КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04.10.2022 задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , та накладено арешт на майно, тимчасово вилучене 26.09.2022 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобіля марки «Honda CR-V», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , а саме на: прозорий поліетиленовий пакет, в середині якого знаходиться речовина рослинного походження; прозорий поліетиленовий пакет, в середині якого знаходиться речовина рослинного походження; скляну банку з металевою кришкою в середині якої знаходиться кристалоподібна речовина, які поміщено в сейф-пакет № EXPO 194260; електронні ваги у кількості 2 штуки із нашаруванням речовини невідомого походження, поміщені в сейф-пакет № WAR0110975; мобільний телефон «Samsung» чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , із сім-картою з номером телефону: НОМЕР_4 , який поміщено в сейф-пакет № НОМЕР_5 ; предмет схожий на пістолет та 7 предметів схожих на набої до нього, які поміщено в сейф-пакет № WAR1328958; електронні ваги у кількості 2 штуки із нашаруванням невідомої речовини, поміщені в сейф-пакет № WAR1328957; речовину рослинного походження, поміщену в сейф-пакет № WAR1328932; два прозорі поліетиленові пакети із речовиною рослинного походження, поміщені в сейф-пакет № WAR1328933; _____________________________________________________________________________________

Справа № 761/20273/22 Слідчий суддя - ОСОБА_8

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4361/2022 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

електронні ваги із нашаруванням речовини невідомого походження, поміщенні в сейф-пакет № ЕХР0194223; предмет схожий на пістолет та 7 предметів схожих на набої до нього, поміщені в сейф-пакет № WAR1328934; предмет схожий на електронний носій інформації із написом «Відеореєстратор», білого кольору, поміщено в сейф-пакет № ЕХР0333771; три прозорі поліетиленові пакети та один поліетиленовий пакет чорного кольору, в яких знаходиться речовина рослинного походження, які поміщені в сейф-пакет № INZ4035503; грошові кошти номіналом 500 гривень у кількості 1 штука з номером: БВ1321855, грошові кошти номіналом 200 гривень у кількості 5 штук з наступними номерами: СБ9485894, ХА5262572, КБ8845375, П38446395, СИ7076300, які поміщені в сейф-пакет № WAR1328935; грошові кошти номіналом 100 гривень у кількості 89 штук з номерами: АЕ499208, УК9051054, УА8018790, АГ9709707, МБ8051304, КУ8742230, С33064078, 335794015, СЖ6905846, СГ0560989, УЙ9098101, АД5275679, УУ2479366, УЄ6208280, УХ4624809, УШ9557233, УТ8252556, УФ7958515, УД5987416, УТ9569535, СЕ3310216, СЖ5177528, СГ7936099, МД1276119, МЛ5385688, УТ1875618, УП3433053, УВ1931992, ЗА2805760, СБ7886925, УЦ3567850, УК0495501, УЙ9525842, УГ1842245, АА0020939, УЧ9299679, УЙ8967829, УУ2871814, УК9247152, УЙ3460785, УД0914611, АГ9293007, УФ4200573, УВ5693909, УЙ1584085, АЕ7737637, АБ6498834, АА8934419, УЧ7901301, АА0858493, УР3736341, УЛ3052729, АВ3118927, АГ3071966, УХ3353430, УЙ3496811, УГ8596861, УЖ8088525, УН2407549, УИ5007257, УС9843165, УИ5645466, УЖ4026453, УЦ6214409, КА0134061, СВ3001111, ГД8439627, МР3496444, КК2127071, КР4286579, ТА9514400, СЖ6565349, ТБ7185526, СЖ7840498, СЖ1110193, МА7184215, МЄ4622268, СИ3343493, ТА1531427, СД0079222, Е37616123, АГЗ100925, УШ6963874, УЕ2978180, УЙ6942702, АД5711552, АГ5658784, УУ4838734, УХ7301698; номіналом 50 гривень у кількості 21 штука з наступними номерами: Т36613952, ФВ6951700, Т39730193, ФЖ8944728, СС2516534, ТУ9501482, СН5507093, УЖ4638147, ТИ8494265, ЕК0534724, ПД8194418, ФИ8870223, ФВ1211116, УБ0794703, СТ3783331, УП1277145, ФВ5288178, СК6543762, ТГ1996605, СИ7651569, ТЕ0288262; номіналом 200 гривень у кількості 47 штук з наступними номерами: ТБ7077181, УЕ5709507, СД8537005, УН2466103, УМ9937203, УХ0347760, КМ9554482, 3E3780782, ВИ0494427, АК4441055, КД0885811, ТЕ0810437, ХЕ2252707, УТ8547761, ПИ9155566, ДА8392642, ГИ7837965, СМ0845784, ГЄ5471107, УИ6854856, СН3006429, ЕЦ6430311, ГД3030113, ГИ2128539, ХЖ7636452, ГЄ6092430, ЄБ1845334, В31131131, УК3476057, ХГ1280356, УП2249126, УВ6010463, ПВ2504466, ДЄ2354143, УП3833058, ЄЖ1952704, АЖ2628239, ВЄ5686133, МВ6715184, МБ4794833, ХЕ0297702, СГ6685710, УД9823924, ГЖ6020608, СИ9829438, ТГ2475107, ТЕ6482628; номіналом 500 гривень у кількості 9 штук з номерами: ЕД2336561, ХЕ2960417, ЛГ3656660, УЖ3754378, ВД4297503, ЕГ2319880, А37749665, ГА4299113, ЗД1091115; номіналом 2 гривні у кількості 2 штуки з номерами: Р34375125, М30287461, номіналом 20 гривень у кількості 6 штук з номерами: ЧДЗ136799, ЧГ0494098, ТИ2465669, ЕГЗ116799, СА4587709, ЕВ4720943; номіналом 10 гривень у кількості 3 штуки з номерами: ЮГ8909098, НГ5684293, ЮЕ8577010; номіналом 10 доларів США у кількості 2 штуки з наступними номерами: IF58708412A, JB30755009A; номіналом 2 долара США у кількості 4 штуки з номерами: В17714193А, В17714158А, В17714156А, В17714198А, які поміщені в сейф-пакет № WAR1328936; автомобіль марки «Honda CR-V», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, 2008 року випуску, номер кузову НОМЕР_6 , належний на праві власності ОСОБА_5 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, підозрюваний ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді у частині накладення арешту на автомобіль марки «Нonda CR-V», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого у цій частині.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку із неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Апелянт зазначав, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 21.09.2022 надавався дозвіл на проведення обшуку належного його автомобіля, однак обшук чи огляд його не проводився, а автомобіль взагалі не відчинявся.

На переконання апелянта, посилання слідчого судді на протоколи допитів свідків ОСОБА_9 від 05.08.2022 та ОСОБА_10 від 04.08.2022, які повідомили, що у свої протиправній діяльності ОСОБА_11 використовує, у тому числі автомобіль марки «Honda CR-V», є безпідставним, оскільки свідок ОСОБА_10 лише вказував на те, що ОСОБА_11 володіє та пересувається на спірному автомобілі, а свідок ОСОБА_9 припустила, що підозрюваний може використовувати даний автомобіль.

Крім того, даний автомобіль без фактичного обшуку, огляду та відкриття не може відповідати ознакам речового доказу.

Вилучений транспортний засіб не містить слідів злочину, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.

Апелянт вказував на те, що він готовий зберігати належний йому автомобіль у належному стані, при необхідності надати його для огляду слідчому, прокурору або суду в залежності від стадії кримінального провадження.

У повідомлені про підозру відсутні відомості про використання автомобіля марки «Honda CR-V» у протиправній діяльності, а також про те, що даний автомобіль може бути доказом у даному кримінальному провадженні.

Конфіскація майна є додатковим покаранням та не може бути призначена судом у випадку, коли особа звільняється від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, апелянт зазначав, що оскаржувана ухвала постановлена без його участі та участі його захисника, копію повного тексту ухвали слідчого судді на електронну пошту захисника ОСОБА_12 надіслано лише 17.10.2022, а тому апеляційна скарга подана у строк, встановлений п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України.

Прокурор та власник майна ОСОБА_5 у судове засідання повторно не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не подавали.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності прокурора та власника майна.

Дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки ухвала слідчого судді фактично оскаржена лише в частині накладення арешту на автомобіль марки «Honda CR-V», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, 2008 року випуску, номер кузову НОМЕР_6 ,то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, та лише щодо зазначеного транспортного засобу.

Ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на інше майно колегією суддів не перевіряється.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна розглянуто без повідомлення та у відсутності власника майна.

Згідно наявної у матеріалах справи довідки відповідальної особи Шевченківського районного суду міста Києва, копію повного тексту ухвали слідчого судді на електронну пошту захисника ОСОБА_12 надіслано 17.10.2022, тоді як апеляційну скаргу подано 24.10.2022 (понеділок), тобто в строк, встановлений п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000575, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.08.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно даних клопотання, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що до СУ ГУНП в м. Києві надійшли матеріали УКР ГУНП у м. Києві, які містять інформацію про систематичне вчинення ОСОБА_5 , за попередньою змовою із групою осіб, незаконного придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс, а також незаконного збуту ОСОБА_5 особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс за місцем проживання та у місцях масового перебування громадян на території м. Києва.

У ході виконання доручення слідчого працівниками УКР ГУНП у м. Києві встановлено особу причетну до незаконного придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс, а також незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс, а саме: ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , використовує у злочинній діяльності належний йому автомобіль марки «HONDA CR- V», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно долучених до клопотання матеріалів, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.09.2022 надано дозвіл на проведення обшуку в належному ОСОБА_5 автомобілі «Honda CR-V», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_6 , а також за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме у будівлях та прибудинковій території, що розташовані на земельній ділянці АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_13 , з метою виявлення та вилучення наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, речей та документів, що містять відомості про вчинення ОСОБА_5 незаконного придбання, зберігання, перевезення та пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів з метою збуту.

Як убачається з даних протоколів обшуків від 26.09.2022, цього ж дня проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , в ході якого вилучено речі, предмети та грошові кошти, та під час обшуку автомобіля «Honda CR-V», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_6 , вилучено вказаний транспортний засіб.

Постановою слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 від 27 вересня 2022 року, вилучене майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

28.09.2022 слідчий СУ ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , в якому просив накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 26.09.2022 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобіля марки «Honda CR-V», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04.10.2022 задоволено клопотання слідчого, та накладено арешт на майно, тимчасово вилучене 26.09.2022 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобіля марки «Honda CR-V», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , а саме на предмети, речі та грошові кошти, у тому числі автомобіль марки «Honda CR-V», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, 2008 року випуску, номер кузову НОМЕР_6 , належний на праві власності ОСОБА_5 .

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання слідчого про накладення арешту на вилучений транспортний засіб, з тих підстав, що він у встановленому законом порядку визнаний речовим доказом у межах кримінального провадження, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на автомобіль ОСОБА_5 , оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що воно можуть бути відчужене, пошкоджене, зіпсоване.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вилучене майно, врахувавши і наслідки вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах членів родини ОСОБА_5 та інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що вилучений автомобіль не відповідає критеріям речових доказів, є безпідставними, оскільки встановлені слідчим фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучений транспортний засіб міг зберегти на собі сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

З урахуванням наведеного, посилання апелянта на неналежність та недопустимість долучених до клопотання доказів, зокрема протоколів допитів свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є передчасними, оскільки дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Посилання апелянта на те, що у повідомлені про підозру відсутні відомості про використання автомобіля марки «Honda CR-V» у протиправній діяльності, не спростовують правильність висновків слідчого судді про необхідність арешту вказаного транспортного засобу з метою його збереження, та не є підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого.

З огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3