Справа № 444/870/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/986/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 28 липня 2022 року за ч.1 ст. 286 КК України, -

встановила:

вироком Жовківського районного суду Львівської області від 28 липня 2022 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (пятдесят одну тисячу) гривень 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Арешти на майно накладені ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 29.12.2021 р. - скасовано.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва Київської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , працюючого ФОП " ОСОБА_6 ", ІПН НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Шевченківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 31.05.2001 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) моральної шкоди в розмірі 150 000 (сто пятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва Київської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , працюючого ФОП " ОСОБА_6 ", ІПН НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Шевченківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 31.05.2001 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), як законного представника малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - моральну шкоду в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва Київської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , працюючого ФОП " ОСОБА_6 ", ІПН НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Шевченківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 31.05.2001 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), як законного представника малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - моральну шкоду в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок.

В решті позовних вимог цивільного позову ОСОБА_9 - відмолено.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_6 24 грудня 2021 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, керуючи технічно справним транспортним засобом, марки «BMW 535XІ», номерний знак НОМЕР_4 та рухаючись ним по автодорозі Львів-Київ у межах села Малехів, Львівської області, у напрямку до міста Львова, грубо порушуючи вимоги чинних Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001р. зі змінами та доповненнями, а саме: п.п. 1.2 - в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів; п.п. 1.5 - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 1.10 (в частині визначення термінів "дорожні умови», «дорожня обстановка») дорожні умови - сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан, дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом; п. 2.3 «б» бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 2.3.«д» не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь- якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, не урахував дорожні умови та дорожню обстановку, стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, такими своїми діями втратив керованість транспортного засобу, як наслідок, без причин технічного характеру, пересік осьову подвійну суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 дод. 2 ПДР України, в районі 4 км. автодороги «Львів- Київ» у межах села Малехів, Львівського району Львівської області виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення із транспортним засобом, марки «КІА РІО», д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_9 , яка рухалася у зустрічному напрямку по вказаній автодорозі із міста Львова у напрямку до міста Дубляни, Львівського району Львівської області.

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху України, водій автомобіля, марки «КІА РІО» д.н.з. НОМЕР_5 ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, а саме: забійну рану на передній поверхні лівого колінного суглобу, пігментна пляма (слід бувшого садна) на передній поверхні правого колінного суглобу, закритий перелом нижнього полюса лівого наколінника, розтяг передньої хрестоподібної зв`язки, забій латерального виростка лівої великогомілкової кістки, пошкодження заднього рогу медіального меніска, розтяг широкого м`язу лівого стегна, гемартроз лівого колінного суглобу, гематома лівої молочної залози, забій м`яких тканин та садна обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 29/22 від 07.02.2022 р. відносяться до середньої тяжкості тілесного ушкодження по ознаці довготривалого розладу здоров`я, а пасажири ОСОБА_9 та ОСОБА_11 отримали легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров"я.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просить оскаржуваний вирок скасувати, направити кримінальне провадження № 0000498 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 286 КК України на новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що поза увагою суду першої інстанції залишилося вирішення питання залучення нових учасників кримінального провадження у зв`язку із заявленням цивільного позову фактично не тільки потерпілою, а й двома цивільними позивачами. ОСОБА_9 як законним представником ОСОБА_11 та ОСОБА_9 заяв чи клопотань щодо визнання цивільними позивачами - не подавалося. Жодних процесуальних рішень щодо залучення до зазначеного кримінального провадження дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_9 як потерпілих чи цивільних позивачів - матеріали не містять, що не відповідає вимогам ч. 3 ст. 44 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди. Водночас, правом звернення з позовом про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням має лише потерпілий. А ОСОБА_11 та ОСОБА_9 - потерпілими у кримінальному правопорушенні по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України - не визнавалися. Відтак, задоволення позовних вимог ОСОБА_9 в інтересах малолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_13 судом першої інстанції є помилковим.

Звертає увагу, що цивільний позов не містить жодного доказу на підтвердження розміру вимог про стягнення заявленої моральної шкоди, що протирічить вимогам п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України.

Наголошує, що обвинуваченим ОСОБА_6 було зазначено про здійснення часткового відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_9 у розмірі 15 000 (п`ятнадцяти тисяч) гривень до початку судового розгляду, що не знайшло відображення у вироку суду.

Підкреслює, що обвинуваченим ОСОБА_6 у судовому засіданні було повідомлено про наявність на дату ДТП чинного договору обов`язкового страхування відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», укладеного за №ЕР-204975285 від 15.07.2021 року з ПрАТ "Європейський страховий альянс", строком дії до 14.07.2022 року.

На думку апелянта, потерпілою ОСОБА_9 мало б бути залучено співвідповідача, або суд мав би залучити страховика щонайменше у якості третьої особи до розгляду цього кримінального провадження, проте суд цього не зробив.

Відтак, вважає, що необгрунтованим є стягнення виключно з обвинуваченого ОСОБА_6 моральної шкоди за цивільним позовом потерпілої ОСОБА_9 , що суперечить ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім цього, апелянт зазначає, що вирішуючи цивільний позов, суд першої інстанції мав об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити, яка шкода і в якому розмірі відшкодована, встановити коло осіб, які за даних обставин мають відшкодовувати шкоду. Цих вимог закону під час вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 районним судом дотримано не було. Відтак, суд першої інстанції, не перевірив усіх вимог позивача, не оцінив наданих ним доказів відповідно до ст. 94 КПК, не обґрунтував та не вмотивував свого рішення в частині вирішення цивільного позову відповідно до вимог статей 370, 374 КПК України.

На апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 представник потерпілої - адвокат ОСОБА_10 подав заперечення в яких просить оскаржуваний вирок залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

У суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на викладені в ній мотиви.

Прокурор ОСОБА_7 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 заперечив, вважає вирок суду законним та обґрунтованим.

Потерпіла ОСОБА_9 та її представник - адвокат ОСОБА_10 вважають вирок суду законним та обґрунтованим. Просять апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , думку прокурора ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_9 та її представника - адвоката ОСОБА_10 , обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Згідно ч. 3 ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Як вбачається з вироку, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої.

При цьому, суд першої інстанції з`ясував чи розуміють учасники кримінального провадження зміст усіх обставин, добровільність їх позиції та роз`яснив, що спрощений порядок дослідження доказів позбавить учасника справи можливості оскаржити такі в апеляційному порядку.

Зважаючи на часткове визнання ОСОБА_6 позовних вимог потерпілої та цивільних позивачів, суд дослідив зміст цивільного позову та докази, що були додані до нього.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода, окрім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно п.9 Постанови №4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З матеріалів провадження вбачається, що до початку розгляду провадження потерпілою ОСОБА_9 та цивільними позивачами ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , в особі законного представника ОСОБА_9 , заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні, в якому просили стягнути на користь потерпілої 300 000 грн. моральної шкоди, а на користь неповнолітніх ОСОБА_9 , ОСОБА_11 по 100 000 грн. моральної шкоди.

На підставі досліджених доказів, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення вимог цивільного позову та вирішив стягнути із обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_14 - 150 000 грн. моральної шкоди, на корись неповнолітньої ОСОБА_11 - 40 000 грн., на користь неповнолітнього ОСОБА_9 - 40 000 грн.

Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди, суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що внаслідок кримінального правопорушення діями обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_9 та її дітям ОСОБА_11 та ОСОБА_9 завдано моральної шкоди.

При цьому, суд першої інстанції зазначив наступне, згідно виписного епікризу із медичної карти НОМЕР_8 ОСОБА_11 , була госпіталізована 24.12.2021 року до реанімаційного відділення, та в подальшому після стабілізації її стану перебувала в нейрохірургічному відділені.

Згідно висновку експерта № 30/22 від 02.02.2022 року такі ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я.

ОСОБА_11 було діагностовано поєднану травму, ЗЧМТ, струс головного мозку, тупу травму живота, субкапсульний розрив селезінки. В подальшому, після проведення повторних оглядів, в тому числі УЗД, їй було діагностовано контузію селезінки.

Внаслідок отриманих травм, дитина змушена систематично навідувати хірурга, невролога та сімейного лікаря.

Згідно виписного епікризу із медичної карти НОМЕР_9 ОСОБА_9 був госпіталізований 24.12.2021 року до нейрохірургічного відділення.

ОСОБА_9 було діагностовано ЗЧМТ, струс головного мозку, забій шийно-грудного відділу хребта, що згідно висновку експерта № 31/22 від 02.02.2022 року відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я.

Встановлено, що діти потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_11 та ОСОБА_9 отримали травми під час ДТП, яке сталось внаслідок протиправної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому в користь їх матері підлягає до стягнення в їх інтересах моральна шкода із обвинуваченого.

Суд, оцінюючи позовні вимоги потерпілої, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заподіяна потерпілій та її дітям моральна шкода знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із вчиненим ОСОБА_6 кримінальним правопорушенням.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди потерпілій та її дітям, суд врахував форму вини обвинуваченого, те що ДТП спричинило їм душевні страждання, стрес, протиправна поведінка обвинуваченого завдала моральних страждань та відчуття дискомфорту через отримані травми, погіршення стану здоров`я та необхідність проходження курсу лікування.

Виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважав, що розмір заявлених вимог не відповідає характеру моральної шкоди спричиненої потерпілій та її дітям, а тому дійшов висновку, що цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, підлягає до часткового задоволення.

Сталою судовою практикою визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, з огляду на наведене колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції наведених вище вимог дотримався в повній мірі.

Відтак, доводи обвинуваченого про те, що судом першої інстанції було порушено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України є безпідставними, оскільки розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, був досліджений судом в загальному порядку на підставі належних та допустимих доказів.

Щодо доводів апелянта про те, що у межах кримінального провадження не приймалися рішення про залучення ОСОБА_9 та ОСОБА_11 як потерпілих або цивільних позивачів, що є підставою для відмови у задоволенні вимог цивільного позову, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов.

Частиною 2 вказаної статті, передбачено, що права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Згідно ч. 1 ст. 64 КПК України якщо цивільним позивачем є неповнолітня особа або особа, визнана в установленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною, її процесуальними правами користується законний представник.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 та серії НОМЕР_7 потерпіла ОСОБА_9 є матір`ю неповнолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .

З врахуванням викладеного, кримінально-процесуальне законодавство не передбачає ухвалення окремих процесуальних рішень щодо залучення цивільного позивача до кримінального провадження, а права на обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання цивільного позову.

Щодо доводів обвинуваченого про те, що станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «BMW 535», номерний знак НОМЕР_4 , була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-204975285 у ПАТ «СК «Європейський страховий альянс», колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 26-1.1 ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Згідно листа №1213/13 від 08 листопада 2022 року ПАТ «СК «Європейський страховий альянс», сума страхового відшкодування становить 12 160, 93 грн., в тому числі 579,09 грн. моральної шкоди.

Зазначена сума фіксована і незначна.

В суді апеляційної інстанції представник потерпілої ОСОБА_10 пояснив, що стосовно відшкодування вказаної суми вони звернулись до страхової компанії.

При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які тягнули б за собою скасування оскаржуваного вироку.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду першої інстанції відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Жовківського районного суду Львівської області від 28 липня 2022 року стосовно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 286 КК України залишити без змін,апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4