Справа № 466/8693/21
Провадження № 1-кп/466/205/23
В И Р О К

іменем України

22 березня 2023 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

склад учасників справи:

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000114 від 09.03.2021 року та обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000086 від 23.01.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, із вищою освітою, непрацюючого, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимий, востаннє 25.05.2021 Галицьким районним судом м. Львова за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі, а також відносно якого 09.11.2020 до Личаківського районного суду м. Львова скеровано обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, 02.06.2021 до Галицького районного суду м. Львова скеровано обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, 30.04.2021 до Галицького районного суду м. Львова скеровано обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, 26.05.2021 до Галицького районного суду м. Львова скеровано обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 кк України, 28.05.2021 до Галицького районного суду м. Львова скеровано обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, 25.04.2021 до Шевченківського районного суду м. Львова скеровано обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України, належних висновків не зробив та повторно вчинив кримінальні правопорушення проти власності.

Так, ОСОБА_4 , 08.03.2021, приблизно о 14 год. 20 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у інше приміщення, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, діючи повторно, шляхом підбору ключа, проник в офісне приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав ноутбук марки «Apple Macbooc Pro 213», 15 дюймів, серійний номер COM51Q7FD56, вартістю 20000 грн., який належав ОСОБА_5 . після чого покинув місце скосиня злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому майнової шкоди на загальну суму 20000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у інше приміщення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім цього. ОСОБА_4 , 10.03.2021, приблизно о 14 год. 30 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, діючи повторно, шляхом підбору ключа, проник в приміщення квартири АДРЕСА_3 , звідки таемно викрав золоті сережки із каменем «фіаніт», вартістю 2000 грн., золоті сережки з кільцем у формі ромба, вартістю 5000 грн., золотий ланцюжок, вартістю 2500 грн., золота підвіска в формі серця, вартістю 3000 грн., золота підвіска Божої матері, вартістю 2000 грн., грошові кошти в розмірі 2800 грн. та ноутбук марки «Samsung» «NP-R58», вартістю 3 000, які належали ОСОБА_6 , після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій майнової шкоди на загальну суму 20300 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням y житло, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , 12.03.2021, приблизно о 05 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, діючи повторно, шляхом віджиму вхідних дверей, проник в приміщення будинку АДРЕСА_4 звідки таємно викрав телевізор марки «Pioner» 50 дюймів, вартістю 7000 грн., який належить ОСОБА_7 , після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 7000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням y житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , 14.04.2021, приблизно о 05:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у сховище, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, діючи повторно, шляхом розбиття вікна, проник в гараже приміщення за адресою: АДРЕСА_5 , звідки таемно викрав бензопилу марки «Stihl MS170/180». вартістю 3500 грн., болгарку марки «Milwaukee AGV 15-125 ХЕ», вартістю 4500 грн., перфоратор марки «Makita», вартістю 3000 грн., дриль марки «DeWALT», вартістю 2000 грн., шуруповерт марки «Makita», вартістю 1500 грн., які належать ОСОБА_8 , після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 11800 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням y сховище, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , 26.05.2021, приблизно о 15 год. 30 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, діючи повторно, шляхом підбору ключа, проник у приміщення квартири АДРЕСА_6 , звідки таємно викрав ноутбук марки «ASUS X541N». S/N: H5N0GR01A717194, вартістю 12000 грн. та портативну бездротову Bluetooth-колонку марки «Hopestar- H24», вартістю 1000 грн. які належать ОСОБА_9 , після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 13000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , 11.06.2021, приблизно о 23:00 год. маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у сховище, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, діючи повторно, шляхом розбиття заднього лівого скла, проник у салон автомобіля марки «Мазда СХ-5» номерний знак НОМЕР_1 , що був припаркованим по вул. Плугова, поблизу будинку № 4а у м. Львові, звідки таємно викрав автомобільний відео реєстратор невстановленої марки, вартістю 1000 грн. який належить ОСОБА_10 , після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 1000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у сховище, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , 17.06.2021, приблизно о 05:00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у сховище, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, діючи повторно, шляхом пошкодження форточки у дверці, проник у салон автомобіля марки «ВАЗ 21011» номерний знак НОМЕР_2 , що був припаркованим по вул. Грінченка, поблизу будинку № 19 у м. Львові, звідки таємно викрав автомобільну акумуляторну батарею невстановленої марки, вартістю 1700 грн., набір ключів із 108 елементів, вартістю 1100 грн., та два набори ключів по 25 елементів, кожний, вартістю по 1000 грн., кожен, які належать ОСОБА_11 , після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 4800 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у сховище, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Так, ОСОБА_4 , 23.01.2021, приблизно о 10 год. 00 хв., маючи умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку) поєднаного з проникненням у інше приміщення, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, діючи повторно, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом розбиття заднього правого скла, проник у автомобіль марки «Форд» д.н.з. НОМЕР_3 , що знаходився у момент крадіжки за адресою: м.Львів, вул. Купальська, 30А, звідки таємно викрав грошові кошти у сумі 1000 гривень, банківську карту «Приват Банк», банківську картку «Кредіт Агріколь», медичну документацію видану на імя ОСОБА_12 , спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальних збитків на загальну суму 1000 грн. 00 коп. без пдв.

Таким чином, ОСОБА_14 обвинувачується у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням в інше приміщення. вчиненому повторно, тобто у вчинени кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно о 10 год. 00 хв., маючи умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням у інше приміщення, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, діючи повторно, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом підбору ключа, проник у квартиру АДРЕСА_7 , звідки таемно викрав Ноутбук марки «Леново 320 чорного кольору, серійний номер не встановлений, вартістю 3700 грн. 00 коп. без ПДВ, гаманець вартістю 100 грн. 00 коп. без ПДВ, в якому знаходилися дві банківські картки «Приват Банк» та одна карта «Укрсидбанк», грошові кошти у сумі 300 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_15 матеріальних збитків на загальну суму 4100 грн. 00 коп. без ПДВ.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням в інше приміщення, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , приблизно о 10 год. 15 хв., маючи умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням у інше приміщення, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, діючи повторно, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом ривка, проник у автомобіль марки «Volksvagen» LT, що знаходився за адресою м.Львів, вул. Мазепи, 11 Г., звідки з сидінь автомобіля, таємно викрав мобільний телефон марки «ОРРО» А91 синьо-перламутрового кольору, вартістю 3200 грн. 00 коп. без ПДВ, з сім картою мобільного оператора

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням в інше приміщення, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що в судовому засіданні вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України доведена повністю.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.

Обставини, які відповідно до вимог ст.66 КК України пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання - відсутні.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень зач. 3 ст. 185 КК України, вірно кваліфіковано.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, згідно довідки на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог ст. 50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи , - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Враховуючи викладене, обставини вчинених кримінальних правопорушень, обставин, які пом`якшують та які обтяжують покарання, а також особу обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

Даними кримінальними правопорушеннями заподіяно матеріальну шкоду: ОСОБА_5 , на загальну суму 20000 грн.; ОСОБА_6 , на загальну суму 20300 грн.; ОСОБА_7 , на загальну суму 7000 грн.; ОСОБА_8 , на загальну суму 11800 грн.; ОСОБА_9 , на загальну суму 13000 грн.; ОСОБА_10 , на загальну суму 1000 грн.; ОСОБА_11 на загальну суму 4800 грн.; ОСОБА_12 , на загальну суму 1000 грн.; ОСОБА_15 , на загальну суму 4100 грн. 00 коп.; ОСОБА_16 , на загальну суму 4800 грн. 00 коп.

Таким чином суд вважає, що покарання обвинуваченому необхідно обрати в межах санкції статтей за якими він обвинувачується.

Цивільний позов - не заявлено.

Витрати на залучення експерта - відсутні.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000114 від 09.03.2021 року не обирався.

Запобіжний захід обвинуваченому у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000086 від 23.01.2021 року не обирався.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 349, 366-368, 374, 376, 395 КПК України, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - у виді 3 /трьох/ років 6 /шість/місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, з урахуванням вироку Личаківського районного суду міста Львова від 18.11.2020 року, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначити покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України - у виді 3 /трьох/ років 7 /семи/ місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України, частково зарахувати відбуте покарання за вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.05.2022 року, остаточно призначити покарання у вигляді 4 /чотири/ роки 6 /шість/ місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з 24.06.2021 року.

Речові докази по справі згідно постанов про визнання речовим доказом від 18.05.2021 року - 4 сліди ПЛС, 18.05.2021 року - змиви з рук, 24.01.2021 року - 5 ПЛС пальців рук, 24.01.2021 року - один змив, 24.01.2021 року - один мікрооб?єкт, 24.01.2021 року - фрагмент скла спец пакет №7158749, 24.01.2021 року - мікрооб?єкт в спец пакеті №7158748, 24.01.2021 року - змив в паперовому конверті, які згідно квитанції знаходяться у ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Відповідно до статті 376 КПК України роз`яснюється обвинуваченому, захиснику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України

- http://sh.lv.court.gov.ua/sud1328/.

Суддя ОСОБА_1