Справа № 314/5440/21
Провадження № 1-кп/314/171/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.10.2022 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження №0000555 від 09 жовтня 2021 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новогупалівка, Вільнянського району Запорізької області, громадянки України, яка має середню освіту, офіційно не працевлаштованої, не заміжньої, на утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей не має, яка зареєстрована та мешкає за адресом: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей не має, який зареєстрований та мешкає за адресом: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

які обвинувачуються у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
08 жовтня 2021 року, о 12 год. 00 хв., ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, діючи за попередньою змовою між собою, знаходячись поблизу частково огородженої території домоволодіння, розташованої за адресом: АДРЕСА_2 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за пропозицією ОСОБА_4 на яку ОСОБА_3 погодилась, скоїти крадіжку металевих виробів з території вищевказаного домоволодіння, шляхом вільного доступу, зі сторони огороду, пройшли до заднього подвір`я, де за допомогою м`язової сили рук, з господарської споруди - сарай, за попередньою змовою між собою, здійснили крадіжку металевої черепиці, загальною вагою 200 кг, вартість якої складає 6 грн.60 коп. за 1 кг. металу, загальною вартістю 1320 грн. 00 коп. (згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4792 від 30.11.2021), яка належить ОСОБА_6 .

В подальшому, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою між собою, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на те законних підстав, вищевказану металеву черепицю склали до пропіленових мішків білого кольору, які раніше принесли з собою, та попрямували на вихід з місця скоєння злочину, тим самим розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 1320 грн.00 коп.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винну у скоєному кримінальному правопорушенні визнала в повному обсязі, подію та обставини встановлені під час досудового розслідування беззаперечно визнала, реалізуючи право передбачене ст.63 Конституції України від дачі показань відмовилась.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винну у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, подію та обставини встановлені під час досудового розслідування беззаперечно визнав, реалізуючи право передбачене ст.63 Конституції України від дачі показань відмовився.

Оскільки обвинувачені в судовому засіданні беззастережно визнали свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні в повному обсязі, ніхто з учасників процесу не оспорював встановлені досудовим розслідуванням фактичні обставини та докази у цьому кримінальному провадженні, суд, керуючись ч.3 ст.349 КПК України, обмежив дослідження доказів, дослідженням заяви особи, яка видала викрадене майно потерпілої, висновком експерта та матеріалами, які характеризують обвинувачених. Судом роз`яснено наслідки визнання обставин, які ніким не оспорюються, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Проаналізувавши в сукупності вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 повністю доведена в судовому засіданні, та кваліфікує її дії за ч.2 ст. 185 КК України, як «таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб».

Проаналізувавши в сукупності вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 повністю доведена в судовому засіданні, та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 185 КК України, як «таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб».

Прокурор в судовому засіданні просив призначити покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки із застосуванням ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк 2 роки, відносно кожного з обвинувачених.

Обвинувачені в судовому засіданні щиро розкаялись, просили суд суворо не карати.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка є особою раніше не судимою, психічними захворюваннями не страждає, на обліку в наркодиспансері не перебуває, не заміжня, офіційно не працевлаштована, за місцем проживання характеризується позитивно.

Відповідно до ст.66 КК України в якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Реалізуючи дискреційні повноваження, приймаючи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням особи ОСОБА_3 , суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченій покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

З досліджених матеріалів вбачається, що особа ОСОБА_3 не є особливо небезпечною для суспільства, її виправлення можливо досягти без застосування реального відбування покарання, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про звільнення останньої від відбування покарання в порядку ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк 1 рік з покладенням на засуджену обов`язків:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На переконання суду зазначене покарання в повному обсязі буде відповідати меті визначеній ч.2 ст.50 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є особою раніше не судимою в силу ст.89 КК України, психічними захворюваннями не страждає, на обліку в наркодиспансері не перебуває, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, за місцем проживання характеризується позитивно.

Відповідно до ст.66 КК України в якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Реалізуючи дискреційні повноваження, приймаючи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням особи ОСОБА_4 , суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 (3 роки позбавлення волі) більше ніж ОСОБА_3 (2 роки позбавлення волі), суд враховує обставину того, що пропозиція скоїти крадіжку виходила з боку ОСОБА_4 , а отже міра кримінальної відповідальності повинна бути більшої порівняно з мірою кримінальної відповідальності особи, яка погодилася на таку пропозицію (активна та пасивна форма ініціативи вчинення кримінального правопорушення).

З досліджених матеріалів вбачається, що особа ОСОБА_4 не є особливо небезпечною для суспільства, його виправлення можливо досягти без застосування реального відбування покарання, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про звільнення останнього від відбування покарання в порядку ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк 1 рік з покладенням на засудженого обов`язків:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На переконання суду зазначене покарання в повному обсязі буде відповідати меті визначеній ч.2 ст.50 КК України.

Цивільний позов потерпілою до суду не подавався.

Витрати на проведення експертиз відсутні.

Питання відносно речових доказів суд вирішує в порядку визначеному ст.100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинувачених не обирався, клопотань прокурора про обрання запобіжного заходу до суду не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 на період встановленого іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 на період встановленого іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ металева черепиця, загальною вагою 200 кг., передана на зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченим, потерпілому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_7

27.10.2022