УХВАЛА

Справа № 495/6151/21

Номер провадження 1-кп/495/479/2022

03 листопада 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000575 від 30.05.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5

обвинувачені ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України

Прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

1. - Виклад обставин, зазначених у клопотанні.
В своєму клопотанні прокурор вказав, що обвинувачені 30.05.2021 у денний час доби, більш точну годину в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стало достовірно відомо, про те що за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання потерпілих ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , зберігають грошові кошти. Після чого, обвинувачені ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , з метою заволодіння майном вище вказаних осіб шляхом розбою, вступили в злочину змову, діючи в єдиній групі з єдиним умислом, прослідували до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Далі, 30.05.2021 приблизно о 15 годині, більш точну годину в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи в єдиній групі осіб, через паркан проникли на територію двору будинку АДРЕСА_1 , де шляхом зламу вхідних дверей проникли до приміщення вище вказаного будинку. Потрапивши до кімнати потерпілих, і несподівано для останніх, з метою протиправного заволодіння їх майном, застосували насильницькі дії, які є небезпечні для життя та здоров`я потерпілих, а саме почали наносити удари в область голови потерпілого ОСОБА_7 , спричинивши ушкодження, а саме закриту черепно-мозкову травму, перелом носу, струс головного мозку, крововиливи правої предорбіти ока, множинні рани голови та нанесли удари в область голови потерпілої ОСОБА_8 .

Далі обвинувачений ОСОБА_3 , розуміючи, що він разом з обвинуваченим ОСОБА_4 , придушили волю ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 до опору прослідував до іншої кімнати, де відкрито викрав майно останніх, а саме: мобільний телефон «max com» моделі ММ135, вартістю 94,50 грн; сім картку «Київстар» вартістю 50 грн; флеш картку «Кingston» об`ємом 16 Gb вартістю 50 грн; мобільний телефон «Ergo» моделі F181 Step, вартістю 74,25 грн; сім картку «Київстар», вартістю 50 грн.

Після чого обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , разом з викраденим майно з місця скоєння злочину зникли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим завдали збиток потерпілим ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , на загальну суму 308,25 гривень.

Вина обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на думку прокурора повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: результатами огляду місця події, показаннями потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , показами свідків, іншими матеріалами кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, а саме відкрите заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, яке відповідно до ч.3 ст.187 КК України карається позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , може залишити межи території України з метою уникнення кримінальної відповідальності, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у скоєні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а саме відкрите заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, яке карається позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, а також те, що ОСОБА_3 , перебуває у середньому віці, має задовільний стан здоров`я, раніше судимий за вчинення злочинів передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.307, ч.2 ст.317 КК України, не має нерухомого та рухомого майна на території міста та району, а також той факт, що жоден з більш м`яких заходів не зможе запобігти вище вказаним ризикам прокурор просив клопотання задовольнити та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в Ізмаїльській установі виконання покарань № 22 УДДУВП в Одеській області, без внесення застави.

2 - Доводи сторін.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання та застосувати більш м`який вид запобіжного заходу цілодобовий домашній арешт.

3 - Мотивація суду.
Білгород-Дністровським міськрайонним судом у відкритому судовому засіданні розглядається клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_10 у кримінальному провадженні за №0000575 від 30 травня 2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити,скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинувачених.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

За змістом ч.1 ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Метою обрання запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч.2 ст.177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві нема чіткого визначення обґрунтованої підозри, суд звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.2 ст.8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

.

Метою обрання запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Стосовно продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 суд приходить до наступного:

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

3.1 - Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує прокурор.
Суддя оцінює наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Сторона обвинувачення зазначає, що існують підстави вважати, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків, та потерпілих;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Прокурором зазначено, що наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовує необхідність застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 з метою запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, спробам незаконного впливу на осіб, котрі допитані у кримінальному провадженні в якості потерпілих та свідків, а їх показання мають суттєве значення як доказ, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Як зазначено ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Зазначене свідчить про те, що існує ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

Як зазначено в абзаці 36 Рішення ЄСПЛ по Справі «Москаленко проти України»

(Заява № 37466/04) від 20.05.2010 суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи можуть виправдано вважати, що такий ризик існує.

Звертаючись із вказаним клопотанням, прокурор в обґрунтування продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 , що є ризик того, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, як мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, оцінивши тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_3 та ймовірного покарання та конкретні обставини кримінального правопорушення, враховуючи наявні та встановлені судом ризики, що оцінені в сукупності із даними про особу обвинуваченого, страждає тяжким хронічним захворюваннями, внаслідок якого його тримання під вартою становить загрозу для його життя, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та унеможливить ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, суд враховує те ,що обвинувачений ОСОБА_3 тривалий час, а саме понад 1 рік тримається під вартою , є інвалідом 2 групи його стан здоров*я та те,що потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та свідок в судовому засіданні надали свої пояснення, потерпілі не наполягають на строгій мірі покарання стосовно обвинувачених,сторона обвинувачення надала суду письмові докази по справі,які долучені до матеріалів кримінального провадження,в зв*язку з чим суд вважає що передбачені ст. ст. 177,178 КПК України ризики, а саме : спроби з боку обвинувачених незаконного впливу на осіб, котрі допитані у кримінальному провадженні в якості потерпілих та свідків, та їх показання мають суттєве значення як доказ, та спроби знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення на час розгляду клопотання перестали існувати.

Суд вважає, що з урахуванням кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , обставин його вчинення, належний контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_3 та дієве запобігання встановленим в провадженні ризикам неможливе шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, пов`язаного з триманням під цілодобовим домашнім арештом.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні зобов`язання:

- прибувати за кожною вимогою до суду,

- не відлучатися із населеного пункту, де він проживає м. Білгород-Дністровський без дозволу суду

- утримуватися від спіілкуванняя із потерпілим та свідками,

- здати на зберігання в Білгород-Дністровський РВ ГУНП в місті Білгород-Дністровський Одеська область свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи,що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну,

- носити електронний засіб контролю.

3.2 - Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Обґрунтовуючи необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 слід зазначити, що обрання більш м`якої міри запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки не є доцільним, оскільки, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, може призвести до вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є недоцільною, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого злочину, може призвести до вчинення обвинуваченим інших більш тяжких кримінальних правопорушень, а також не виключить можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, що може вплинути їх показання в ході досудового розслідування.

Суд вважає, що під час розгляду клопотання прокурором не доведені ризики того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, не доведена необхідність обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не наведені достатні докази щодо існування можливості переховування обвинуваченого від суду, а отже такі ризики не є «достатніми» та «відповідними».

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з забороною залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 2 місяці , тобто до 3 січня 2023 р. включно.

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні зобов`язання

- прибувати за кожною вимогою до суду,

- не відлучатися із населеного пункту,де він проживає та місця проживання за адресою : АДРЕСА_2 без дозволу суду,

- утримуватися від спілкуванняя із потерпілим та свідками,

- здати на зберігання в Білгород-Дністровський РВ ГУНП в місті Білгород-Дністровський свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну,

-носити електронний засіб контролю.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого - Білгород-Дністровський РВ ГУНП в місті Білгород-Дністровський.

Строк дії ухвали припиняє свою дію 04 січня 2023 року.

Звільнити ОСОБА_3 з-під варти з зала суду негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Суддя ОСОБА_1