В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2023 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000197 від 09.12.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Топчино Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянки України, із середньою освітою, не заміжня, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан (строк дії воєнного стану в Україні продовжено відповідно до Указу Президента України № 757/2022 від 07.11.2022).

Водночас, 29.11.2022 року, близько 15 год. 15 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у середині магазину «NAVES», який розташований по вул. Центральна, 56 в смт. Магдалинівка, Новомосковського району Дніпропетровської області, на столі касира, помітила мобільний телефон марки«Huawei» моделі «Y 5 2018».

В цей же день, час та місці та за вказаних обставин, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, а саме: зазначеного вище мобільного телефону, належного ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану підійшла до столу касира, та переконавшись що її дії залишаються таємними для оточуючих, взявши зі столу мобільний телефон марки«Huawei» моделі «Y 5 2018» з об`ємом внутрішньої пам`яті 16 ГБ, оперативної 2 ГБ, та з ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 1500 гривень 00 копійок, який поклала до своєї жіночої сумки, та у подальшому місце вчинення кримінального правопорушення залишила, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_4 спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 1500 грн., 00 коп.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою провину в обсязі пред`явленого обвинувачення по ст. 185 ч. 4 КК України не визнала та суду пояснила, що 29.11.2022 року вона з сусідкою пішла до магазину «NAVES», який розташований по АДРЕСА_2 . Вона помітила у магазині на прилавку мобільний телефон. За прилавком на відстані 2-3 метрів була каса. Вона не бачила хто поклав мобільний телефон на прилавок. Спочатку вона не брала мобільний телефон, ніхто не питав про мобільний телефон, тому вона його взяла. Вона не питала в магазині чий це телефон. Вона особисто знає потерпілу, але не знала, що телефон належить потерпілій. Коли до неї приїхала поліція, то вона віддала телефон та повідомила, що вона знайшла телефон. Вважає, що вона може винести з магазину телефон, а не речі чи продукти. У неї не було умислу на крадіжку, вона бажала віддати телефон в поліцію.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_4 не має, просить призначити мінімальне покарання, передбачене законом.

Прокурор та обвинувачена не заперечували проти розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілої. Тому суд на підставі ст. 325 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, можливість за відсутності потерпілої з`ясувати всі обставини під час судового розгляду для прийняття рішення, ухвалив про проведення судового розгляду без потерпілої.

Показання ОСОБА_4 в судовому засіданні, суд вважає надуманими та неспроможними, оскільки вони суперечать фактам, встановленим при судовому розгляді кримінального провадження, та розцінює їх як версію обвинуваченої на захист з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Незважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні провину за ч. 4 ст. 185 КК України не визнала, її винність доведена сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000187 від 29.11.2022 року вбачається, що до ЧЧ ВП № 1 звернулась ОСОБА_5 із заявою про те, що 29.11.2022 року близько о 15 год. 00 хв. в смт. Магдалинівка по вул. Центральній, 56, в приміщенні магазину «NAVES» невстановлена особа таємно викрала належний їй мобільний телефон марки «Huawei».

Згідно протоколу огляду місця події від 29.11.2022 року в присутності понятих на узбіччі вул. Степова в смт. Магдалинівка Новомосковського району Дніпропетровської області поблизу буд. № 15 було оглянуто мобільний телефон марки«Huawei» моделі «Y 5 2018» з об`ємом внутрішньої пам`яті 16 ГБ, оперативної 2 ГБ, та з ІМЕІ НОМЕР_1 , який добровільно надала ОСОБА_4 .

Згідно протоколу огляду від 30.11.2022 року в присутності понятих було оглянуто цифрову фото-відеокамеру марки Nicon, на яку відбувалася відеозйомка проведення огляду місця події, який проводився в АДРЕСА_1 , та оглянуто відеофайли, які були скопійовані на CD-R диск та долучені до протоколу огляду.

Згідно протоколу огляду від 05.12.2022 року у присутності понятих було оглянуто CD-R диск з камери відеоспостереження, що розташована в приміщенні магазину «NAVES», який розташований по АДРЕСА_2 , на якому зафіксовано як потерпіла ОСОБА_5 підходить до столу касира та кладе свій телефон на стіл, а далі пересувається по торговому залу магазину. Біля телефону з`являється ОСОБА_4 (одягнена у куртку світлого кольору та з жіночою сумкою у руці), яка наближається ближче до телефону та при цьому відкриває свою сумку. В подальшому дана особа кладе праву руку (лікоть) на телефон та дивиться по сторонам, а потім дана особа телефон правою рукою кладе до жіночої сумки, після чого закриває сумку на замок.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 підтвердила, що на відеозаписах з камер відеоспостереження магазину «NAVES» від 05.12.2022 року зображена саме вона під час того, як вона взяла телефон потерпілої.

Згідно протоколу огляду місця події від 05.12.2022 року у присутності понятих було оглянуто приміщення магазину «NAVES», яке розташовано по вул. Центральна, 56 в смт. Магдалинівка, Новомосковського району Дніпропетровської області.

Згідно висновку експерта судової товарознавчої експертизи № 3356 від 05.12.2022 року ринкова вартість, з урахуванням зносу, бувшого у використанні, мобільного телефону марки «Huawei» моделі «Y 5 2018» з об`ємом внутрішньої пам`яті 16 ГБ, оперативної 2 ГБ, та з ІМЕІ НОМЕР_1 , синього кольору, станом на 29.11.2022 року становить 1 500 грн.

Оцінивши зазначені докази, суд приходить до висновку про їх належність, допустимість і достовірність. Наведені докази повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечувала, що саме вона 29.11.2022 року взяла мобільний телефон марки «Huawei» моделі «Y 5 2018» з об`ємом внутрішньої пам`яті 16 ГБ, оперативної 2 ГБ, та з ІМЕІ НОМЕР_1 , синього кольору з приміщення магазину «NAVES», яке розташовано по вул. Центральна, 56 в смт. Магдалинівка, Новомосковського району Дніпропетровської області, але при цьому не визнала, що у неї був умисел на таємне викрадення чужого майна, оскільки вона бажала потім повернути телефон власнику або в поліцію.

До доводів обвинуваченої ОСОБА_4 про те, що вона не мала умислу на таємне викрадення чужого майна, суд відноситься критично і розцінює такі пояснення як спосіб захисту, з метою уникнути відповідальності за фактичне вчинене нею діяння, оскільки вказане спростовується дослідженими в судовому засіданні матеріалами.

Так, пояснення обвинуваченої ОСОБА_4 в ході судового розгляду щодо відсутності у неї умислу на таємне викрадення чужого майна спростовуються дослідженими у судовому засіданні відеозаписом з камер спостереження з приміщення магазину «NAVES», оскільки зводиться до мети щодо уникнення покарання за відповідною частиною статті КК України, та не спростовує скоєння обвинуваченою крадіжки, факт якої зафіксовано на відеозапису.

Так, в судовому засіданні встановлено, що під час огляду місця події від 29.11.2022 року в присутності понятих на узбіччі вул. Степова в смт. Магдалинівка Новомосковського району Дніпропетровської області поблизу буд. № 15 було оглянуто мобільний телефон марки«Huawei» моделі «Y 5 2018» з об`ємом внутрішньої пам`яті 16 ГБ, оперативної 2 ГБ, та з ІМЕІ НОМЕР_1 , який добровільно надала ОСОБА_4 .

З дослідженого у судовому засіданні CD-R диску з камери відеоспостереження, що розташована в приміщенні магазину «NAVES», який розташований по вул. Центральна, 56 в смт. Магдалинівка, Новомосковського району Дніпропетровської області, вбачається, що поведінка обвинуваченої ОСОБА_4 у приміщенні торговельного залу (перебування обвинуваченої поруч з мобільним телефон, відкриття заздалегідь сумки, погляди по сторонам, оглядання, прикриття телефону правою рукою (лікоть), закриття сумки після покладання телефону до неї) свідчать про те, що обвинувачена мала умисел на таємне викрадення чужого майна. Крім того, обвинувачена добровільно не звернулась ані до потерпілої, ані до адміністрації магазину або до правоохоронних органів із відповідною заявою про знахідку мобільного телефону. До інших покупців, які перебували у торгівельному залі магазину, обвинувачена також не зверталася з метою виявлення володільця телефону.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним те, що обвинувачена ОСОБА_4 діяла з прямим умислом, з корисливих мотивів, оскільки таємно викрала телефон.

Практикою Європейського суду з прав людини закріплено позицію, що за змістом пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Визнавши досліджені докази достовірними, належними та допустимими та, оцінивши їх в сукупності з іншими фактичними даними та обставинами скоєних кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку, що інкриміноване ОСОБА_4 обвинувачення знайшло підтвердження під час судового розгляду.

При цьому, суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження в повному обсязі, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченої ОСОБА_4 доведена повністю та її дії правильно кваліфіковані за ст. 185 ч. 4 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання, суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин, а також те, що обвинувачена раніше не судима, вперше притягається до кримінальної відповідальності, не заміжня, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працює, за місцем проживання не перебуває на обліку в медичних установах, групи інвалідності не має, з місця проживання характеризується позитивно.

Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими і інші обставини, які не зазначені в частині першій ст. 66 КК України.

Як пом`якшуючі покарання обставини суд взяв до уваги, що обвинувачена ОСОБА_4 вперше притягається до кримінальної відповідальності.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Згідно висновку досудової доповіді орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб.

З урахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченої та враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої і запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень буде покарання у вигляді позбавлення волі.

Призначення покарання в такому необхідному та достатньому розмірі, на думку суду, разом з метою кари одночасно об`єктивно забезпечить досягнення виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Разом з цим, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та зазначені вище дані про особу ОСОБА_4 , її відношення до скоєного правопорушення, обставини які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання, звільнивши її від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Так, згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Таким чином, вирішення судом питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_4 покарання ґрунтується на наведених вище вимогах.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, а також зваживши на другорядну роль кари як мети покарання, суд приходе до висновку про те, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 є можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку, який буде достатнім для того, щоб засуджена в умовах здійснення контролю за її поведінкою довела своє виправлення.

На думку суду, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співрозмірним характеру вчиненого діяння, його наслідкам та особі винної.

Відповідно до ст. 91 ч. 1 п. 3 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування з метою встановлення обставин кримінального правопорушення призначалась та проводилась судово товарознавча експертиза № 3356 від 05.12.2022 року вартістю 170 гривень.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України слід стягнути з ОСОБА_4 на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи, залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованих державних установ, у розмірі 170 грн. на користь держави.

Цивільний позов не заявлено.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

Речові докази: телефон марки «Huawei» моделі «Y 5 2018» з об`ємом внутрішньої пам`яті 16 ГБ, оперативної 2 ГБ, та з ІМЕІ НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , - вважати повернутим потерпілій ОСОБА_5 ; дисковий накопичувач із відеозаписом проведення огляду місця події, дисковий накопичувач із відеозаписом з камер відеоспостереження приміщення магазину «NAVES», які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0000187, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання за даною статтею кримінального закону у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, якщо протягом зазначеного строку - 2 (двох) років вона не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засуджену наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженої ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженої.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення судово товарознавчої експертизи № 3356 від 05.12.2022 року у розмірі 170 (сто п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази: телефон марки«Huawei» моделі «Y 5 2018» з об`ємом внутрішньої пам`яті 16 ГБ, оперативної 2 ГБ, та з ІМЕІ НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , - вважати повернутим потерпілій ОСОБА_5 ; дисковий накопичувач із відеозаписом проведення огляду місця події, дисковий накопичувач із відеозаписом з камер відеоспостереження приміщення магазину «NAVES», які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0000187, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1