Справа № 502/57/23
УХВАЛА

20 січня 2023 року м. Кілія

Слідчий суддя Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання

дізнавача СД ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4

погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3

про арешт тимчасово вилученого майна

В С Т А Н О В И В :

З наданих в судовому засіданні в обґрунтування вказаного клопотання пояснень прокурора та доданих до клопотання документів встановлено, що 17.01.2023 р. до відділення поліції № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшов рапорт старшого оперуповноваженого ЗС № 1 ВКП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області про те, що 17.01.2023 р. під час складання протоколу затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду, був проведений особистий обшук затриманого, за результатами якого було виявлено та вилучено: паперовий згорток з речовиною рослинного походження в сухому та подрібненому стані та мобільний телефон марки «SAMSUNG» з номером телефону НОМЕР_1 , а також стартовий пакет «Лайф» з номером телефону НОМЕР_1 .

За вказаним фактом СД ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області 18.01.2023 р. були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Постановою дізнавача від 18.01.2023 р. вказане вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Виходячи з наведеного, а також зважаючи на те, що зазначене у клопотанні майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, дізнавач у клопотанні та прокурор в судовому засіданні просили слідчого суддю накласти арешт на тимчасово вилучене майно і заборонити користуватись та розпоряджатись майном, на яке накладено арешт.

Власник тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 в судове засідання не прибув. Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України його неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши додані до клопотання матеріали та проаналізувавши відповідні положення законодавства, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як зазначено в ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим, серед іншого, згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України може бути майно у вигляді речей щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, на що і посилається дізнавач у клопотанні.

Як зазначено в ч. 1 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298--2 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 3 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Як встановлено в ході розгляду клопотання, за фактом проведеного в ході затримання обшуку ОСОБА_5 , в правій кишені його джинсів було виявлено та вилучено паперовий згорток з речовиною рослинного походження, що стало підставою для внесення до ЄРДР відомостей з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 309 КК України, що встановлює кримінальну відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.

При цьому слідчий суддя враховує, що відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиці I Переліку, до яких, серед іншого включений канабіс, характерний запах якого, як вбачається з доданого до клопотання дізнавача рапорту співробітника поліції мала речовина, вилучена у ОСОБА_5 , на території України забороняється, за винятком діяльності з використання рослин, включених до таблиці I Переліку, в цілях і на підставах, передбачених статтями 19 та 20 цього Закону, а також діяльності з культивування та використання рослин, включених до списку № 3 таблиці I Переліку, в цілях і на підставах, передбачених статтею 15 цього Закону.

Отже, у цьому конкретному випадку вилучений в ході проведеного під час затримання особи обшуку паперовий згорток з речовиною рослинного походження має відноситись саме до предметів, які вилучені законом з обігу і не може бути повернутий особі, у якої він вилучений, а тому не може вважатися тимчасово вилученим майном та не потребує обов`язкового накладення на нього арешту слідчим суддею.

Крім того, відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Отже, зважаючи на те, що арешт майна є одним із заходів забезпечення збереження речових доказів, тому не накладення арешту на відповідне майно не тягне за собою наслідків у вигляді визнання доказів недопустимими.

Що стосується мобільного телефону та стартового пакету, на які також дізнавач у клопотанні просить накласти арешт, слідчим суддею з клопотання та доданих до нього матеріалів, зокрема з постанови дізнавача від 18.01.2023 р. та виходячи з правової кваліфікації кримінального правопорушення, не встановлено зв`язку між вказаними предметами та кримінальним провадженням за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки жодного обґрунтування, що вони можуть бути використані у ньому як докази і на підтвердження яких саме обставин, клопотання та додатки до нього не містять.

Враховуючи викладене приходжу до висновку, що клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 167-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Мобільний телефон марки «SAMSUNG» з номером телефону НОМЕР_1 , а також стартовий пакет «Лайф» з номером телефону НОМЕР_1 повернути особі, у якої воно було вилучено.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1