Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/2950/22
Провадження № 1-кп/279/592/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2022 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000186 від 12.04.2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мирне, Коростенського
району, Житомирської області, громадянина України,
з середньою-спеціальною освітою, працюючого слюсарем ТДВ «Коростенський щебзавод», одруженого,
на утриманні осіб має малолітню дитину, раніше не
судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 11.04.2022 близько 18 години 40 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , де розпивав алкогольні напої із потерпілим ОСОБА_6 , в ході чого на грунті раптово виниклих неприязних відносин із останнім у ОСОБА_4 , виник умисел на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, схопив обома руками ОСОБА_6 , за шию, нахилив його до тулуба та наніс йому два удари правим коліном в обличчя в результаті чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді: підоболонкової гематоми правої лобної ділянки, підоболонкової гематоми лівої лобно-тім`яної ділянки, забою гемісфер головного мозку, рани лівої надбрівної дуги, які згідно висновку експерта відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.
Продовжуючи свої умисні дії, ОСОБА_4 , штовхнув ОСОБА_6 , на підлогу, від чого останній не втримався на ногах та впав на підлогу обличчям до стелі. Далі ОСОБА_4 , підійшовши до ОСОБА_6 , який уже лежав на підлозі, схопив його обома руками за вуха та здійснив два удари потиличною частиною голови ОСОБА_6 , об бетонну підлогу, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді: уламкового перелому кісток склепіння черепа праворуч, підоболонкової гематоми правої лобної ділянки, підоболонкової гематоми лівої лобно-тім`яної ділянки, забою гемісфер головного мозку, забійної рани в лівій лобно-тім`яній ділянці, забійної рани потиличної ділянки, які згідно висновку експерта відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.
Своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України.
Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи ОСОБА_4 , якому висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, свою вину по обвинуваченню за кримінальним правопорушенням передбаченого ч.1 ст.121 КК України визнав повністю та підтвердив зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, пояснив, що дійсно в указаний в обвинувальному акті день та час наніс потерпілому ОСОБА_6 два удари правим коліном в обличчя, штовхнув ОСОБА_6 , на підлогу, від чого останній не втримався на ногах та впав на підлогу обличчям до стелі, схопив його обома руками за вуха та здійснив два удари потиличною частиною голови ОСОБА_6 об бетонну підлогу, в результаті чого заподіяв йому тілесні ушкодження, зазначив, що він щиро розкаюється у вчиненому, частково відшкодував збитки потерпілому.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні не з`явився надав суду заяву, в якій зазначив свою позицію щодо призначення міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 : просив покарати не суворо, претензій до обвинуваченого не має, збитки йому частково відшкодовано.
Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає, а також учасникам зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. Інші докази судом не досліджувалися. Аналізуючи та оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 про обставини скоєного ним кримінального правопорушення, які відповідають обставинам їх скоєння, викладеним у обвинувальному акті, та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд вважає доведеним, що він вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення при зазначених вище, встановлених у судовому засіданні обставинах. Вина доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вимог ст.65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ст.12 КК України вчинений ОСОБА_4 злочин передбачений ч.1 ст. 121 КК України є тяжким злочином.
Згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Так у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд сказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
З урахуванням викладеного, суд призначає покарання відповідно до санкції частини статті, яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі.
Крім того, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 , по місцю проживання характеризується посередньо, на спеціалізованих обліках не перебуває, раніше не судимий, офіційно працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, беручи до уваги позицію потерпілого, а також щире каяття обвинуваченого у вчиненому, його відношення до скоєного злочину, те, що обвинувачений дає критичну оцінку своїм діям, навіть попри скоєння тяжкого стосовно ст.12 КК України злочину, суд вважає, що виправити ОСОБА_4 і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від нього на підставі ст.75 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку він, ОСОБА_4 не скоїть нових злочинів та виконає обов`язки передбачені ст.76 КК України.
У відповідності до ст.76 КК України суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 певні обов`язки, як на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
На переконання суду, іспитовий строк буде дисциплінувати засудженого, привчати до додержання законів, оскільки він не виправданий, а проходить випробування, від результатів якого залежить подальша його доля - звільнення від відбування призначеної міри покарання або реальне відбуття покарання, що сприятиме формуванню у нього звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень. У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено. Запобіжний захід застосований до ОСОБА_4 , відповідно до Ухвали слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.05.2022 року у виді домашнього арешту, закінчив свою дію. Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Відповідно до ст.124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, арешт на майно відповідно до ч.4 ст.174 КПК України підлягає скасуванню. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати виннуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 3 (три) роки.
Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 3392,24 грн. витрат на проведення судових експертиз (судової імунологічної експертизи 13.05.2022 - 1 397,23 грн.; судової біологічної експертизи 11.05.2022 - 1574,45 грн,; судової імунологічної експертизи 11.05.2022 - 420,56 грн).

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12.04.2022 року, а саме: на чоловічу кепку - скасувати.

Речові докази у провадженні, а саме: - змив на аплікатор з плямами речовини бурого кольору; уламок скла; які передано до камери схову Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області - знищити;
- чоловічу кепку, яку передано до камери схову Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області - повернути ОСОБА_4 ;
- оптичний DVD диск з відеозаписом слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 , що зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.
Згідно ч.2 ст.394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1 Копія згідно з оригіналом