Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4886/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.5 ст.72 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 05 жовтня 2022 року, якою частково задоволено заяву засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,-

встановила:

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 05 жовтня 2022 року було частково задоволено заяву засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання та зараховано йому строк попереднього ув`язнення з 22.06.2017 р. по 17.07.2018 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком Київського районного суду м. Харкова від 23.10.2017 року.

Суд дійшов висновку, що оскільки під час розгляду справи Дарницьким районним судом м. Києва ( вирок від 21.07.2020 року) ОСОБА_8 не обирався запобіжний захід, відсутні підстави для зарахування в строк покарання, як строку попереднього ув`язнення періоду з 25.11.2018 року по 05.07.2021 року, окрім того зазначений термін не підлягає перерахунку відповідно до вимог ст. 72 КК України в редакції Закону № 838 - VIII від 26.11.2015 року, оскільки вже діяла редакція ЗУ № 2046- VIII від 18.05.2017 р.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати в частині відмови в задоволенні заяви та зарахувати йому в строк покарання строк перебування в Київському слідчому ізоляторі, зазначений в довідці долученої до матеріалів справи з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі, відповідно ч. 5 ст. 72 КК України.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 був засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 23.10.2017 року за ч. 2 ст. 189, ч.1 ст. 115. ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15, п.13 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 70 КК України на 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі.

Початок строку покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту його затримання, тобто 11.12.2015 року.

Зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з часу затримання з 11.12.2015 р. до 21.06.2017 року включно, з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі у відповідності до положень ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону із змінами внесеними згідно із Законом від 26.11.2015 року №838-VIII), який діяв до 21.06.2017 року.

17.07.2018 року ухвалою апеляційного суду Харківської області провадження за скаргою прокурора закрито.

Суд першої інстанції врахував строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 22.06.2017 року по 17.07.2018 року за вироком Київського районного суду м. Харкова від 23.10.2017 року, з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі, що узгоджується з положеннями ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ч. 4 ст. 532 КПК України.

21.07.2020 року вироком Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_8 був засуджений за ч.1 ст. 358 , ч.3 ст.358, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 70 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі. Відповідно до положень ч.5 ст. 74 КК України звільнено від покарання на підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05.07.2021 року вирок суду залишено без змін.

На підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва засудженого ОСОБА_8 було етаповано з ДУ « Житомирська УВП №8» до ДУ « «Київський слідчий ізолятор» де він утримувався з 25.11.2018 р по 25.08.2021 р.

Що стосується доводів апеляційної скарги, про необхідність зарахування ОСОБА_8 , в строк відбуття покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 23.10.2017 року перебування в слідчому ізоляторі у іншому кримінальному провадженні де він був звільнений від покарання з нереабілітуючої підстави (закінчення строків давності) то зазначені доводи на переконання колегії суддів задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону №838-VIII, який підлягає застосуванню, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі здійснюється в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення та провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

В розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Враховуючи, що період з 25.11.2018 р. по 25.08.2021 р. не є попереднім ув`язненням, вирок Київського районного суду м. Харкова від 23.10.2017 року щодо ОСОБА_8 набрав законної сили 17.07.2018 року і він відбував призначене покарання у виді позбавлення волі, підстав для зарахування в строк відбуття покарання вказаного періоду колегія суддів не вбачає.

Крім того, апеляційний суд зважає і на те, що питання, яке порушує засуджений у своїй апеляційній скарзі були предметом перевірки у судах першої та апеляційної інстанції і Київський апеляційний суд за результатами розгляду його апеляційної скарги на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 21.07.2020 р. чітко та зрозуміло вказав про відсутність правових підстав для застосування положень ч.5 ст. 72 КК України, в редакції Закону №838-VIII, а тому Житомирський апеляційний суд, який є судом такого ж рівня не вправі перевіряти законність прийнятого іншим апеляційними судом рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не має.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 05 жовтня 2022 року, якою частково задоволено його заяву про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: