печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7, про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для участі у розгляді клопотання про застосування стосовного нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

23.08.2022 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для участі у розгляді клопотання про застосування стосовного нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені у ньому.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, якими клопотання обґрунтовується, суд дійшов до наступного висновку.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000378 від 12.05.2022 за ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України.

Всупереч вказаним нормам Президент Російської Федерації, а також інші представники влади Російської Федерації, нехтуючи вимогами п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципами Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та положеннями ч. 4 ст. 2 Статуту Організації Об`єднаних Націй і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України.

З цією метою 22.02.2022 Президент Російської Федерації підписав з керівниками російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей договори про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу, які в той же день ратифіковані Державною думою та Радою Федерації Федеральних Зборів Російської Федерації.

В цей же день Президент Російської Федерацію, з метою надання видимості законності дій по нападу на Україну, направив до Ради Федерації Федеральних Зборів Російської Федерації звернення про використання Збройних Сил Російської Федерації за межами Російської Федерації, яке було задоволено.

23.02.2022 керівники російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей звернулися до Президента Російської Федерації з проханням надати допомогу у відбитті надуманої ними воєнної агресії «українського режиму щодо населення» так званих «Донецької народної республіки» та «Луганської народної республіки».

24.02.2022 Президент Російської Федерації оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні, після чого був відданий наказ на вторгнення підрозділів Збройних Сил Російської Федерації на територію України.

Після того, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації шляхом збройної агресії, незаконно вторглись на територію України через лінію державного кордону України, розташовану в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та шляхом застосування зброї здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, а також здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується до теперішнього часу та призводить до тяжких наслідків.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Так, під час воєнних дій у березні 2022 року Збройними Силами Російської Федерації незаконно окуповано м. Старобільськ Луганської області.

У подальшому, в невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, проте не пізніше 07.03.2022, невстановленими особами з числа співробітників військової адміністрації Російської Федерації та так званої «Луганської Народної Республіки», на території тимчасово окупованого м. Старобільська Луганської області створено незаконний правоохоронний орган, а саме: так званий «Старобельский городской отдел внутренних дел Министерства внутренних дел Луганской Народной Республики», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , для функціонування якого залучено невстановлених осіб з числа місцевих мешканців, представників адміністрації Російської Федерації та так званої «Луганської Народної Республіки».

Після того, в невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, проте не пізніше 11.03.2022, невстановлені особи з числа співробітників військової адміністрації Російської Федерації, з метою забезпечення функціонування попередньо створеного незаконного правоохоронного органу - так званого «Старобельского городского отдела внутренних дел Министерства внутренних дел Луганской Народной Республики» запропонували громадянину України ОСОБА_1 взяти на себе функції та обійняти посаду начальника кримінального розшуку у незаконному правоохоронному органі, а саме: «Старобельском городском отделе внутренних дел Министерства внутренних дел Луганской Народной Республики», який створений на тимчасово окупованій території України.

Тоді у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, проте не пізніше 11.03.2022, ОСОБА_1 , знаходячись на території тимчасово окупованого міста Старобільська Луганської області, діючи за власним бажанням, без фізичного та психологічного примусу, підтримуючи воєнну агресію Російської Федерації на території України, маючи певний оперативний досвід та навички роботи у правоохоронних органах, а саме:

- з 01.10.1988 по 01.10.1990 на підставі наказу ДССШМ № 95 від 30.09.1988 займав посаду курсанта Донецької ССШМ МВС СРСР;

- на підставі наказу УВС № 193 від 03.10.1990 у період часу з 01.10.1990 по 20.12.1991 займав посаду дільничного інспектора міліції Старобільського РВВС;

- на підставі наказу УВС № 1 від 08.01.1992 у період часу з 20.12.1991 по 25.04.1993 займав посаду оперуповноваженого карного розшуку Старобільського РВВС;

- на підставі наказу УВС № 113 від 21.04.1993 у період часу з 25.04.1993 по 18.07.1994 займав посаду старшого оперуповноваженого карного розшуку Старобільського РВВС;

- на підставі наказу УМВС № 245 від 13.07.1994, 18.07.1994 звільнений з органів внутрішніх справ за власним бажанням;

- на підставі наказу УМВС № 31 від 02.02.1996 у період часу з 01.02.1996 по 17.07.1997 займав посаду оперуповноваженого КМСН лінійного відділу на ст. Луганськ УМВС України на Донецькій залізниці;

- на підставі наказу УМВС № 400 від 19.09.1997 у період часу з 17.07.1997 по 08.04.1998 займав посаду старшого оперуповноваженого карного розшуку Старобільського відділу дорожньої міліції на автомагістралях при управлінні Державної автоінспекції Управління МВС України в області;

- на підставі наказу УМВС № 165 від 08.04.1998 у період часу з 08.04.1998 по 28.06.1998 займав посаду оперуповноваженого відділення карного розшуку Старобільського районного відділу;

- на підставі наказу УМВС № 303 від 28.06.1998 у період часу з 28.06.1998 по 04.09.1998 займав посаду оперуповноваженого відділення карного розшуку Старобільського районного відділу;

- на підставі наказу УМВС № 410 від 04.09.1998 у період часу 13.06.2001 по 13.06.2001 займав посаду оперуповноваженого групи боротьби з незаконним обігом наркотиків Старобільського райнного відділу;

- на підставі наказу УМВС № 116 від 13.06.2001 у період часу з 13.06.2001 по 09.08.2005 займав посаду старшого оперуповноваженого групи боротьби з незаконним обігом наркотиків Старобільського райнного відділу;

- на підставі наказу УМВС № 116 від 13.06.2001, 09.05.2005 звільнений з органів внутрішніх справ за віком.

- на підставі наказу № 154 від 02.04.1996 останньому присвоєно спеціальне звання «старший лейтенант міліції», наказом № 105 від 01.06.2001 присвоєно спеціальне звання «капітан міліції», добровільно погодився на викладену пропозицію невстановлених осіб з числа співробітників військової адміністрації Російської Федерації щодо зайняття посаду начальника кримінального розшуку у незаконному правоохоронному органі: «Старобельский городской отдел внутренних дел Министерства внутренних дел Луганской Народной Республики», створеному на тимчасово окупованій території України, після чого склав присягу на вірність народу так званої «Луганської Народної Республіки».

Надалі, починаючи з 15.03.2022, громадянин України ОСОБА_1 , перебуваючи на території тимчасово окупованого міста Старобільська Луганської області, усвідомлюючи неправомірність, а також суспільну небезпеку своїх дій, що полягали у подальшому зайнятті посади начальника кримінального розшуку у створеному на тимчасово окупованій території України незаконному правоохоронному органі в розумінні ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», а саме: так званому «Старобельском городском отделе внутренних дел Министерства внутренних дел Луганской Народной Республики», продовжуючи обіймати наведену посаду, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, діючи умисно та протиправно, здійснював діяльність та виконував функціональні обов`язки, як начальник цього структурного підрозділу.

Таким чином, уданому кримінальному провадженні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Старобільська Луганської області, українцю, громадянину України, раніше не судимому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , 12.07.2022 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Після того, 13.07.2022, через неможливість особистого вручення, на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_1 та повістку про виклик підозрюваного для проведення процесуальних та слідчих (розшукових) дій на 20.07.2022, проте ОСОБА_1 до прокурора у визначені дату та час не з`явився.

Також 20.07.2022 у газеті «Урядовий кур`єр», яка є офіційною газетою Кабінету Міністрів України, опубліковано оголошення з викладом повідомлення про підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, та повістку про виклик підозрюваного для проведення процесуальних та слідчих (розшукових) дій на 25.07.2022, проте ОСОБА_1 до прокурора у визначені дату та час не з`явився.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_1 підозри у повному обсязі підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема:

- оглядом інтернет-ресурсу за участю свідка ОСОБА_2 від 28.05.2022;

- показаннями свідка ОСОБА_2 від 28.05.2022;

- показаннями свідка ОСОБА_3 від 31.05.2022;

- оглядом інтернет-ресурсу за участю свідка ОСОБА_3 від 31.05.2022;

- оглядом інтернет-ресурсу «Луганский информационный центр» від 13.06.2022;

- оглядом інтернет-ресурсу «Луганский информационный центр» від 13.06.2022;

- тимчасовим доступом до документів у оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» від 27.06.2022;

- оглядом вилученої у оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» інформації щодо абонентських з`єднань ОСОБА_1 ;

- оглядом інтернет-ресурсу «Министерство внутренних дел Луганской Народной Республики» від 30.06.2022;

- висновком експерта від 06.07.2022 № СЕ-19-22/20192-ВЗ;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

ОСОБА_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років та який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких.

Слідчий вказує, що на теперішній час підозрюваний ОСОБА_1 переховується від органу досудового розслідування з метою уникнення відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим 25.07.2022 його оголошено в розшук, тому здійснити виклик ОСОБА_1 у судове засідання неможливо.

Вищевказані факти унеможливлюють своєчасне виконання процесуальних рішень (слідчого, прокурора та суду) у кримінальному провадженні, свідчать про умисне ухилення підозрюваного ОСОБА_1 від виконання ним процесуальних обов`язків та переховування останнього від органу досудового розслідування.

На підставі викладеного, беручи до уваги те, що ОСОБА_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, може продовжувати злочинну діяльність та переховується від слідства та суду, у зв`язку з чим застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного під час проведення досудового розслідування.

При цьому встановлено достатньо підстав вважати, що лише затримання з метою приводу підозрюваного, як захід забезпечення кримінального провадження, забезпечить можливість участі підозрюваного ОСОБА_1 у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КПК України якщо підозрюваний, який був у встановленому Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, до нього може бути застосовано привід.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 КПК України привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час.

Відповідно до вимог ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися до суду із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Одночасно з клопотанням про надання дозволу на затримання, орган досудового слідства шляхом внесення відповідного клопотання ініціював питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків того, що підозрювана перебуваючи на волі, не буде виконувати покладені на неї процесуальні обов`язки та матиме можливість перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування справи, може уникнути правосуддя.

Так, під час досудового розслідування, в тому числі шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний ОСОБА_1 може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та розпочала їх вчинення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується матеріалами кримінального провадження, які у своїй сукупності підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаних кримінального правопорушення.

У відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Зважаючи на викладене, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_1 переховується від органу досудового розслідування, а його участь в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу силу ст.ст. 187, 193 КПК України є обов`язковою, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність правових підстав для затримання підозрюваного з метою її приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 188, 189, 190, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старобільська Луганської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з метою її приводу для участі в розгляді клопотання про застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Затримана на підставі ухвали слідчого судді особа, не пізніше 36 годин, з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Визначити строк дії ухвали протягом шести місяців з дати її проголошення, тобто до 02.03.2023 включно, але у межах строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000378.

Ухвала виконується негайно та не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Слідчий суддя ОСОБА_8