Справа № 638/2926/22
Провадження № 1-кп/638/1086/22

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2022 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000139 від 22.01.2022 у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в смт Кулиничі, Харківського району, Харківської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, військовозобов`язаного, не одруженого, не працюючого, не судимого в силу ст. 89 КК України, який зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч. 2 - 115 ч. 1 КК України,

за участю :

прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

підсудного ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_4 22 січня 2022 року близько 07 години 30 хвилин, маючи злочинний умисел направлений на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_10 прибув за місцем мешкання останнього - до домоволодіння АДРЕСА_2 , де відігнувши металеву частину огорожі, яка розташована довкола вказаного приватного домоволодіння та пройшовши на територію домоволодіння, наявним у нього молотком, розбив віконне скло, через отвір якого проник всередину будинку, в якому на той час перебував потерпілий ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 підсудний ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, а саме настання смерті ОСОБА_11 та бажаючи її настання, діючи умисно, озброївшись наявним у нього молотком, заздалегідь ним заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень, умисно, з метою протиправного заподіяння смерті, зненацька здійснив напад на потерпілого ОСОБА_11 , під час якого прицільно наніс ОСОБА_11 один удар в область голови, тобто в життєво важливий орган, в результаті якого останній впав на ліжко, тим самим втративши здатність чинити опір злочинним діям підсудного ОСОБА_4 .

Після чого, підсудний ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні, умисні дії, з метою досягнення злочинного результату, а саме смерті потерпілого ОСОБА_10 , наніс останньому множинні удари молотком в область голови, обличчя, тулубу, кінцівок, тобто по життєво важливим органам, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_10 наступні тілесні ушкодження, а саме : поєднану закриту черепно-мозкову травму у формі забою головного мозку з формуванням субдурального крововиливу на рівні обох гемісфер, з наявністю множинних забитих ран у лобній та тім`яній ділянках, підшкірної гематоми (синця) у тім`яній ділянці та закриту щелепно-лицьову травму у вигляді перелому лівого суглобового відростку нижньої щелепи з наявністю розлитої гематоми (синця) лівої половини обличчя, закриту травму лівої кисті у вигляді уламкового перелому 5-ої п`ясної кістки зі зміщенням уламків, травму правої кисті у вигляді вивиху середньої фаланги 4 пальця, які спричинили за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 день), і за цією ознакою відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості (згідно до п.п. 2.2.1 «а», «б», «в», 2.2.2 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995); забиті рани на зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині, у ділянці проекції нижнього полюсу правого надколінку, у ділянці проекції лівого колінного суглобу по зовнішній поверхні, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалість якого перевищує 6-ть днів, але не перевищує 3-х тижнів (21 день) (згідно до п.п. 2.3.1 «а», 2.3.3 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995).

Однак суспільно - небезпечні наслідки протиправних дій підсудного ОСОБА_4 , який виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, у вигляді смерті ОСОБА_10 не настали, так як ОСОБА_4 свій злочинний умисел довести до кінця не зміг з причин, які не залежали від його волі, у зв`язку з тим, що потерпілому ОСОБА_12 вдалося вибігти з будинку, звернутися за допомогою до громадян, якими була викликана карета швидкої медичної допомоги, працівники якої доставили ОСОБА_11 до медичного закладу, де йому була надана кваліфікована медична допомога.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину передбаченого ст.ст. 15 ч. 2 - 115 ч. 1 КК України не визнав, при цьому показав, що з потерпілим ОСОБА_11 він раніше мешкав в одному будинку АДРЕСА_2 , який належить останньому на праві приватної власності та частину якого він з 2020 року орендував та де знаходилось належне йому майно. В лютому 2021 року потерпілий відмовив йому в подальшому мешканні в будинку та в подальшому на протязі року відмовлявся повернути належне йому майно, у зв`язку з чим між ними виникли неприязні стосунки. 22.01.2022 близько 7 години ранку він з метою забрати належне йому майно, прийшов до домоволодіння потерпілого, шляхом зсуву частини паркану, він через отвір проник на подвір`я та через раніше розбите ним вікно проник до приміщення будинку з метою відшукати своє майно. В цей час на нього накинувся ОСОБА_11 , який на той час перебував у будинку та між ними виникла сварка, під час якої потерпілий почав його бити руками по тулубу та обличчю. Захищаючись він також почав наносити потерпілому удари руками по голові та тулубу. Всі ці події відбувалися на протязі 15-20 хвилин, після чого він пішов до кухні, а потерпілий скориставшись цим, виплигнув з вікна на вулицю та побіг до сусіднього будинку. Він потерпілого не переслідував та покинув приміщення будинку та взагалі виїхав за межі м. Харкова. Будь якими предметами, зокрема молотком, він ударів потерпілому не наносив та його до будинку не приносив, умислу на вчинення умисного вбивства останнього не мав. В тому обсязі, як зазначено в матеріалах кримінального провадження, він потерпілому тілесних ушкоджень не завдавав. Під час сварки інших осіб в будинку не було. До початку конфлікту у потерпілого будь - яких тілесних ушкоджень не було, у нього від дій потерпілого також не було тілесних ушкоджень. До зазначених подій він очно с потерпілим не спілкувався на протязі близько року. Він розумів, що незаконно проник до будинку потерпілого. Потерпілий дає неправдиві показання у зв`язку з неприязне ними стосунками. Які надавав показання під час проведення з ним слідчих дій він не пам`ятає. Під час досудового розслідування йому роз`яснювались його права та обов`язки, було забезпечено право на захист, слідчі дії провадились за участю захисника. При час проведення слідчого експерименту він надавав неправдиві пояснення, так як його навчили співробітники поліції, які саме не знає, однак про вказані обставини він своєму захиснику та прокурору не заявляв, чому - пояснити не може.

Незважаючи на не визнання підсудним ОСОБА_4 своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена доказами і ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 показав, що він є власником будинку АДРЕСА_2 , який належить йому на праві приватної власності та частину з 2020 року орендував підсудний ОСОБА_4 у колишнього власника будинку. На той час між ними були нормальні взаємовідносини. В грудні 2020 року, коли він став одноособовим власником будинку, він запропонував ОСОБА_4 звільнити будинок, однак останній відмовився, у зв`язку з чим між ними виникали конфлікти. В березні 2021 року ОСОБА_4 виїхав з будинку, згодом останній забрав майже все належне йому майно, решту майна він виніс в гараж. Він змінив замки на дверях будинку та з того часу ОСОБА_4 доступу до будинку не мав. У зв`язку з тим, що він відмовив ОСОБА_4 в подальшому мешканні в будинку, останній неодноразово, в період серпня-вересня 2021 року, в телефонних розмовах погрожував вчинити його вбивство. Вказані погрози ним сприймались як реально здійсненими, а тому він побоювався за своє життя. 22.01.2022 він перебував у своєму будинку та близько 8 години ранку прокинувся, так як почув звук розбитого скла вікна будинку. Коли він вийшов з кімнати, то побачив, що в будинку знаходиться ОСОБА_4 , який в правої руці тримає молоток та поводиться агресивно. ОСОБА_4 почав висловлювати йому претензії з приводу будинку та майна, а потім молотком наніс сильний удар в лоб, від якого він впав на ліжко. Після чого ОСОБА_4 продовжив наносити йому сильні множинні удари молотком по голові, кінцівкам, тулубу. Зокрема близько 5-6 ударів в область голові та близько 4 ударів по кистям рук, якими він затуляв голову, близько 5-6 ударів по нижнім кінцівкам, один удар в область грудей, розпилив рідину з балончика в обличчя. Під час нанесення ударів ОСОБА_4 зазначав, що хоче жити в його будинку, а тому для досягнення зазначеної мети, має намір його вбити. Зазначену погрозу він сприймав як реальну, а тому побоювався за своє життя, та скориставшись тим, що ОСОБА_4 відволікся, так як намагався щось дістати з свого рюкзака, він виплигнув на вулицю з вікна будинку та побіг до сусідів по допомогу, де й втратив свідомість. З приводу отриманих тілесних ушкоджень він перебував у лікарні на стаціонарному лікування. Він ударів ОСОБА_4 не наносив, так як лише захищався від нападу останнього. Всі події відбувалися на протязі 15-20 хвилин, інших осіб при цьому не було. Він боявся ОСОБА_4 , так як той краще нього фізично розвинений, поведінка його була агресивною. Вважає, що ОСОБА_4 його не вбив лише тому, що йому вдалося втекти. Просить суд визначити покарання ОСОБА_4 на розсуд суду.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що потерпілий ОСОБА_11 та підсудний ОСОБА_4 йому відомі, так як мешкали в належному йому будинку АДРЕСА_2 , який він згодом продав потерпілому. Попервах між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 були нормальні взаємовідносини, однак згодом погіршились у зв`язку з фінансовими питаннями. Під час подій, які відбулися 22.01.2022 він присутній не був. На наступний день йому зателефонував ОСОБА_4 та повідомив, що він сильно побив ОСОБА_11 , а тому йому необхідні гроші щоб виїхати за межі м. Харкова. При зустрічі він дав ОСОБА_4 грошей, однак про обставини конфлікту ОСОБА_4 йому не повідомляв. Згодом йому стало відомо, що потерпілий знаходиться в лікарні у тяжкому стані. Раніше у ОСОБА_4 при собі завжди був рюкзак з будівельними інструментами, так як він ремонтував квартири.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що потерпілий ОСОБА_11 та підсудний ОСОБА_4 її відомі, так як мешкали в розташованому по сусідству будинку АДРЕСА_2 . Відносини між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 були напружені, вони ділили якесь майно. За характером ОСОБА_11 спокійний, не конфліктний, ОСОБА_4 навпаки - агресивний. ОСОБА_4 завжди носив з собою рюкзак. Під час подій, які відбулися 22.01.2022 вона присутня не була. Близько 8 години 22.01.2022, коли вона перебувала на чергуванні в хірургічному відділенні лікарні, її зателефонували батьки та повідомили, що ОСОБА_11 побив ОСОБА_4 та його доставили до її лікарні. Вона відвідала у відділенні ОСОБА_11 та побачила, що останній перебуває у тяжкому стані у зв`язку з отриманими множинними тілесними ушкодженнями. Потерпілий її повідомив, що його побив молотком ОСОБА_4 , який проник до його будинку через вікно.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що потерпілий ОСОБА_11 та підсудний ОСОБА_4 її відомі, так як мешкали в розташованому по сусідству будинку АДРЕСА_2 . Відносини між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 з невідомих йому причин були напружені, однак ОСОБА_4 знущався над потерпілим та намагався виселити його з будинку. За характером ОСОБА_11 спокійний, не конфліктний, ОСОБА_4 навпаки - агресивний та людина неадекватної поведінки. ОСОБА_4 завжди носив з собою рюкзак. Безпосередньо під час подій, які відбулися 22.01.2022 в будинку потерпілого, він присутній не був. 22.01.2022 близько 8 години ранку він з дружиною перебував за місцем свого мешкання, коли до них в будинок забіг потерпілий ОСОБА_11 , він був босоніж та весь в крові. Потерпілий повідомив, що тілесні ушкодження йому заподіяв ОСОБА_4 , бив його молотком, зазначив, що ОСОБА_4 залишався у будинку, після чого втратив свідомість. У потерпілого була пошкоджена голова, кінцівки, викручені пальці на руці. Потерпілому вони надали первинну медичну допомогу та викликали карету швидкої медичної допомоги. Він побіг на територію домоволодіння потерпілого де побачив, що частина огорожі пошкоджена, в будинку розбите скло у вікні, двері відчинені, інше вікно будинку відчинене, від нього на снігу були сліди босих ніг людини. ОСОБА_4 на території домоволодіння вже не було.

Також, вина підсудного ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч. 2 - 115 ч. 1 КК України, підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом огляду місця події від 22.01.2022, відповідно до якого в результаті огляду домоволодіння АДРЕСА_2 було встановлено місце заподіяння підсудним ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень під час вчинення замаху на умисне вбивство останнього, яке мало місце 22.01.2022. В результаті огляду місця події в приміщенні домоволодіння були виявлені та вилучені три ВЛС зі слідами пальців рук, два змиви з РБК, зріз покривала з нашаруванням РБК, належні потерпілому ОСОБА_6 засоби зв`язку : мобільний телефон ТМ «General mobile» моделі «GM 8», мобільний телефон ТМ «Samsung» моделі «GT-E 1202». Крім того, під час огляду вказаного будинку було встановлено, що у вікні однієї з кімнат пошкоджено скло. ( т. 1, а.с.а.с. 117-128 );

- постановою про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 22.01.2022, відповідно до якого, виявлені та вилучені 22.01.2022 під час огляду місця події речі, а саме : два змиви з РБК, зріз покривала з нашаруванням РБК, мобільний телефон ТМ «General mobile» моделі «GM 8», мобільний телефон ТМ «Samsung» моделі «GT-E 1202», були визнані речовими доказами, долучені до матеріалів кримінального провадження та передані на відповідальне зберігання до камери схову ХРУП № 3 ГУНП в Х/О. ( т. 1, а.с.а.с. 129, 130 );

- інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктив нерухомого майна, копій договорів купівлі продажу нерухомого майна від 05.04.2016 та від 17.12.2020, відповідно до яких станом на 22.01.2022 потерпілий є власником домоволодіння АДРЕСА_2 . (т. 1, а.с.а.с. 133-135, 145, 146, 147);

- довідкою наданою КНП « Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І.Мещанінова» ХМР від 01.02.2022 № 12/30 відповідно до якої, станом на 28.01.2022 потерпілий ОСОБА_6 з 22.01.2022 перебув на стаціонарному лікуванні у відділенні полі травми з попереднім діагнозом : ЗЧМТ - забій головного мозку, субдуральний крововилив, перелом правої лопатки, закритий перелом 5 п`ясної кістки лівої кисті. (т. 1, а.с. 143).

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.02.2022, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав підсудного ОСОБА_4 як особу, яка 22.01.2022, проникла до належного йому домоволодіння АДРЕСА_2 , під час вчинення замаху на його умисне вбивство, нанесла йому тілесні ушкодження. (т. 1, а.с.а.с. 149-151);

- протоколом слідчого експерименту від 16.02.2022 за участю потерпілого ОСОБА_6 , який фіксувався на відповідний електронний носій - відеодиск DVD-R та інформація з якого була відтворена та досліджена у судовому засіданні, в ході якого останній виклав обставини заподіяння йому підсудним ОСОБА_4 множинних ударів, наявним у нього молотком, в область голови, обличчя, тулубу, кінцівок, вказав механізм, кількість та локалізацію нанесених йому ОСОБА_4 ударів, внаслідок чого йому були заподіяні тілесні ушкодження, місце розташування його та ОСОБА_4 під час нанесення тілесних ушкоджень, наголошуючи на тому, що подальшого з боку підсудного насильства йому вдалось уникнути шляхом втечі з домоволодіння. (т. 1, а.с.а.с. 152-155, 156).

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що дійсно за його участі проводився слідчий експеримент в присутності його представника, перекладача, понятих та інших учасників слідчої дії. Всі події в протоколі слідчого експерименту викладені та зафіксовані об`єктивно з його слів. Він пояснював обставини вказаних подій та відображав механізм заподіяння підсудним ОСОБА_4 йому тілесних ушкоджень.

Вказана інформація фіксації слідчої дії-слідчого експерименту від 16.02.2022, яка міститься на зазначеному електронному носії DVD-R диску, яка була відтворена та досліджена у судовому засіданні, підтверджує показання потерпілого ОСОБА_6 в частині місця, дати, часу та обставин, які відбувалися під час вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, відтворення ним механізму, кількості та локалізації нанесених йому ОСОБА_4 ударів наявним молотком.

- протоколом слідчого експерименту від 02.02.2022 за участю підсудного ОСОБА_4 , який фіксувався на відповідний електронний носій - відеодиск DVD-R та інформація з якого була відтворена та досліджена у судовому засіданні, в ході якого останній, в присутності захисника, виклав обставини проникнення до належного потерпілому ОСОБА_6 домоволодіння АДРЕСА_2 , вказав механізм, кількість та локалізацію нанесених ОСОБА_6 множинних ударів молотком в область голови та тулубу, тобто у життєво важливі органи. (а.с.а.с. 206-209, 210).

При цьому, з дослідженого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що під час проведення слідчої дії підсудний ОСОБА_4 , в присутності захисника, добровільно, без фізичного чи психічного примусу з боку учасників слідчої дії, надав свою згоду на проведення слідчого експерименту. Після чого детально та послідовно виклав обставини вчинення інкримінованого йому злочину. Наголошуючи на тому, що саме ним були нанесені множинні удари наявним молотком потерпілому ОСОБА_6 , в тому числі і в життєво важливий орган - голову, а також зазначено, що під час нанесення ударів потерпілому вдалося виплигнути на вулицю через вікно. Крім того підсудний ОСОБА_4 зазначив, що молоток він згодом викинув у річку.

Також суд звертає увагу на те, що підсудний ОСОБА_4 під час проведення зазначеної слідчої дії викладаючи свої протиправні дії одночасно відтворював їх на місці, ретельно викладаючи обставини нападу на потерпілого, місце вчинення злочину, механізм, локалізацію та спосіб нанесення множинних ударів молотком потерпілому, їх місце розташування.

При цьому, з метою уточнення відповідних дій, підсудному учасниками слідчої дії, зокрема судово - медичним експертом, ставились відповідні питання, щодо механізму, локалізації та способу нанесення ударів потерпілому, на які ОСОБА_4 добровільно та послідовно надавав відповіді та зазначав обставини, які були відомі лише йому та не булим відомі іншим учасникам слідчої дії.

Після перегляду відеозапису з фіксацією проведення вищезазначеної слідчої дії - слідчого експерименту підсудний ОСОБА_4 зазначив, що дійсно під час досудового розслідування, за його участю була проведена зазначена слідча дія, під час якої він надав пояснення та відтворив події, які мали місце 22.01.2022 та обставини нанесення ним молотком ударів ОСОБА_6 , відповідав на конкретні питання учасників слідчої дії. Однак наголошував на тому, що він на теперішній час не пам`ятає які надавав пояснення та відповіді на запитання учасників слідчої дії.

- висновком судово - медичної експертизи № 09-301/2022 від 20.05.2022 та відповідних медичних документів з приводу перебування на стаціонарному лікуванні потерпілого ОСОБА_6 , наданих на експертне дослідження КНП « Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І.Мещанінова» ХМР, відповідно до якої при судово медичному обстеженні потерпілого ОСОБА_6 було встановлено, що останньому були заподіяні тілесні ушкодження : закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку, з формуванням субдурального крововиливу на рівні обох гемісфер, з наявністю забитих ран у лобній, тім`яній та потиличній ділянках, підшкірної гематоми (синця) у тім`яній ділянці та у розлитої гематоми (синця) лівої половини обличчя; закритий перелом 5-ої п`ясної кістки лівої кисті; відкритий перелом 4-го пальця правої кисті; садна у ділянці грудної клітини. Садна утворились, вірогідніше за все, внаслідок дії тупого твердого предмету (предметів), за механізмом удару-тертя. Однак більш детально встановити їх характер, індивідуальні особливості діючого предмету, а також давність утворення встановлених саден не є можливим у зв`язку з відсутністю опису їх морфологічних ознак (розмір, колір тощо) у наданій медичній документації. За ступенем тяжкості садна викликають незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п. 2.3.2.«б», 2.3.5., «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995). Що стосується інших зазначених тілесних ушкоджень то розцінити їх за ступенем тяжкості, а відповідно й відповісти на питання даної постанови буде можливо після явки ОСОБА_6 для додаткового огляду та надання медичної документації у повному обсязі, а саме : результатів інструментальних методів дослідження, томографічного дослідження кісток черепу та речовини головного мозку, результатів рентгенологічного дослідження кісток правої та лівої кісті. (т. 1, а.с.а.с. 160-161, 162-176);

- висновком судово - медичної експертизи № 09-1189/2022 від 10.11.2022, відповідно до якої при судово медичному обстеженні потерпілого ОСОБА_6 , з урахуванням даних із наданої документації, консультативного висновку лікаря - рентгенолога, було встановлено, що останньому були заподіяні тілесні ушкодження : поєднана закрита черепно-мозкова травма у формі забою головного мозку з формуванням субдурального крововиливу на рівні обох гемісфер, з наявністю множинних забитих ран у лобній та тім`яній ділянках, підшкірної гематоми (синця) у тім`яній ділянці та закрита щелепно - лицьова травма у вигляді перелому лівого суглобового відростку нижньої щелепи з наявністю розливної гематоми (синця) лівої половини обличчя; закрита травма лівої кисті у вигляді уламкового перелому 5-ої п`ясної кістки зі зміщенням уламків; травма правої кисті у вигляді вивиху середньої фаланги 4 пальця; забиті рани, які загоїлись з утворенням рубців, на зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині, у ділянці проекції нижнього полюсу правого надколінку, у ділянці проекції лівого колінного суглобу по зовнішній поверхні. Поєднана закрита черепно-мозкова та щелепно-лицьова травми утворились внаслідок неодноразової локальної ударної дії тупих твердих предметів (предмету), що мали (мав) обмежену контактну поверхню, з місцем прикладання сили відповідно до локалізації забитих ран на шкірі та проекції перелому. Закрита травма лівої кисті утворилась внаслідок ударної дії тупого твердого предмету, індивідуальні особливості діючої поверхні якого не відобразились. Травма правої кисті утворилась за механізмом ротації, тобто внаслідок обертання пальця навколо своєї вісі зі зміщенням. Забиті рани на кінцівках утворились від дії тупих твердих предметів, що мали обмежену контактну поверхню, за механізмом удару. Враховуючи дані із наданої медичної документації та морфологічні ознаки зазначених тілесних ушкоджень, не виключено, що вони могли бути отримані у строк 22.01.2022. Поєднана закрита черепно-мозкова травма та щелепно - лицьова травми, закриті травми правої та лівої кисті спричинили за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 день), і за цією ознакою відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості (згідно до п.п. 2.2.1 «а», «б», «в», 2.2.2 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995). За ступенем тяжкості забиті рани на кінцівках, які загоїлися з утворенням рубців, враховуючи їх звичайний клінічний перебіг, належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалість якого перевищує 6-ть днів, але не перевищує 3-х тижнів (21 день) (згідно до п.п. 2.3.1 «а», 2.3.3 «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995). Крім того, згідно наданої медичної документації у потерпілого ОСОБА_6 були встановлені садна у ділянці грудної клітини. Зазначені садна утворились, вірогідніше за все, внаслідок дії тупого твердого предмету (предметів), за механізмом удару-тертя. Однак більш детально встановити їх характер, індивідуальні особливості діючого предмету, а також давність утворення цих саден не є можливим у зв`язку з відсутністю опису їх морфологічних ознак (розмір, колір тощо) у наданій медичній документації. За ступенем тяжкості садна викликають незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п. 2.3.2 «б», 2.3.5, «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року). Показання потерпілого ОСОБА_6 , що викладені у протоколі проведення слідчого експерименту від 16.02.2022 та під час допиту потерпілого у судовому засіданні 04.10.2022, в цілому не суперечать наявним судово - медичним даним у частині механізму утворення та способу спричинення встановлених у нього тілесних ушкоджень. Враховуючи різний характер, кількість та локалізацію тілесних ушкоджень, розташованих у різних анатомічних ділянках та площинах тіла ОСОБА_11 , можливість їх утворення внаслідок одноразового падіння потерпілого на площині (тобто «з висоти власного зросту»), виключається. Виходячи з механізму утворення зовнішніх тілесних ушкоджень, а саме забитих ран, які утворились від дії предметів, що мали обмежену контактну поверхню, не виключено, що вони могли утворитись від ударів тупим твердим предметом, зокрема робочою (ударною) частиною металевого молотка. Разом з тим, слід зазначити, що руки людини по своїм травматичним характеристикам відносяться до тупих твердих предметів, а в деяких ушкодженнях, які мали місце ОСОБА_11 , не відобразилися індивідуальні особливості предмета (ів), що їх заподіяли, не виключено, що такі тілесні ушкодження могли виникнути і внаслідок травматичного впливу рук людини. Показання підсудного ОСОБА_4 , що викладені в протоколі проведення слідчого експерименту від 02.02.2022 та під час його допиту у судовому засіданні 02.08.2022, в цілому не суперечать наявним судово - медичним даним у частині механізму утворення та способу спричинення встановлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 (т. 2, а.с.а.с. 69-72);

- інформацією фіксації телефонних розмов між підсудним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 , яка міститься на електронному носії DVD-R диску, яка була надана суду потерпілим ОСОБА_6 та за згодою всіх учасників судового провадження, відтворена та досліджена у судовому засіданні, відповідно до якої за ініціативою підсудного ОСОБА_4 , між останнім та потерпілим ОСОБА_6 , в період серпня - вересня 2021 року, відбулися дві розмови, під час яких підсудний в наполегливій, образливій та агресивній формі, вимагав від ОСОБА_6 повернення майна, при цьому неодноразово недвозначно, цілком зрозуміло та переконливо наголошував на тому, що має намір вчинити вбивство потерпілого, зазначаючи, що вночі через вікно проникне до будинку потерпілого, заподіє йому тяжкі ушкодження та ліквідує його, відріже йому голову, стверджуючи, що ним вже прийняте рішення вбити потерпілого в зазначений спосіб. При цьому, в розмові з потерпілим ОСОБА_6 підсудний ОСОБА_4 не спростовував, а підтверджував твердження потерпілого, що він вже приходив до нього озброєний молотком, для з`ясування стосунків. (т. 2. а.с. 44).

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні, після дослідження інформації фіксації телефонних розмов, зазначив, що вказані телефоні розмови з підсудним ОСОБА_4 , які відбувались в період серпня - вересня 2021 року, ним були зафіксовані шляхом синхронного запису на свій мобільний телефон. При цьому потерпілий ОСОБА_6 зазначив, що погрози підсудного ОСОБА_4 були переконливими, однозначно свідчили про те, що ОСОБА_4 має намір позбавити його життя, сприймались ним як такі, що можуть бути реально втіленими, а тому він боявся за своє життя. Також ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_4 в серпні 2021 року приходив до нього додому, висловлював свої претензії щодо майна та наніс наявним у нього молотком удар йому у груди.

Підсудний ОСОБА_4 у судовому засіданні, після дослідження інформації фіксації телефонних розмов, зазначив, що на носії дійсно зафіксовані розмови між ним та ОСОБА_6 , які відбувались за його ініціативою в період серпня - вересня 2021 року, під час яких він вимагав від потерпілого повернути майно та неодноразово висловлював погрози вчинити його вбивство, однак вказані погрози були викликані його емоційною роздратованістю, а тому він не мав наміру втілювати їх у життя. При цьому ОСОБА_4 зазначив, що дійсно в серпні 2021 року приходив додому до потерпілого з приводу повернення майна, однак молотка у нього не було та насильство до потерпілого він не застосовував. Чому цей факт він не заперечував в телефонній розмові з потерпілим він не пам`ятає.

Суд не бере до уваги твердження підсудного ОСОБА_4 з приводу того, що він не вчиняв інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке мало місце 22.01.2022 у відношенні потерпілого ОСОБА_11 , а саме закінченого замаху на умисне вбивство, внаслідок якого останньому були заподіяні вищезазначені тілесне ушкодження, так як, на думку підсудного, у нього був відсутній умисел на умисне вбивство потерпілого, якому він тілесні ушкодження заподіяв під час обоюдного конфлікту на грунті раніше виниклих неприязних стосунків, без використання для розбиття віконного скла та нанесення тілесних ушкоджень молотка, внаслідок того, що потерпілий першим почав завдавати йому ударів, а тому він перебував у стані необхідної оборони, та розцінює їх критично, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, з метою уникнення кримінального покарання за скоєне, з наступних підстав.

Так у судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_11 наголошував на тому, що в період серпня-вересня 2021 року, в телефонних розмовах підсудний ОСОБА_4 неодноразово погрожував вчинити його вбивство, погрози ним сприймались як реально здійсненими, а тому він побоювався за своє життя, так як підсудний вів себе агресивно, був краще його фізично розвинений та становив реальну загрозу для його життя та здоров`я. Крім того, потерпілий ОСОБА_11 показав, що при вищезазначених обставинах підсудний ОСОБА_4 шляхом розбиття віконного скла проник до його будинку, де зненацька вчинив на нього напад, під час якого тримаючи у руці заздалегідь заготовлений молоток, почав ним наносити сильні множинні удари в життєво важливі частини його тіла, зазначаючи, що має на меті вчинити саме його умисне вбивство, що ним сприймалось як реальна загроза своєму життю, а не досягнення злочинного результату дій ОСОБА_4 сталось лише тому, що йому вдалося втекти з будинку до сусідів, чим зберегти своє життя. Потерпілий ОСОБА_11 також наголошував на тому, що вже після першого прицільного удару нанесеного ОСОБА_4 в область голови, він втратив можливість здатність чинити активний опір діям ОСОБА_4 , в ому числі і шляхом нанесення йому ударів.

Під час проведення слідчого експерименту, який мав місце 16.02.2022 потерпілий ОСОБА_11 також виклав обставини заподіяння йому підсудним ОСОБА_4 множинних ударів, наявним у нього молотком, в область голови, обличчя, тулубу, кінцівок, вказав механізм, кількість та локалізацію нанесених йому ОСОБА_4 ударів.

Викладені потерпілим ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту обставини, повною мірою співпадають з показаннями наданими ним суду під час судового розгляду, в частині подій та відображення механізму заподіяння підсудним ОСОБА_4 йому тілесних ушкоджень.

Крім того, щодо обставин отримання тілесних ушкоджень внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 та застосування останнім молотка, потерпілий ОСОБА_11 безпосередньо після отримання тілесних ушкоджень, повідомив свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , якими у судовому засіданні було це зазначено.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що 23.01.2022 саме підсудний ОСОБА_4 повідомив йому, що він сильно побив ОСОБА_11 , а тому йому необхідні гроші щоб виїхати за межі м. Харкова.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 зазначили, що ОСОБА_4 при собі завжди мав рюкзак з будівельними інструментами, що підтверджує показання потерпілого ОСОБА_11 в частині наявності у ОСОБА_4 рюкзака, та спростовує твердження ОСОБА_4 в частині його відсутності.

Також у судовому засіданні достеменно встановлено, що ОСОБА_4 проник до будинку ОСОБА_11 саме шляхом розбиття віконного скла, про що свідчать показання потерпілого ОСОБА_11 , який зазначив, що прокинувся саме від звуку розбитого скла, та показання свідка ОСОБА_15 , яким по закінченню зазначених подій було виявлено пошкодження частина огорожі домоволодіння потерпілого та розбите скло у вікні будинку.

Вказані обставини також об`єктивно підтверджуються дослідженим у судовому засіданні протоколом огляду місця події - належного потерпілому ОСОБА_11 домоволодіння від 22.01.2022, в якому зазначено, що скло в вікні будинку має пошкодження.

Зазначені показання потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 є послідовними на протязі всього судового розгляду, в повної мірі узгоджуються з іншими дослідженими по кримінальному провадженні доказами, зокрема з висновками судово - медичних експертиз, протоколами слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_11 та підсудного ОСОБА_4 , у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для сумнівів в їх об`єктивності, правдивості та відвертості, тому суд їм довіряє.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , також наголошували на тому, що з ОСОБА_4 у них були нормальні взаємовідносини, а тому вони надають суду об`єктивні та правдиві показання, що на переконання суду свідчить про відсутність у свідків підстав для наклепу на підсудного ОСОБА_4 .

З дослідженого у судовому засіданні висновку судово - медичної експертизи № 12-14/67-А/22 від 10.02.2022, вбачається, що при судово медичному обстеженні підсудного ОСОБА_4 , яке мало місце 02.02.2022, у останнього будь - яких тілесних ушкоджень чи їх слідів на пред`явлених ним ділянках тіла (кінцівках, тулубі та голові), по яких, як зазначив ОСОБА_4 22.01.2022 наносив удари потерпілий ОСОБА_11 , не виявлено. (т. 1, а.с. 234).

Також у судовому засіданні була досліджена надана стороною обвинувачення інформація, яка міститься в довідках наданих уповноваженими особами ізолятора тимчасового тримання № 1 ГУНП в Х/О № 1078/119-37-1/01-22 від 24.11.2022 та ДУ «Харківський слідчій ізолятор» № 12/11-2654/Бр, відповідно до якої під час огляду підсудного ОСОБА_4 25.01.2022 в ІТТ № 1 ГУНП в Х/О будь - яких тілесних ушкоджень не явлено не було, скарг на стан здоров`я від останнього не надходило, в ізоляторі слідчі дії з ОСОБА_4 не проводилися. Також під час огляду підсудного ОСОБА_4 26.01.2022 в ДУ «Харківський слідчій ізолятор» будь - яких тілесних ушкоджень не явлено не було, скарг на стан здоров`я від останнього не надходило, слідчі дії за участю ОСОБА_4 поза межами ізолятора проводилися лише 02.02.2022. (т.2, а.с.а.с. 92. 94-97)

Зазначеним експертним висновком та відповідними довідками місць утримання під вартою підсудного ОСОБА_4 , також спростовуються твердження підсудного ОСОБА_4 , в частині активної поведінки потерпілого ОСОБА_11 та нанесення йому потерпілим ударів, а також щодо можливого тиску з боку співробітників поліції під час досудового розслідування.

У судовому засіданні встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 , на час заподіяння йому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, за станом здоров`я не мав фізичної переваги перед ОСОБА_4 та не становив реальної загрози його здоров`ю, що також об`єктивно спростовує твердження ОСОБА_4 щодо перебування його у стані необхідної оборони.

Твердження підсудного ОСОБА_4 в частині того, що ОСОБА_6 першим вчинив його побиття, ґрунтуються лише на його суб`єктивної думці та іншими доказами під час судового розгляду не підтверджуються, а навпаки спростовуються вищезазначеними доказами.

А тому, суд критично розцінює показання підсудного ОСОБА_4 надані ним у судовому засіданні в частині того, що 22.01.2022 при зазначених встановлених судом обставинах, він перебував у стані необхідної оборони, так як захищався від застосованого ОСОБА_6 у відношенні нього насильства і вважає їх способом захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне.

У судовому засіданні, дослідженими доказами не встановлено та не підтверджено наявність підстав, які об`єктивно свідчили про те, що підсудний ОСОБА_4 в даній ситуації перебував у стані необхідної оборони, та які б давали останньому можливість вчинити у відношенні потерпілого ОСОБА_6 інкриміновані йому дії з метою уявного захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, а тому його дії не містять ознак передбачених приписам ст. 36 КК України, а саме перебування у стані необхідної оборони.

Окрім того, з протоколу слідчого експерименту від 02.02.2022 вбачається, що підсудний ОСОБА_4 , в присутності захисника, понятих та інших учасників слідчої дій, не заперечував заподіяння саме ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , саме з використанням наявного у нього молотка, вказав механізм та локалізацію нанесених потерпілому множинних ударів молотком в життєво важливі частини його тіла.

Підсудний ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що дійсно під час досудового розслідування, за його участю була проведена вказана слідча дія, під час якої він надав пояснення та відтворив події, які мали місце 22.01.2022 та обставини нанесення ним молотком ударів ОСОБА_6 , відповідав на конкретні питання учасників слідчої дії. Однак зазначив, що під час проведення слідчого експерименту він надавав неправдиві пояснення, так, як його навчили співробітники поліції, які саме не знає, однак про вказані обставини він своєму захиснику та прокурору не заявляв, чому - пояснити не може.

При цьому суд не приймає до уваги твердження сторони захисту в частині наявного тиску на підсудного ОСОБА_4 з боку співробітників поліції, так як у судовому засіданні ОСОБА_4 зазначив про об`єктивне фіксування вказаної слідчої дії, викладення обставин з його слів та за відображенням ним механізму заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Суд зазначає, що після ознайомлення з протоколом слідчого експерименту підсудний ОСОБА_4 та його захисник будь - яких зауважень, зокрема щодо наявного тиску на підсудного, в протоколі не зазначили. В подальшому з будь - якими скаргами щодо чинення тиску з боку співробітників поліції, у встановленому порядку, до компетентних органів не зверталися, що і було зазначено у судовому засіданні підсудним ОСОБА_4 .

При цьому, під час дослідження відеозапису з фіксацією проведення вищезазначеної слідчої дії, судом не встановлено застосування щодо підсудного ОСОБА_4 будь - якого впливу з боку учасників зазначеної слідчої дії, в тому числі з боку співробітників поліції. Поведінка підсудного ОСОБА_4 та наявність поряд з ним його захисника, свідчить про добровільне відтворення вчинених ним протиправних дій.

А тому, судом зазначається, що стороною захисту суду не надано доказів застосування щодо підсудного ОСОБА_4 під час досудового розслідування заходів фізичного та психічного впливу з боку співробітників поліції, а тому, за відсутності об`єктивних підтверджень, зазначене твердження сторони захисту суд розцінює критично, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Судом зазначається, що вказаний підсудним ОСОБА_4 при проведенні за його участі слідчого експерименту, механізм, локалізація, кількість травматичних дій, знаряддя заподіяння ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_6 , протоколом слідчого експерименту за участі потерпілого, а також знайшли своє об`єктивне підтвердження в висновках відповідних судово - медичних експертиз, зокрема № 09-1189/2022 від 10.11.2022, в якому зазначалась кількість, локалізація, механізм, характер, час отримання у строк 22.01.2022 та тяжкість заподіяних ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, можливості їх утворення внаслідок нанесення ударів тупим твердим предметом, зокрема робочою (ударною) частиною металевого молотка, за обставин на які посилаються потерпілий ОСОБА_6 та підсудний ОСОБА_4 під час проведення за їх участі слідчого експерименту та в ходу судового провадження.

Суд наголошує на тому, що проведений за участю підсудного ОСОБА_4 слідчий експеримент містить ознаки відтворення дій, обстановки, обставин події - вчинення ним замаху на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_6 , а тому зазначені показання підсудного ОСОБА_4 , надані ним під час проведення слідчого експерименту, судом приймаються, як доказ вчинення останнім у відношенні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, так як вони є складовою частиною проведеної слідчої дії - слідчого експерименту.

Таким чином, суд не приймає до уваги твердження підсудного ОСОБА_4 щодо не застосування ним молотка під час заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , а також щодо не заподіяння в такої кількості тілесних ушкоджень потерпілому, та розцінює як спосіб захисту від висунутого обвинувачення з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Крім того, суд наголошує на тому, що наявність на протязі тривалого часу неприязних стосунків, які склалися між потерпілим ОСОБА_6 та підсудним ОСОБА_4 , внаслідок яких між ними виникали конфлікти, підґрунтям яких є матеріальні вимоги ОСОБА_4 , свідчать про наявність хибної підстави у ОСОБА_4 щодо вчинення інкримінованих йому протиправних дій у відношенні ОСОБА_6 та мотивації прагнення досягнення кримінально карного результату - заподіяння смерті потерпілого.

Суд зазначає, що хоча у судовому засіданні і встановлено, що між потерпілим ОСОБА_6 та підсудним ОСОБА_4 були в наявності невирішені майнові питання, які стали причиною скоєння підсудним ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, однак вибраний ним спосіб вирішення конфліктної ситуації, яка склалася між ним та ОСОБА_6 та тривала на протязі значного часу, є завідомо злочинним, так як при даних обставинах підсудний ОСОБА_4 діяв умисно та цілеспрямовано, з метою заподіяння потерпілому ОСОБА_6 смерті, саме у вибраний ним спосіб, з використанням заздалегідь принесеного знаряддя вчинення злочину-молотка, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання.

Суд не приймає до уваги твердження підсудного ОСОБА_4 в частині того, що він не мав злочинного умислу направленого на умисне позбавлення життя ОСОБА_6 та розцінює як спосіб захисту від висунутого обвинувачення з метою уникнення відповідальності за скоєне з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 15 КК України замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення відповідного кримінального правопорушення, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Згідно до приписів ч. 2 ст. 24 КК умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Судова практика для з`ясування змісту й спрямованості умислу особи орієнтує суди на те, що при дослідженні доказів їм необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. (п.22 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 7.02.2003 №2).

Вирішуючи питання про наявність у підсудного ОСОБА_4 прямого умислу на вбивство ОСОБА_6 , суд виходить із сукупності всіх встановлених судом обставин вчиненого діяння, зокрема, враховує спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень і інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Суд вважає, що про направленість злочинного прямого умислу ОСОБА_4 на вчинення умисного вбивства ОСОБА_6 свідчать цілеспрямовані дії ОСОБА_16 , який заздалегідь спланував вчинення кримінального правопорушення у спосіб, який би унеможливив втручання сторонніх осіб, а саме шляхом проникнення до домоволодіння потерпілого, який в будинку перебував один, для досягнення запланованого злочинного результату, обрав відповідне знаряддя вчинення злочину - молоток, після проникнення до домоволодіння зразу ж намагався реалізувати свій злочинний умисел, озброївшись наявним та підходящим для зазначеної цілі молотком, яким наніс множинні, сильні та цілеспрямовані удари в область голови, тулубу та кінцівок ОСОБА_6 , тобто по життєво важливим органам, зазначаючи потерпілому, що удари він йому наносить саме з метою його вбивства, повною мірою усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання злочинного результату - смерті ОСОБА_6 , яка за даним характером та локалізацією заподіяних поранень та в разі подальшого продовження заподіяння ушкоджень ОСОБА_6 , була б невідворотною та яка не настала лише з причини, яка не залежала від волі ОСОБА_4 тому, що потерпілому вдалося виплигнув на вулицю з вікна будинку, дістатися до сусідньої оселі та звернутися за допомогою до сусідів по допомогу, внаслідок чого було збережено його життя.

Суд зазначає, що в даній злочинній ситуації підсудний ОСОБА_4 виконав всі дії безпосередньо спрямований на вчинення умисного вбивства ОСОБА_6 , при цьому кримінальне порушення - злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, тобто вчинив закінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_6 .

Таким чином, ступінь вини підсудного ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного протиправного діяння, в повній мірі встановлена аналізом вище приведених доказів, у об`єктивності, правдивості та відвертості яких у суду відсутні підстави для сумнівів.

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_4 за ст.ст. 15 ч. 2 - 115 ч. 1 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями вчинив закінчений замах безпосередньо спрямований на вчинення

умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій особі, при цьому кримінальне порушення - злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі.

При визначенні підсудному ОСОБА_4 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого злочину, данні про особу підсудного, яка не судимий в силу ст. 89 КК України, на диспансерному обліку в МПНД не перебуває. ( т. 1, а.с.а.с. 198, 200, 202, ).

Обставин, які відповідно до приписів ст. 66 КК України пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до приписів ст. 67 КК України обтяжують покарання підсудного ОСОБА_4 судом не встановлено.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що дії підсудного ОСОБА_4 були заздалегідь ним сплановані, тому що для досягнення злочинного результату, а саме заподіяння смерті ОСОБА_6 , підсудний ОСОБА_4 озброївся відповідним знаряддям вчинення злочину - молотком, достеменно розуміючи, що в такий ранковий час доби потерпілий буде знаходитися в домоволодінні, а тому його напад для потерпілого буде несподіваним, протиправно проник до його домоволодіння та зненацька здійснив на потерпілого напад.

Вказані обставини скоєння кримінального правопорушення, а також відношення підсудного ОСОБА_4 до вчиненого особливо тяжкого злочину та його тяжких для потерпілого наслідків, відсутності у нього почуття каяття та жалю за скоєне, з урахуванням даних, які характеризують його особу, свідчать про аморальну та антисоціальну поведінку підсудного ОСОБА_4 , зухвале ігнорування ним правопорядку, нехтування загально прийнятних норм поведінки в суспільстві, а тому на переконання суду, його протиправні дії становлять підвищену суспільну небезпеку.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, приймаючи до уваги дані, які характеризують особу підсудного ОСОБА_4 , відсутність обставин, які пом`якшують покарання, а також обставин, які обтяжують покарання, обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення та відношення підсудного до скоєного, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_4 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства, з призначенням йому міри покарання, у межах санкції ст. 115 ч. 1 КК України, з урахуванням приписів ч. 3 ст. 68 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підсудний ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського райсуду м. Харкова від 25.01.2022,тримається під вартою по вказаному кримінальному провадженню з 25.01.2022 та утримується в Державній установі « Харківський слідчий ізолятор », у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне рахувати строк відбуття покарання підсудному ОСОБА_4 з вказаного числа. ( т.1, а.с.а.с. 211-214 ).

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_4 , до набранням вироком законної сили та направлення його для подальшого відбуття покарання, суд вважає необхідним залишити без змін - тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор ».

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з підсудного ОСОБА_4 : у відшкодування матеріальної шкоди 24489,58 гривень, яка є витратами понесеними ним на своє лікування внаслідок спричинення йому тілесних ушкоджень підсудним ОСОБА_4 ; у відшкодування моральної шкоди у розмірі 150000 гривень, а також понесенні витрати на правову допомогу - вартість послуг адвоката в розмірі 45000 гривен. ( т.1; а.с.а.с. 65-76 ).

На підтвердження своїх позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди потерпілий ОСОБА_6 надав фіскальні чеки щодо понесених ним витрат на придбання лікарських засобів та матеріалів медичного призначення на загальну суму 24489,58 гривень. ( т. 1, а.с.а.с. 89-94 ).

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу потерпілий ОСОБА_6 надав договір про надання правової допомоги від 28.01.2022 з адвокатом ОСОБА_7 та фіскальний чек щодо перерахування адвокату ОСОБА_7 частини вартості послуг щодо надання правової допомоги в розмірі 5000 гривен. (т. 1, а.с.а.с. 77-80, 81, 82 ).

Крім того, потерпілий ОСОБА_6 в обґрунтування цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди зазначив, що внаслідок злочинних дій підсудного ОСОБА_4 йому була заподіяна моральна шкода, так як він на протязі тривалого часу був вимушений проходити курс лікування, при цьому був порушений його нормальний уклад життя, він був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого побуту та життя, постійно переживаючи за своє здоров`я. Внаслідок зазначених подій він також пережив сильний стрес, негативні емоції та хвилювання, що привело до його глибоких душевних та фізичних страждань.

Підсудний ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначені позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 не визнав, наголошуючи на тому, що він не вбачає підстав для відшкодування потерпілому зазначеної матеріальної, моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

Суд вважає цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 в частині стягнення з підсудного ОСОБА_4 матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі, позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла.

Приписами ч. 1 ст. 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток ( дохід ), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, в також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно - курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Також суд зауважує, що за приписами ст.ст. 23, 1167 ч. 1 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, нанесеної в результаті порушення її прав яка відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Приписами ч. 1 ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно до приписів ч. 1 п. 1 ст. 118 КПК України складовою процесуальних витрат по кримінальному провадженню є витрати на правову допомогу.

Аналізуючи викладенні положення закону, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження як вина підсудного ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, внаслідок якого ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження, так і розмір матеріальної шкоди, понесеної потерпілим ОСОБА_6 на своє лікування, тому в відшкодування заподіяної матеріальної шкоди з підсудного ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 підлягають стягненню витрати понесенні останнім на своє лікування в загальній сумі 24489,58 гривень.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_6 достатньо не обгрунтував розмір моральної шкоди, яка ним заявлена та чому саме в такому розмірі є достатньою для компенсації спричинених йому фізичних та моральних страждань.

Відповідно до п. 9 Постанови ПВСУ № 4 від 31.03.1995 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди » розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Керуючись вищевикладеним, суд враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав потерпілий ОСОБА_6 їх глибину, тривалість, характер немайнових витрат, тяжкість вимушених змін у його житті, та приходить до висновку, що обґрунтованим, розумним і справедливим розміром відшкодування потерпілому ОСОБА_6 спричиненої йому злочинними діями підсудного ОСОБА_4 моральної шкоди є сума в 75000 гривень.

Щодо стягнення процесуальних витрат на правову допомогу, суд вважає, що вказані вимоги підлягають задоволенню в сумі фактичних витрат в розмірі 5000 гривен, так як потерпілий ОСОБА_6 достатньо не обгрунтував розмір понесених ним зазначених процесуальних витрат на правову допомогу та не надав суду документального підтвердження здійснення ним процесуальних витрат саме у сумі 45000 гривен, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 124 КПК України, є обов`язковою умовою для зазначеного відшкодування.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо)).

Зазначений правовий висновок викладений у постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05.08.2020 у справі № 753/10028/18 (провадження № 51-121км20).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного вище Закону).

Так згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

У висновку викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Цих вимог КПК України під час вирішення питання про стягнення процесуальних витрат на правову допомогу понесених потерпілим ОСОБА_6 не дотримано, так як наданий суду потерпілим договір про надання йому правової допомоги від 28.01.2022 хоча і містить загальний розмір гонорару в сумі 45000 гривен, однак передбачає його сплату частками : перша частка в розмірі 5000 гривен - у продовж 10 днів після укладення договору, що фактично потерпілим було і виконано, про що свідчить відповідний фіскальний чек щодо внесення частки гонорару адвоката у зазначеній сумі; друга частка в розмірі 40000 гривен у продовж 30 днів за умови набрання вироку суду законної сили, або прийняття судоми остаточного рішення у справі. (п.п. 3.1, 3.4 зазначеного договору). ( а.с.а.с. 77-80 ).

Таким чином, з підсудного ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 підлягають стягненню здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 5000 гривен.

При проведенні судово-дактилоскопічної, судово-молекулярно-генетичної експертиз, експертами державної спеціалізованої установи Харківський НДЕКЦ МВС України були витрачені кошти в загальній сумі 5603 гривни 16 копійок, які цільовим призначенням були виділені цієї установі з Державного бюджету України, які судом відносяться, у відповідності зі ст. 122 КПК України, до процесуальних витрат. ( т. 1, а.с.а.с. 192, 242 ).

Суд вважає, що дані документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_4 на користь держави.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського райсуду м. Харкова від 24.01.2022, з метою забезпечення збереження речових доказів, було накладено арешт на вилучене 22.01.2022 під час огляду місця події за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_6 в домоволодінні АДРЕСА_2 майно, а саме : три ВЛС зі слідами пальців рук, два змиви з РБК, зріз покривала з нашаруванням РБК, належні потерпілому ОСОБА_6 засоби зв`язку : мобільний телефон ТМ «General mobile» моделі «GM 8» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , мобільний телефон ТМ «Samsung» моделі «GT-E 1202» IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 . ( т. 1, а.с.а.с. 139-141 ).

Приймаючи до уваги, що вказане майно не відповідає ознакам майна, визначеним в ч. 1 ст. 96-2 КК України, як таке, що підлягає спеціальної конфіскації, зокрема враховуючи те, що вищезазначені засоби зв`язку належать потерпілому ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне, відповідно до приписів ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати арешт щодо зазначеного майна.

Речові докази : три ВЛС зі слідами пальців рук, - підлягають зберіганню в матеріалах кримінального провадження; два змиви з РБК, зріз покривала з нашаруванням РБК, які зберігаються у камері схову ХРУП № 3 ГУНП в Х/О, - підлягають знищенню; належні потерпілому ОСОБА_6 засоби зв`язку : мобільний телефон ТМ «General mobile» моделі «GM 8» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , мобільний телефон ТМ «Samsung» моделі «GT-E 1202» IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , які зберігаються у камері схову ХРУП № 3 ГУНП в Х/О, - підлягають поверненню потерпілому за належністю. ( т. 1, а.с.а.с. 129-130 ).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст.ст. 15 ч. 2 115 ч. 1 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону у виді 7 років позбавлення волі, з відбуттям покарання в кримінально - виконавчій установі закритого типу.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 25 січня 2022 року.

Запобіжний захід у відношенні засудженого ОСОБА_4 , до набранням вироком законної сили, залишити без змін - тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор ».

Стягнути з ОСОБА_4 :

- на користь ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 24489 гривен 58 копійок, у відшкодування моральної шкоди - 75000 гривен, процесуальні витрати на правову допомогу - 5000 гривен, а разом в загальній сумі 104489 гривен 58 копійок;

- на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 5603 гривни 16 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дзержинського райсуду м. Харкова від 24.01.2022на речові докази, а саме : три ВЛС зі слідами пальців рук, два змиви з РБК, зріз покривала з нашаруванням РБК, мобільний телефон ТМ «General mobile» моделі «GM 8» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , мобільний телефон ТМ «Samsung» моделі «GT-E 1202» IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 .

Речові докази : три ВЛС зі слідами пальців рук, - зберігати в матеріалах кримінального провадження; два змиви з РБК, зріз покривала з нашаруванням РБК, які зберігаються у камері схову ХРУП № 3 ГУНП в Х/О, - знищити; мобільний телефон ТМ «General mobile» моделі «GM 8», мобільний телефон ТМ «Samsung» моделі «GT-E 1202», які зберігаються у камері схову ХРУП № 3 ГУНП в Х/О, - повернути потерпілому ОСОБА_6 за належністю.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення, а засудженим ОСОБА_4 в той же строк, з моменту вручення йому копій вироку.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок постановлено в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_17 ОСОБА_18