Справа № 338/1396/19
Провадження № 1-кп/352/79/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську об`єднане кримінальне прповадження з обвинувальними актами внесеними до ЄРДР за № 0000163 від 15.07.2019 р. та за № 0000124 від 24.05.2019 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неофіційно працюючого на приватній СТО електрозварювальником, розлученого, утриманця однієї малолітньої ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, військовозобов`язаного, депутатом не обирався, не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 128, 296 ч. 1, 296 ч. 2 КК України, -

в с т а н о в и в :

підсудний ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з необережності заподіяв потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження. Крім того, підсудний ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинив грубе порушення громадського порядку, тобто хуліганство, що супроводжувалося особливою зухвалістю. Окрім того, підсудний ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинив групою осіб грубе порушення громадського порядку, тобто хуліганство, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Вказані кримінальні правопорушення підсудний вчинив при наступних обставинах:

15.07.2019 р. приблизно о 05.00 години в с. Скобичівка по вул. Зелена, 51, Богородчанського району, Івано-Франківської області на території автозаправки «WOG», що належить ТзОВ «Вест Петрол Маркет» - «Автозаправна станція № 05-02 «Богородчани», ОСОБА_5 вступив в словесний конфлікт із помічником оператора даної автозаправної станції - ОСОБА_8 , який перебував на своєму робочому місці та прибирав на території автозаправної станції.

В ході даного конфлікту ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, з хуліганських спонукань почав словесно ображати та штовхнув ОСОБА_8 .

В результаті поштовху ОСОБА_8 впав на землю, яка встелена бруківкою та отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми лівої ноги з двохкісточковим переломом великогомілкової та малогомілкової кісток в нижній третині, вивихом лівої стопи, що викликало необхідність проведення операції, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя у момент спричинення.

При цьому, ОСОБА_5 не передбачав можливості падіння ОСОБА_8 від поштовху на землю та заподіяння потерпілому середнього ступеня тілесного ушкодження, хоча повинен був і міг передбачити, що ОСОБА_8 може впасти і одержати травму внаслідок удару об тверду поверхню бруківки.

Продовжуючи свої неправомірні дії, обвинуваченний ОСОБА_5 24.05.2019 р. приблизно о 02 год. 35 хв. разом із ОСОБА_9 та двома невстановленими в ході досудового розслідування особами чоловічої статі, стосовно яких матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, перебували в с. Скобичівка по вул. Зелена, 51, Богородчанського району, Івано-Франківської області на території автозаправки «WOG», що належить ТзОВ «Вест Петрол Маркет» - «Автозаправна станція № 05-02 «Богородчани». В цей час на територію АЗС мопедом, марки «Хонда Діо» приїхав ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 . Побачивши останніх, ОСОБА_5 , разом із ОСОБА_9 та двома невстановленими особами підійшовши до скутера, сіли на нього та почав тягати по території АЗС. Побачивши це, ОСОБА_10 підійшов до них та зробив їм зауваження. Внаслідок чого між ними виник конфлікт.

В ході даного конфлікту ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, в групі з двома невстановленими в ході проведення досудового слідства особами, стосовно яких матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, в присутності інших осіб, безпричинно, з хуліганських спонукань наніс удар кулаком в область обличчя ОСОБА_10 , внаслідок чого останній впав на землю. В подальшому ОСОБА_5 та дві невстановлені в ході проведення досудового розслідування особи, стосовно яких матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, нанесли ОСОБА_10 удари руками та ногами в область голови та тулуба.

Своїми протиправними діями ОСОБА_5 та дві невстановлені особи, стосовно яких матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, спричинили ОСОБА_10 наступні тілесні ушкодження: садно в ділянці правої брови та синець верхньої повіки правого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні пред`явлених йому в обвинувальних актах злочинів визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілими дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєних ним кримінальних правопорушень вищенаведених у вироку. Підсудний просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що заподіяні його неправомірними діями потерпілому ОСОБА_10 матеріальні та моральні збитки відшкодував в повному обсязі, а потерпілому ОСОБА_8 частково в добровільному порядку, являється утриманцем однієї малолітньої дитини, згідно поданої до суду письмової заяви виявив бажання бути мобілізованим до ЗСУ для відбиття військової агресії окупантами. Окрім того, закладений до нього потерпілим ОСОБА_8 цивільний позов у зменшеному його розмірі, визнає в повному обсязі, зобов`язується його погасити в найкоротші терміни.

Потерпілий ОСОБА_10 подав до суду письмову заяву в яій ствердив, що йому дійсно повністю відшкодовано спричинену обвинуваченим шкоду в добровльному порядку, жодних претензій до останього не має. Просить суд кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 розглядати за його відсутності та не призначати йому суворе покарання.

Потерпілий ОСОБА_8 , в судовому засіданні ствердив, що обвинуваченим ОСОБА_5 дійсно частково відшкодовано спричинену його неправомірними діями шкоду у сумі 15000 грн. в добровльному порядку. Просить суд не призначати ОСОБА_5 суворе покарання.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину та закладений до нього цивільний позов визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальних актах, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ст. 128, ст. 296 ч. 1, ст. 296 ч . 2 КК України, так як він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з необережності заподіяв потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження. Крім того, підсудний ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинив грубе порушення громадського порядку, тобто хуліганство, що супроводжувалося особливою зухвалістю. Окрім того, підсудний ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинив групою осіб грубе порушення громадського порядку, тобто хуліганство, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішеньта застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, як і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

До обтяжуючих відповідальність підсудного обставин, суд відносить скоєння ним кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, заподіяні кримінальними правопорушеннями збитки потерпілому ОСОБА_8 відшкодував частково, а потерпілому ОСОБА_10 в повному обсязі в добровільному порядку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд приймає до уваги думку потерпілих щодо несуворості призначуваного підсудному покарання, а також враховує і те, що підсудний являється утриманцем малолітньої дитини; працюючи хоч і неофіційно, проте займається суспільно-корисною працею; раніше не судимий; по місцю утримання та проживання характеризується позитивно; на обліку в ОНД та ОПНЛ не перебуває.

Таким чином, беручи до уваги всі вищеперелічені обставини, дані про особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, що для виправлення, перевиховання ОСОБА_5 та попередження скоєння ним нових злочинів, його слід ізолювати від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі.

На переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідає також принципу співрозмірності конкретних злочинних діянь, вчинених ним, з покаранням призначеним останньому.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_5 слід залишити без змін у виді тримання під вартою,

Що стосується цивільного позову потерпілого-позивача ОСОБА_8 до обвинуваченого-відповідача ОСОБА_5 про відшкодування заподіяних кримінальними правопорушеннями матеріальних та моральних збитків, то суд вважає, що його слід задоволити частково, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Долученими до матеріалів провадження письмовими доказами, судом встановлено, що внаслідок неправомірної поведінки відповідача-підсудного ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_8 поніс матеріальні витрати на придбання медикаментів для власного лікування в сумі 29710 грн. Показами сторін судом встановлено, що ОСОБА_5 добровільно частково відшкодував ОСОБА_8 понесених ним 15000 грн. матеріальних витрат на лікування. Тому з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_8 слід достягнути 14710 грн. понесених останнім матеріальних витрат.

Вимогами ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій відовідач-підсудний спричинив потерпілому ОСОБА_8 і моральну (немайнову) шкоду, яка полягає в тому, що він переніс фізичну біль, психічне потрясіння, а також зазнав душевних страждань. Загалом таке психічне потрясіння та душевні страждання, як наслідок, негативно відбились на його самоповазі, здоров`ї, психіці, та призвели до вимушених змін його життєвих та виробничих стосунках. Однак беручи до уваги тяжкість, глибину та тривалість моральних страждань позивача, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що позов в зазначеній частині слід задоволити частково.

Питання про речові докази по даному кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 342 - 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 128, 296 ч. 1, 296 ч. 2 КК України та призначити йому покарання:

за ст. 128 КК України - у виді обмеження волі строком на один рік;

за ст. 296 ч. 1 КК України, у виді обмеження волі строком на один рік шість місяів;

за ст. 296 ч. 2 КК України, у виді позбавлення волі строком на один рік.

Згідно ст. 70 КК України, остаточно визначити покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, у виді одного року позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_5 залишити без змін - тримання під вартою, а строк відбуття покарання обчислювати з моменту фактичного затримання з 14.12.2022 р., зарахувавши при цьому термін його попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, виходячи з розрахунку, у відповідності до вимог ст. 72 ч. 5 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Речові докази по даному кримінальному провадженню : мобільний телефон марки «Huawei», в корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ2 НОМЕР_2 , у комплекті із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» (номер зв`язку НОМЕР_3 ) повернути за приналежністю власнику ОСОБА_5 .

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування заподіяних кримінальними правопорушеннями матеріальної та моральної шкоди задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_8 спричиненої кримінальними правопорушеннями 14710 грн. матеріальної шкоди на придбання медикаментів та 20000 грн. заподіяяних моральних збитків, а всього 34710 грн.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику, потерпілому та представнику потерпілого негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1