Справа № 157/33/23
Провадження №1-кс/157/28/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 рокумісто Камінь-Каширський

Слідчий суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 3 січня 2023 року за №0000009, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рудка, Любешівського району, Волинської області, українець, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта повна загальна середнея, не одружений, не працевлаштований, не судимий,

встановив:

Заступник начальника СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів. В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_5 03 січня 2023 року близько 02 години 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, який продовжено згідно з Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2738-ІХ від 16.11.2022, на 90 діб, керуючись корисливим мотивом та метою викрадення чужого майна, знаходячись на території домогосподарства по АДРЕСА_2 , незаконно проник до гаражного приміщення, звідки умисно, таємно, викрав належний ОСОБА_8 , бувший у користуванні газовий балон, червоного кольору, ємкістю 50 літрів, заповнений зрідженим, скрапленим газом, «пропан», об`ємом 30 літрів, загальною вартістю 1749 гривень 40 копійок, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_5 не закінчив злочин з причин, які не залежали від його волі, оскільки був помічений та затриманий на дорозі по вул. Поліська, неподалік домогосподарства № 41, вищевказаного населеного пункту, ОСОБА_9 . Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаному із проникненням у інше приміщення, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України. З урахуванням наведеного, 03.01.2023 о 06 год. 20 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України та цього ж таки 03.01.2023 останньому повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України. Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_5 повністю визнав свою вину та причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та детально розповів про обставини його скоєння. Окрім визнавальних показань самого підозрюваного, його вина у скоєному, повністю підтверджується іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом заявою ОСОБА_8 про скоєння злочину, зокрема таємного викрадення належного йому газового балону, заповненого газом; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом огляду місця події від 03.01.2023, проведеного на території домогосподарства потерпілого та на дорозі по вул. Поліська у смт. Любешів Камінь-Каширського району Волинської області, де виявлено та вилучено газовий балон, червоного кольору, ємністю 50 літрів, заповнений зрідженим, скрапленим газом «пропан» та іншу слідову інформацію; протоколом допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; довідками із відповідних установ та підприємств про ринкову вартість викраденого газового балону, а також зрідженого, скрапленого газу «пропан» станом на 03.01.2023; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а також іншими доказами. Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину, який скоєно в умовах воєнного стану, та за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність. Підозрюваний ОСОБА_5 неодружений, на утриманні нікого не має, ніде не працює та не навчається. При цьому, злочин останній вчинив, будучи в стані алкогольного сп`яніння, в умовах воєнного стану в Україні та у час дії комендантської години, коли заборонено в нічний час доби перебувати на вулицях та в громадських місцях мешканцям населених пунктів. Окрім цього, ОСОБА_5 24.02.2020 засуджений вироком Камінь-Каширського районного суду за ч. З ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, з іспитовим терміном 1 рік, судимість за який погашена 10.03.2021, що не перевиховало особу і через невеликий проміжок часу спонукало останнього вчинити знову корисливий, тяжкий злочин. Загальною підставою для застосування будь-якого заходу примусу, у тому числі запобіжного заходу, є фактичні дані, які свідчать про неналежну поведінку суб`єкта кримінального процесу чи можливість такої поведінки, яка повинна ґрунтуватись на даних, які свідчать про реальний намір такої особи вчинити дії, для попередження яких застосовується запобіжний захід. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, §40)» серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Про наявність ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному правопорушенні свідчить те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи свою причетність до вчинення інкримінованого йому тяжкого злочину, пов`язаного з можливим позбавленням волі, з метою уникнення покарання, може схиляти потерпілого та свідків до зміни наданих показань шляхом залякування чи іншого примусу (жоден із свідків та потерпілий у судовому засіданні не допитувався), що дасть йому можливість різними способами впливати на них з метою зміни показань. Крім того, при ризик переховування свідчить те, що ОСОБА_5 , розуміючи, що йому загрожує реальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, спробує ухилитись від відповідальності за скоєне і намагатиметься переховуватись від слідства та суду, зможе виїхати за кордон. Про наявність ризику щодо вчинення іншого кримінального правопорушення свідчить той факт, що останній вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану в Україні, у час дії комендантської години та у стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про відсутність моральних якостей та психологічних установок на дотримання вимог діючого правопорядку, впевненості у безкарності своїх дій. Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання та особистої поруки відносно підозрюваного ОСОБА_5 не може запобігти вищевказаним у клопотанні ризикам та не може бути застосовано відносно останнього, оскільки він підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, що дає підстави вважати, що обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, підозрюваним виконані не будуть, а особа, яка б заслуговувала на довіру та яка зможе поручитися за виконання останнім обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутня. Запобіжний захід у вигляді застави не може бути обраний, оскільки вказаний запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного із підстав, які зазначені вище. Перебування під домашнім арештом за місцем проживання дозволить підозрюваному зустрічатись та схиляти потерпілого та свідків до зміни наданих показань під приводом винагороди чи примусу, покинути місце проживання, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Слідчий СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 та прокурор Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів підтримали повністю з викладених у ньому підстав.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечили, захисник пояснив, що клопотання про застосування запобіжного заходу є необґрунтованим, та ризики, на які посилається сторона обвинувачення, жодним чином не підтвердженні, обвинувачений не судимий, має постійне місце проживання, вину визнав повністю, та, крім того, слідчим і прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Заслухавши доводи слідчого, прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши додані до клопотання матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання слідчого належить відмовити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною покидати житло цілодобово та з покладенням передбачених КПК України обов`язків, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити вищезазначені дії.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаному із проникненням у інше приміщення, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 15- ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у тому, що він 03 січня 2023 року близько 02 години 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, який продовжено згідно з Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2738-ІХ від 16.11.2022, на 90 діб, керуючись корисливим мотивом та метою викрадення чужого майна, знаходячись на території домогосподарства по АДРЕСА_2 , незаконно проник до гаражного приміщення, звідки умисно, таємно, викрав належний ОСОБА_8 , бувший у користуванні газовий балон, червоного кольору, ємкістю 50 літрів, заповнений зрідженим, скрапленим газом, «пропан», об`ємом 30 літрів, загальною вартістю 1749 гривень 40 копійок, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_5 не закінчив злочин з причин, які не залежали від його волі, оскільки був помічений та затриманий на дорозі по вул. Поліська, неподалік домогосподарства № 41, вищевказаного населеного пункту, ОСОБА_9 .

Відомості про зазначений злочин були внесені до ЄРДР 3 січня 2023 року за № 0000009.

Обґрунтованість зазначеної підозри підтверджується наявністю вагомих доказів, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 3 січня 2023 року, з якого вбачається, що останній дав показання про те, що 3 січня 2023 року о 02 год йому на мобільний телефон подзвонив сусід ОСОБА_9 і повідомив, що затримав особу з газовим балоном, яка сказала, що котить балон від його будинку, та коли він пішов до свого гаража, то виявив привідчинені вхідні двері, які він закривав, а також відсутність газового балону; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 3 січня 2023 року, згідно з яким свідок дав показання про те, що 3 січня 2023 року, спавши вдома, він проснувся від стуку металу на дорозі та почув гавкання собаки, а тому виглянув у вікно та побачив, що невідомий йому чоловік котить по дорозі газовий балон, він вийшов на вулицю та підійшов до нього, зазначена особа проживає на його вулиці в ОСОБА_13 , однак прізвища її він не знає, та на його запитання цей чоловік повідомив, що газовий балон котить від дядька ОСОБА_14 , показавши у сторону, тобто він зрозумів, що від домогосподарства ОСОБА_15 , та зателефонував останньому і повідомив про зазначені обставини; протоколом огляду місця події від 3 січня 2023 року, з якого вбачається, що при огляді подвір`я домогосподарства у АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_16 , було виявлено, зокрема сліди вдавлення грунту від гаража до воріт та далі по вулиці, та зазначені сліди привели до домогосподарства АДРЕСА_4 , де на ґрунті був виявлений заповнений газом балон червоного кольору ємністю 50 л; довідкою ФОП ОСОБА_17 про те, що вартість бувшого у використанні газового балону ємкістю 50 л станом на 3 січня 2023 року становить 850 гривень.

Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 3 січня 2023 року, ОСОБА_5 був затриманий 06 год. 20 хв. 3 січня 2023 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

3 січня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За вчинення злочину, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Встановлено, що ОСОБА_5 не судимий, є особою молодого віку та, як він пояснив у судовому засіданні, займається суспільно корисною працею, працюючи по найму і має постійне місце проживання, на даний час проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , що слідчим та прокурором не спростовано.

Разом з тим, беручи до уваги у сукупності вагомість поданих слідчим доказів про причетність підозрюваного до вчинення у стані алкогольного сп`яніння корисливого злочину, обставини скоєння злочину, а саме у воєнний стан, а також тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, у скоєні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

Однак, стороною обвинувачення не доведено, що у цьому конкретному випадку, з урахуванням вищезазначених даних про особу підозрюваного, є недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеному ризику, зокрема запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло цілодобово.

Частиною 1 ст. 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За змістом ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо слідчий суддя застосовує запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, то зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

З врахуванням вищезазначених обставин у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_5 строком на два місяці більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло цілодобово та покладенням обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; не залишати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 , що зможе запобігти ризику, доведеному стороною обвинувачення, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання слідчого належить відмовити.

Згідно із ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Тяжкість покарання не є безумовною підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Стороною обвинувачення не доведено наявності ризику впливу підозрюваного на потерпілого та свідків, а також ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. Достатніх відомостей про такі ризики слідчому судді не надано.

Та обставина, що підозрюваний був засуджений вироком суду від 24 лютого 2020 року за вчинення корисливого злочину із звільненням від відбування покарання з випрбуванням з іспитовим строком 1 рік, на що посилається слідчий, не свідчить про наявність ризику щодо вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, адже судимість, як заначається у клопотанні слідчого, погашена у встановленому законом порядку.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашено або знято, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків попередньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у тому числі й при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Зазначений правовий висновок наведено у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі № 739/1140/18, провадження № 51-1858 км 20.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 196, 202, 205 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання заступника начальника СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово та покласти на нього такі обов`язки до 03 березня 2023 року включно:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

2) не залишати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло цілодобово щодо ОСОБА_5 негайно передати для виконання до Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області.

Згідно з ч. 4 ст. 181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому.

Негайно доставити ОСОБА_5 до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та звільнити його з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Дата проголошення повного тексту ухвали - 16 год. 20 хв.

5 січня 2023 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1