Номер провадження: 11-сс/813/402/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000795 від 11.06.2021 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2022 року про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000795 від 11.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, та накладено арешт (із забороною відчуження, розпорядження та користування будь-якими особами) на речі вилучені в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: оригінал листа з Білгород-Дністровського Міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області нареченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 №541/54-49 від 17.12.2019 (реєстраційний номер №7) на одному аркуші; мобільний телефон марки «Redmi 9T» imei-1: НОМЕР_1 , imei-2: НОМЕР_2 який обладнано сім картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 та паролем «N».

Доводи та вимоги апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначає про невідповідність судового рішення вимогам ст.370 КПК України. В обґрунтування доводів указує, що слідчим суддею не дотримано вимог ст.172, 173 КПК України та розглянуто клопотання слідчого поза межами процесуально визначеного строку. Також апелянт наголошує про те, що слідчим суддею задоволено клопотання про накладення арешту на майно за відсутності правових підстав. Не погоджується висновком слідчого судді про наявність розумних підозр вважати, що виявлене під час обшуку майно, є знаряддям або засобом вчинення кримінального правопорушення, відповідає критеріям, зазначеним в ст.98 КПК України. Апелянт оспорює фактичні обставини кримінального провадження та свою співучасть у ньому. Зазначає про порушення слідчим суддею вимог ст.167, 173 КПК України.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Позиції сторін

ОСОБА_6 була належним чином повідомлена про дату та час апеляційного розгляду, від неї надійшла заява про проведення апеляційного розгляду за її відсутності, свою апеляційну скаргу підтримує, просить її задовольнити.

Прокурора було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, від нього надійшла заява про проведення апеляційного розгляду без його участі, заперечує проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого висновку.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.132, 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Указане узгоджується з ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Ухвала слідчого судді відповідає вищезазначеним нормам в повному обсязі.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000795 від 11.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13 травня 2019 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись в офісі приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_10 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом обману, зловживаючи довірою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи за згодою своєї дружини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заволодів квартирою ОСОБА_8 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

З отриманої заяви ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено, що його батько ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через стан свого здоров`я не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг ними керувати в силу наявних у нього хвороб та їх ускладнень на момент підписання договору купівлі-продажу квартири від 13.05.2019 року.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що слідчим відділенням відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001687 від 31.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, тобто за фактом зникнення безвісти ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до актового запису про шлюб №25 від 18.01.2020 року Білгород-Дністровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Білгород-Дністровським МВ УМВС України в Одеській області, 10.02.1997 року, видано свідоцтво серія НОМЕР_5 . Внесено до Державного реєстру актів цивільного стану громадян 18.01.2020 року за номером 7.

Після вищезазначеного шлюбу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зник безвісти, про що слідчим відділом Суворовського відділу поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області проводилося досудове розслідування в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002656 від 16.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

В порядку ст.40 КПК України працівниками УЗІСД ГУНП в Одеській області проводилися заходи, спрямовані на виявлення ознак кримінального правопорушення.

В ході виконання доручення встановлено, що до скоєння даного кримінального правопорушення причетна ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , паспорт громадянина України серія та номер: НОМЕР_4 виданий: 10 лютого 1997 року, видавник: Білгород-Дністровський МВ УМВС України в Одеській області, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , користується мобільним телефоном НОМЕР_7 .

З отриманого витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що це спільна часткова приватна власність 13/20 ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , паспорт громадянина України серія та номер: НОМЕР_4 виданий: 10 лютого 1997 року, видавник: Білгород-Дністровський МВ УМВС України в Одеській області, країна громадянства Україна, 21/60 ОСОБА_13 , 13/20 ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 , паспорт громадянина України серія та номер: НОМЕР_9 виданий: 05 лютого 1998 року.

В період часу з 08:14 по 10:15 годин 31.08.2022 на підставі ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси, справа №523/11325/21, провадження №1-кс/523/2041/22 від 11.08.2022, у відповідності до ст.223, 233, 234, 236 КПК України старшим слідчим слідчого відділення відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 було проведено обшук в будинку та усіх будівлях та спорудах, які розташовані на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на яке зареєстроване 13/20 за ОСОБА_6 , 21/60 за ОСОБА_13 , 13/20 за ОСОБА_14 , з метою виявлення та вилучення знарядь скоєння кримінального правопорушення, в тому числі документів, комп`ютерної техніки, мобільних телефонів, сім-карт, чорнових записів у будь-якому вигляді, а також електронних носіїв інформації, грошових коштів, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, прекурсорів, сильнодіючих і отруйних лікарських засобів, холодної та вогнепальної зброї, інших речей і документів, що мають значення для проведення досудового розслідування.

В результаті проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , співробітниками поліції з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке будь-яким чином має відношення до скоєного правопорушення було виявлено та вилучено: оригінал листа з Білгород-Дністровського Міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області нареченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 №541/54-49 від 17.12.2019 (реєстраційний номер №7) на одному аркуші; мобільний телефон марки «Redmi 9T» imei-1: НОМЕР_1 , imei-2: НОМЕР_2 який обладнано сім картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 та паролем «N». Вищезазначене вилучено та запаковано до паперового конверту з підписами понятих, учасників та слідчого.

31.08.2022 старшим слідчим СВ відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 прийнято постанову про долучення речей і документів в якості речових доказів, які було вилучено при проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_4 ,

12.09.2022 слідчим суддею розглянуто клопотання слідчого про накладення арешту на зазначене майно.

При розгляді клопотання слідчого про арешт вищезазначеного майна слідчим суддею враховано, що частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій статті 98 КПК України.

Підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлене під час вищевказаного обшуку майно є предметом злочину.

Метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання про арешт майна належить задовольнити.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок слідчого судді відповідає вимогам ст.98, 170-173 КПК України та не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 ..

Так, згідно з частиною 1 статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до статті 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Частиною 5 статті 171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто.

З матеріалів вправи вбачається, що 31.08.2022 слідчим вилучено майно, яке виявлено під час обшуку (а.п.37-41), клопотання подано слідчим до слідчого судді 01.09.2022 року (а.с.1), тобто наступного робочого дня після вилучення майна.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги про те, що ухвала слідчого судді була постановлена із порушенням вимог ч.6 ст.173 КПК, що, на думку апелянта, є підставою для скасування ухвали, колегія суддів враховує таке.

Сам по собі факт вирішення слідчим суддею клопотання про арешт майна із пропуском строків, визначених КПК, не може бути підставою для відмови в арешті такого майна, яке відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні. Це обумовлюється тим, що недотримання строку розгляду клопотання щодо арешту майна, яке має ознаки речового доказу, задля досягнення завдань кримінального провадження, не позбавляє таке майно доказової сили, а тому потребує забезпечення його збереження, зокрема, шляхом накладення арешту. Наслідком порушення такого строку не може бути прийняття рішення про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки випадки, коли слідчий суддя має відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна визначені в ч.3 ст.132 та ч.1 ст.173 КПК, і серед них такої підстави як несвоєчасний розгляд клопотання не наведено. Прийняття рішення про арешт майна поза строком, визначеним ч.6 ст.173 КПК України, не породжує обов`язку слідчого судді чи суду прийняти інше рішення по суті клопотання, ніж визначене ст.173 КПК України.

Необґрунтованими є доводи апелянта про те, що відсутні правові підстави вважати вилучене майном доказом у кримінальному провадженні, оскільки матеріалами кримінального провадження підтверджено, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки є сукупність підстав і розумних підозр вважати, що виявлене під час обшуку майно є предметом злочину, яке може бути використано як докази у справі. Метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Крім того, за змістом положень п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий суддя на цій стадії кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити чи є підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно, з метою забезпечення його дієвості, чи наявна правова підстава для арешту майна і чи встановлена можливість використання тимчасово вилученого майна як доказу у кримінальному провадженні.

Тому ті обставини, про які вказує апелянт, зокрема, про недоведеність причетності до вчинення кримінального правопорушення, не перевіряються та не з`ясовуються на даній стадії кримінального провадження. Оцінка фактичним обставинам кримінального провадження не надається.

Під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, передбачених ч.2 ст.168 КПК України щодо заборони вилучення майна.

Апеляційний суд вважає, що на даній стадії кримінального провадження існують достатні підстави для накладення арешту на зазначене майно, які виправдовують таке втручання у право власності та є співрозмірним із завданнями кримінального провадження.

Апеляційний суд звертає увагу, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст.219 КПК України.

Власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту згідно положень ст.174 КПК України та доводити, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді, з підстав зазначених в апеляційній скарзі, скасуванню не підлягає.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.98, 170-173, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2022 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000795 від 11.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4