Провадження № 1-кп/742/100/23
Єдиний унікальний № 733/583/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

її захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000326 від 14.08.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Золоторівка Шахтарського району Донецької області, українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2015 року (точної дати не встановлено) ОСОБА_4 запропонувала потерпілій ОСОБА_6 придбати цукор за вигідними цінами, а саме: по ціні 400 грн за 1 мішок, пославшись на те, що у неї є знайомі які можуть вирішити дане питання та доставити цукор. У послідуючому на початку червня 2015 року (точної дати не встановлено), в денний час доби, реалізуючи заздалегідь виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, діючи умисно, з корисливих мотивів, в приміщенні кухні в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 , отримала від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 9600 гривень на придбання цукру. У подальшому цукор ОСОБА_6 не надала, грошові кошти в сумі 9600 гривень власниці не повернула, злочинним шляхом привласнивши їх на свою користь, не маючи наміру на виконання домовленості, завдавши ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 9600 гривень.

У послідуючому, продовжуючи свою протиправну діяльність, маючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами, ОСОБА_4 зателефонувала потерпілій ОСОБА_6 та повідомила, що має можливість придбати для останньої по вигідній ціні додатково цукор, на що ОСОБА_6 погодилась. У середині червня 2015 року (точної дати не встановлено), в денний час доби, реалізуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, біля приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , отримала від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 5800 гривень на придбання цукру. У подальшому цукор ОСОБА_6 не надала, грошові кошти в сумі 5800 гривень власниці не повернула, злочинним шляхом привласнивши їх на свою користь, не маючи наміру на виконання домовленості, завдавши ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 5800 гривень.

Крім того, у середині червня 2015 року (точної дати не встановлено) ОСОБА_4 , з метою шахрайським шляхом заволодіти грошовими коштами потерпілої ОСОБА_7 , запропонувала останній допомогу у оформленні виплат на малолітню дитину, оскільки ОСОБА_7 та її малолітня онучка являються переселенцями зі східних областей України. У послідуючому у середині червня 2015 року (точної дати не встановлено), в денний час доби, реалізуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, у приміщенні офісу ГО «Активісти Ічнянщини», що знаходиться в приміщенні колишнього кінотеатру «Перемога» по вул.Свято-Преображенській в м.Ічні, отримала від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 350 гривень за сприяння у оформленні виплат на малолітню дитину. У подальшому ОСОБА_4 будь-яких дій на виконання домовленості не вчинила, а грошові кошти в сумі 350 гривень власниці не повернула, злочинним шляхом привласнивши їх на свою користь, не маючи наміру на виконання домовленості, завдавши ОСОБА_7 матеріальних збитків на суму 350 гривень.

19.06.2015 року, діючи повторно, ОСОБА_4 зателефонувала до потерпілої ОСОБА_7 та повідомила останній, що мас змогу допомогти у вирішенні питання щодо отримання потерпілою допомоги ООН, як біженцю, у розмірі 30 тис. грн та допомогу на утримання дитини у розмірі 5 тис грн. Цього ж дня, в денний час доби, реалізуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, у приміщенні офісу ГО «Активісти Ічнянщини», що знаходиться в приміщенні колишнього кінотеатру «Перемога» по вул.Свято-Преображенській в м.Ічні, отримала від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 2150 гривень за сприяння у оформленні виплат. У подальшому ОСОБА_4 будь-яких дій на виконання домовленості не вчинила, а грошові кошти в сумі 2150 гривень власниці не повернула, злочинним шляхом привласнивши їх на свою користь, не маючи наміру на виконання домовленості, завдавши ОСОБА_7 матеріальних збитків на суму 2150 гривень.

Крім цього, ОСОБА_4 , діючи повторно, з метою заволодіти шахрайським шляхом грошовими коштами потерпілої ОСОБА_8 , у кінці червня 2015 року (точної дати не встановлено) вказала останній, що зможе переслати грошові кошти її сину ОСОБА_9 . У послідуючому у кінці червня 2015 року (точної дати не встановлено), в денний час доби, реалізуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, у будинку, що належить ОСОБА_8 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , отримала від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 18 000 гривень. У подальшому ОСОБА_4 будь-яких дій на виконання домовленості не вчинила, а грошові кошти в сумі 18000 гривень власниці не повернула, злочинним шляхом привласнивши їх на свою користь, не маючи наміру на виконання домовленості, завдавши ОСОБА_8 матеріальних збитків на суму 18000 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердила всі факти здійснених нею протягом квітня-червня 2015 року шахрайств, свою вину визнала повністю та щиро розкаялася у скоєному. При цьому пояснила, що до 28.07.2022 року вона навіть не здогадувалася про те, що підозрюється у вчиненні зазначених шахрайств.

Допитаний у судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що у 2015 році він проживав разом з ОСОБА_4 у цивільному шлюбі, але у серпні 2015 року вона поїхала до м.Донецьк, де перебувала приблизно до жовтня 2015 року, а після повернення проживала у м.Києві. Зустрілися вони лише літом 2016 року, але передати їй повідомлення про підозру він просто забув, оскільки коли працівники поліції вручали йому це повідомлення 28.08.2015 року, то через важку життєву кризу він перебував у тривалому запої, тому забув навіть про сам факт отримання ним повідомлення про підозру для передачі його обвинуваченій. Після повернення ОСОБА_4 до м.Ічня вони знов почали проживати разом, працювали там, ніде не ховалися, не змінювали номерів телефонів, але з поліції більше ніхто до них не приходив та не телефонував.

Так, відповідно до витягу кримінальне провадження №0000326 було внесено до ЄРДР 14.08.2015 року (а.п.46-47).

Повідомлення про підозру від 28.08.2015 року було вручено особисто ОСОБА_4 при її захисникові 28.07.2022 року (а.п.48-49).

З розписки ОСОБА_10 вбачається, що 28.08.2015 року він отримав від слідчого повідомлення про підозру для вручення його ОСОБА_4 (а.п.50).

31.08.2015 року ОСОБА_4 було оголошено у розшук (а.п.51-52), а 14.09.2015 року досудове розслідування щодо неї зупинено (а.п.53-54).

27.07.2022 року ОСОБА_4 була затримана у м.Нововолинськ Волинської області (а.п.55-56), а 28.07.2022 року досудове розслідування щодо неї відновлено (а.п.57-59) та вручено їй повідомлення про підозру від 28.08.2015 року (а.п.49).

09.08.2022 року ОСОБА_4 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри (а.п.60-62), а 19.08.2022 року затверджено щодо неї обвинувальний акт за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.190 КК України (а.п.2-9).

Після допиту обвинуваченої, свідка та дослідження письмових доказів щодо руху даного кримінального провадження захисник обвинуваченої клопотав про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та відповідно про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , яке в повному обсязі було підтримано обвинуваченою та проти задоволення якого прокурор не заперечував.

Потерпілі до суду не з`явилися, але просили розглядати справу за їхньої відсутності (а.п.38, 39).

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали даної кримінальної справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінальне правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Таким чином, згідно з приписами вказаної статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання чинності вироком суду законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких призупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення від слідства та суду та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.190 КК України, одне з яких згідно зі ст.12 КК України є кримінальним проступком, а інше - нетяжким злочином.

Відповідно до п.2, 3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

У п.1 ч.2 ст.284 КПК України зазначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.284 КПК України, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинила кримінальні правопорушення ще у квітні-червні 2015 року, від явки до органів слідства, прокурора та суду не ухилялася та не переховувалася, оскільки навіть не була належним чином повідомлена про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, тому не можна вважати, що строк давності притягнення її до кримінальної відповідальності зупинявся та переривався.

Отже, наведені вище обставини свідчать про те, що строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності закінчився.

У зв`язку з цим суд вважає клопотання захисника обвинуваченої, проти задоволення якого остання не заперечувала, цілком обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, у зв`язку з чим приходить до висновку про необхідність закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 та звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Щодо заявлених потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_11 цивільних позовів (а.п.15-17), то суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст.129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право подати аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, у зв`язку зі звільненням обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності через сплив строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності, заявлені потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_11 цивільні позови про стягнення з ОСОБА_4 матеріальних збитків слід залишити без розгляду, що узгоджується зі змістом ч.7 ст.128 КПК України та не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Витрати на залучення експерта та речові докази в межах даного кримінального провадження відсутні.

На підставі ст.49 КК України, керуючись ст.284, 285-286, 288, 372, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження і звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.190 КК України, на підставі ст.49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000326 від 14.08.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.190 КК України, - закрити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченої ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків - залишити без розгляду.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до обвинуваченої ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя Анна КОРОТКА