 травня 2019 року відбуває покарання в Державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)».

У відповідності до статті 12 КК України, вчинене засудженим кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів.

Відповідно до характеристики начальника відділення соціально-психологічної служби старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_10 , погодженої із заступником начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія» (№ 25) із соціально-виховної та психологічно роботи полковника внутрішньої служби ОСОБА_11 , затвердженої начальником державної установи «Олексіївська виправна колонія» (№ 25) полковником внутрішньої служби ОСОБА_12 , за період відбування покарання вимоги режиму відбування покарання не порушував, дисциплінарних стягнень не мав. Адміністрацією установи не заохочувався.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, але позитивного прикладу для інших засуджених не подає.

У відношенні до представників адміністрації ввічливий, але виконує їх вимоги під контролем.

Норм санітарії та особистої гігієни дотримується, спальне місце та приліжкову тумбочку намагається завжди утримувати у чистоті і порядку, намагається завжди підтримувати охайний зовнішній вигляд. До праці ставиться посередньо не завжди у повному обсязі виконує доручену роботу. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується. Виконує роботи із самообслуговування, додержується правил техніки безпеки та пожежної безпеки на відділенні соціально-психологічної служби.

Відповідно до статей 110, 113 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов.

Відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, займається самоосвітою, читає художню літературу.

Відповідно до статті 127 Кримінально-виконавчого кодексу України не приймає участь у роботі самодіяльних організацій та не проявляє соціально- корисну активність в організації їх роботи, до складу ради колективу засуджених відділення не входить, на профілактичному обліку не перебуває.

За весь період відбування покарання характеризується посередньо.

Як вбачається з довідки завідувача медичної частини № 25 філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Харківській та Луганській областях ОСОБА_13 на засудженого ОСОБА_7 , флюорографія - без патології. Діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ ст. Дисцикуляторна енцефалопатія з незначним правобічним геміпарезом. Ангіопатія сітківки обох очей. Наслідки термічного опіку колоїдні рубці пальців правої кисті. Інвалід ІІІ групи.

За змістом ст. ст. 100, 154 КВК України, ст. ст. 81, 82 КК України процес виправлення засудженого для висновків про можливість його умовно-дострокового звільнення повинен мати послідовний характер.

Таким чином, встановлені судовим розглядом дані щодо обставин відбування ОСОБА_7 покарання свідчать про те, що наразі відсутні достатні підстави для висновку щодо необхідності умовно-дострокового звільнення засудженого, адже відсутні факти, які б свідчили, що його поведінка та ставлення до праці набули таких позитивних, послідовних та сталих змін, що свідчать про його виправлення, та навпаки встановлено, що фактично весь строк відбування покарання засуджений характеризувався посередньо.

Зазначені факти свідчать про небажання засудженого ставати на шлях перевиховання та виправлення та про неефективність застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для виправлення засудженого ОСОБА_7 .

Посилання в апеляційній скарзі на не врахування судом того факту, що ОСОБА_7 не виконує рішення суду в частині стягнення заборгованості за цивільним позовом, оскільки особа, якій мало б бути спрямовано це відшкодування померла не підтверджено матеріалами провадження.

Крім того, засуджений ОСОБА_7 відповідно до вироку суду мав позов на користь Держави в особі Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації у розмірі 4 195 гривень витрат на стаціонарне лікування потерпілого в КУ «Сумська ОКЛ», який ним також не відшкодовано.

Отже, викладені в оскарженій ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними оскільки вони ґрунтуються на ретельному дослідженні поведінки засудженого за весь час відбування ним покарання та зважаючи на усі вказані обставини в їх сукупності, колегія суддів не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали за доводами апеляційної скарги та відмовляє у задоволенні апеляційної скарги засудженого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді