Справа № 740/7242/21
Провадження № 1-кп/740/136/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області
в складі колегії суддів: головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду у місті Ніжині кримінальне провадження № 0000778 відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лосинівка Ніжинського району Чернігівської області, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, непрацюючого, несудимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Лосинівка Ніжинського району Чернігівської області, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, непрацюючого, несудимого в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:
30 серпня 2021 року, близько 19 години 30 хвилин, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_6 , перебували поблизу будинку АДРЕСА_1 , де на той час знаходився потерпілий ОСОБА_11 . У цей час між ОСОБА_8 і ОСОБА_6 , з однієї сторони, та ОСОБА_11 , з іншої сторони виник конфлікт, у ході якого ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , діючи групою осіб, із мотиву неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та бажаючи їх настання, нанесли потерпілому удари руками та ногами в ділянку голови та обличчя ( не менше 4-х травмуючи дій), послідовні кількаразові удари в ділянку грудної клітки та удари в ділянку попереку (не менше 2 травмуючих дій), чим спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: переломів ребер справа (3,4,5,6 ребер) та зліва (2,3,4,5,6 ребер, подвійні переломи), (7,8 ребер), що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; а також тілесні ушкодження у виді: синця підборіддя, забійної рани слизової оболонки обох губ, крововиливів у м`які тканини голови справа в проекції скроневої ділянки з переходом на лобну ділянку та зліва у скроневій ділянці, крововилив у паранефральну клітковину з обох сторін, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Після цього, ОСОБА_6 , із мотиву неприязних відносин, із метою заподіяння смерті ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння смерті ОСОБА_11 , бажаючи їх настання, стиснув рукою шию останнього, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: дрібних лінійних та пів місяцевих саден і синців по передній поверхні шкіри шиї зліва, ушкодження органокомплексу шиї з переломом правого ріжка під`язикової кістки та масивних крововиливів у м`які тканини горла з обох сторін, зміщення органокомплексу горла вправо, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 і від яких останній помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на місці події.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що 30.08.2021 року він разом з потерпілим та ОСОБА_6 був на поминках в смт.Лосинівка Ніжинського району, де разом вживали спиртні напої. Він запропонував ОСОБА_6 . провчити потерпілого ОСОБА_11 за крадіжки речей, які вчиняв останній. З цією метою він вдарив потерпілого декілька разів, близько трьох. Чи бив потерпілого ОСОБА_6 не пам`ятає, хто заподіяв таку значну кількість тілесних ушкоджень потерпілому йому не відомо. Наміру вбивати потерпілого він не мав.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 не визнав своєї вини у вчиненні вбивства, при цьому дав показання, що 30.08.2021 перебував на поминках односелиці разом із ОСОБА_8 , де вони вживали алкогольні напої, потерпілий теж був там же. ОСОБА_8 пропонував провчити ОСОБА_11 за те, що останній вчиняє крадіжки речей. Коли вони йшли з поминок, побачили на стежці потерпілого, і вирішили розібратися з ним, вбивати його наміру не було. Били потерпілого по черзі. ОСОБА_8 бив руками і ногами в груди. Він теж бив у груди, ноги, спину, хапав за шию, потерпілий казав, що йому боляче, тому він його відпустив і він після цього подавав ознаки життя. Він тримав рукою за горло потерпілого близько 30 секунд. Коли ОСОБА_11 почав хрипіти і «закотив» очі, він зрозумів, що останньому зле. Він відпустив потерпілого і після цього вони разом ще вживали спиртне, ОСОБА_11 почував себе нормально, але був наляканий. Він потерпілого не вбивав і наміру такого не мав, лише бив з метою провчити.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що доводиться братом померлого ОСОБА_11 30 серпня 2021 року вони з братом були на поминках родички у кафе. Також там були ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . У кафе ОСОБА_6 задирався до покійного брата. ОСОБА_11 пішов додому перший, потім ОСОБА_8 та ОСОБА_12 . Всі були в стані алкогольного сп`яніння. Близько 22 години працівники поліції повідомили йому, що брата вбито. Причини конфлікту між обвинуваченими та братом йому не відомі. Покійний деякий час проживав у ОСОБА_8 і між ними були нормальні відносини, а які відносини були з ОСОБА_6 йому невідомо.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що він є батьком обвинуваченого ОСОБА_6 і 30 серпня 2021 року разом із сином був на поминках знайомої. Після поминок він пішов додому, а син пішов до сусіда. Покійний ОСОБА_14 конфліктував з усіма. ОСОБА_8 розповідав, що ОСОБА_11 щось викрав у нього і говорив, що за це його потрібно побити.

Свідок ОСОБА_15 показав, що 30 серпня 2021 року, увечері повертаючись додому, він почув крики і побачив, що на узбіччі по вул. Чернишевського в с. Лосинівка ОСОБА_8 та ОСОБА_6 бились з ОСОБА_11 . В останнього був розбитий ніс. Він намагався зупинити бійку, але йому це не вдалось. ОСОБА_11 спочатку стояв на ногах, потім лежав на землі. Обвинувачені били потерпілого ногами та руками по всьому тілу. Що було причиною бійки і скільки вона тривала йому невідомо. Він чув, що ОСОБА_6 викликав швидку допомогу. Подробиць даної події не пам`ятає, оскільки був в стані алкогольного сп`яніння.
Допитана в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_16 , пояснила, що виїздила за викликом на місце події, яка мала місце 30.08.2021 року та оглядала труп ОСОБА_11 . Нею одразу було виявлено ушкодження грудної клітки потерпілого, садна на обличчі та шиї, зміщення та рухомість хрящів на горлі. Після огляду тіла вона доповіла працівникам поліції про ушкодження і про те, що такі ушкодження свідчать про насильницьку смерть. Пізно вночі тіло привезли в морг, слідчі відбирали зразки нігтьових зрізів, фіксували свої дії, після чого вона, отримавши постанову слідчого, почала розтин тіла, який проводила до ранку. Нею була встановлена причина смерті потерпілого удушення, про що свідчив перелом під`язикової кістки, масивні внутрішні крововиливи на шиї від лімфатичних вузлів, значна кількість слідів пальців рук у вигляді саден півмісяцевої форми на шиї, крововиливи судин очей, лінійні відбитки ребер на легенях. Були виявлені також інші ушкодження, такі як переломи ребер, садна обличчя, та інші, які не були причиною смерті. Хоча у крові потерпілого був високий показник алкоголю, однак ознак алкогольного отруєння він не мав і причиною смерті такий стан не був.

Заслухавши обвинувачених, потерпілого, свідків, експерта, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Частиною 1 ст.94 КПК України визначено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань підтверджується внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення за № 0000778 з правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 121 КК України за фактом виявлення 30.08.2021 року близько 19 год. 13 хв. по вул. Чернишевського в смт. Лосинівка трупа ОСОБА_11 з ознаками насильницької смерті ( а.с. 102 т. 1).
Відповідно до рапорту помічника чергового Ніжинського РВП (а.с. 101 т. 1), 30.08.2021 року о 19 год. 13 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою АДРЕСА_1 повідомила, що біля ставка виявлено невідомого чоловіка з тілесними ушкодженням (весь у крові) без свідомості, невідомо чи живий. При цьому зазначено номер телефону, який відповідно до матеріалів кримінального провадження належить ОСОБА_6 НОМЕР_1 .

Протоколом огляду місця події від 30.08.2021 року та фототаблицею до нього (а.с. 105-108 т. 1) зафіксовано огляд місця події - узбіччя ґрунтової дороги, поблизу домогосподарства АДРЕСА_2 , під час якого на відстані 1 м в бік господарства виявлено труп чоловічої статі ОСОБА_11 . В трупа на обох губах і слизовій оболонці обох очей маються крововиливи, виявлено відсутність зуба на нижній щелепі, при пальпації горла відчувається зміщення вліво відносно середньої осі шиї. Зправа по передній поверхні шиї маються дрібні смуго- та півмісяцевоподібні крововиливи, які зосереджені на ділянці біля 3 см. Також поблизу трупа виявлено і вилучено пусту пластикову пляшку об`ємом 0,5 л.

Протоколом огляду місця події від 31.08.2021 року зафіксовано огляд приміщення Ніжинського МРВ СМЕ, де знаходився труп ОСОБА_11 , під час якого вилучено зрізи нігтьових пластин трупа (а.с.109 т.1)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 31 серпня 2021 року (а.с. 97-100 т.1) за участю двох понятих на місці вчинення кримінального правопорушення в смт. Лосинівка по вул. Чернишевського, зафіксовано, що обвинувачений ОСОБА_8 добровільно повідомив, що 30.08.2021 року він з ОСОБА_6 були на поминках, вживали спиртні напої і були в стані алкогольного сп`яніння. Після 18 години він запропонував ОСОБА_6 піти до ОСОБА_11 , щоб налякати та побити останнього за те, що він здійснював крадіжки речей у ОСОБА_8 . Підійшовши, вони побачили, що ОСОБА_11 в стані алкогольного сп`яніння сидить у кущах і в нього пляшка з залишками горілки. ОСОБА_6 наніс ОСОБА_11 5-7 ударів ногами в область тулуба, грудної клітини, кінцівок, при цьому потерпілий не захищався, бо був дуже п`яний. Потім ОСОБА_8 наніс близько 3 ударів ногою в область голови з правого боку тулуба і склавши свої руки «в замок» двічі вдарив руками в груди ОСОБА_11 , після чого чоловік на ім`я ОСОБА_17 відтягнув його від потерпілого, а ОСОБА_6 знов почав бити останнього ногами в груди, по тулубу, боках і ребрах. Загалом ОСОБА_6 наніс близько 14-15 ударів потерпілому, при цьому потерпілий був у свідомості, не захищався і не чинив опору. Коли вони ішли з місця події ОСОБА_14 щось бурчав і «харчав». При цьому обвинуваченим ОСОБА_8 було відтворено обставини події.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 31.08.2021 року, за участю понятих (а.с. 83-86 т. 2), обвинувачений ОСОБА_6 вказав, що 30.08.2021 року був на поминках, де вживав алкоголь. Після поминок ОСОБА_8 запропонував розібратись з ОСОБА_18 , який викрав речі у ОСОБА_8 , на що він погодився. Після цього вони підійшли до вул. Чернишевського в с. Лосинівка, побачили ОСОБА_19 в кущах і між ними та потерпілим почався конфлікт, який переріс у бійку. ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_11 ногою в область лобної частини голови. Потерпілий був у сидячому положенні і ОСОБА_6 лівою долонею ударив його по голові, після чого останній упав, а Гармаш лівою рукою стиснув горло потерпілого і тримав близько 3-4 сек. ОСОБА_11 попросив його відпустити, після цього потерпілий привстав і вони разом випили горілки, яка була в ОСОБА_20 побачив знайомого на ім`я ОСОБА_17 і підійшов до нього. Одночасно він побачив, що ОСОБА_8 ударив ОСОБА_11 в праве вухо руками, а потім почав бити ногами в область голови та шиї з правої сторони тіла потерпілого (близько 4-5 ударів), а також по спині та в область плечей (2-3 удари). При цьому ОСОБА_6 не втручався у бійку. Він бачив, що потерпілий у свідомості, дихає, щось шепче і на обличчі у нього кров і вирішив викликати швидку допомогу. Після цього вони з ОСОБА_8 пішли звідти.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 213 (а.с. 172-177 т.1), при дослідженні трупа ОСОБА_11 були виявлені наступні тілесні ушкодження: дрібні лінійні та півмісяцеві садна та синці по передній поверхні шкіри шиї зліва, в кількості не менше 15, синець підборіддя, забійні рани слизової оболонки обох губ, крововиливи в м`які тканини голови зправа в проекції скроневої ділянки з переходом на лобну ділянку та зліва в скроневій ділянці, ушкодження органокомплексу шиї з переломом правого ріжка під?язикової кістки та масивними крововиливами в м`які тканини горла з обох сторін, зміщення органокомплексу горла праворуч, крововиливів в паранефральну клітковину з обох сторін та переломи ребер: праворуч 3, 4, 5, 6 ребер та ліворуч 2, 3 (подвійний перелом), 4 (подвійний перелом), 5 (подвійний перелом), 6 (подвійний перелом), 7, 8 ребер.

По механізму спричинення ушкодження в проекції шиї та горла, виникли внаслідок давлення-стискання з обох сторін до середини; численні переломи ребер з обох боків внаслідок дії сили давлення-стискання в передньо-задньому напрямку тіла, сила діяла в основному на грудину та ліву половину тулуба. Решта вищевказаних тілесних ушкоджень виникли внаслідок ударів тупим предметом (предметами). Всі тілесні ушкодження в проекції шиї та горла, виникли внаслідок комплексної дії давлення-стискання та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті, тому відносно живої людини мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень у мить їх спричинення. Тілесні ушкодження у вигляді численних переломів ребер з обох сторін, зважаючи на свою масивність, за небезпечністю для життя відносно живої особи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Решта тілесних ушкоджень, а саме: рани слизової оболонки обох губ, гематоми м`яких тканин голови, крововиливи в паранефральну клітковину з обох сторін, синець підборіддя, як у сукупності, так і кожне окремо мають ознаки легких.

Зважаючи на локалізацію та взаєморозташування на трупі зазначених тілесних ушкоджень, в ділянку голови та обличчя могло бути спричинено не менше 4 травматичних дій, на ділянку шиї та горла не менше однієї дії значної сили тиснення-давлення, на ділянку грудної клітки не менше однієї дії значної сили тиснення-давлення, на ділянку попереку не менше двох травматичних дій.

Ушкодження в проекцію шиї та горла могли бути спричинені рукою, решта тілесних ушкоджень спричинені внаслідок дії тупих предметів.

Смерть ОСОБА_11 настала від механічної асфіксії внаслідок здавлювання органокоплексу шиї рукою. Даний висновок підтверджується сукупністю видових ознак асфіксії (наявність на шкірі шиї осередку скупчення дрібних лінійних та півмісяцевих саден та синців, у загальній кількості не менше 15 см на ділянці шкіри, розміром 3,5-4,0 см, дані ушкодження перехрещуються та накладаються одне на одного, розташовані по передній поверхні шиї зправа відносно її серединної лінії, синюшно-багряного кольору) та загально-асфіктичних ознак (насичені трупні плями, дрібно-точкові крововиливи під слизові оболонки очей, емфізема легень). Смерть ОСОБА_11 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 у проміжок часу 19.00-20.00 годин.

Відповідно до висновку експерта № 291 (на підставі Висновку експерта судово-медичного дослідження № 213 від 30.08.2021 року) на а.с. 178-185 т.1. встановлено, що тілесні ушкодження, які стали безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 , а саме: механічної асфіксії внаслідок здавлювання органокомплексу шиї рукою, могли утворитись, в тому числі внаслідок стиснення шиї рукою ОСОБА_6 , як вказано останнім під час слідчого експерименту, за умови, що сила для їх спричинення була достатньою. Проте зважаючи на кількість тілесних ушкоджень на шиї покійного видно, що їх було спричинено внаслідок не менш як 3-4-х прикладань руки, а не одноразового хапання рукою за шию, як про це зазначав обвинувачений ОСОБА_6 .

Після здавлювання рукою органокомплексу шиї ОСОБА_11 та спричинення механічної асфіксії, смерть могла настати від однієї до десятка хвилин.

Крововиливи у м`які тканини голови зправа в проекції скроневої ділянки з переходом на лобну ділянку, могли утворитись внаслідок одного удару рукою, який з пояснень ОСОБА_6 під час слідчого експерименту, він наніс потерпілому. Інших тілесних ушкоджень у тих ділянках тіла, на які вказав ОСОБА_6 під час слідчого експерименту, експертом на трупі не виявлено.

Щодо тяжких тілесних ушкоджень у вигляді численних переломів ребер з обох боків, то на думку експерта, вони могли виникнути внаслідок спричинення не менше 1 дії значної сили тиснення-давлення у передньо-задньому напрямку або внаслідок послідовних кількаразових травматичних дій, які прийшлися в одне і те ж місце, а саме передню поверхню грудної клітки, та тілесні ушкодження внаслідок їх впливу могли накластись одне на одного. На ділянку попереку було спричинено не менше 2 травматичних дій. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок неодноразових ударів ногою в область тулуба.

При цьому, внаслідок 5-7 ударів, які (відповідно до пояснень ОСОБА_8 під час слідчого експерименту) наніс ОСОБА_6 ногами в область грудної клітки ОСОБА_11 , могли утворитись приблизно 2-5 переломів ребер. Внаслідок 2-3 ударів нанесених ОСОБА_8 ногою по спині ОСОБА_11 (як зазначив про це під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_6 ) могли утворитись, як крововиливи в паранефральну клітковину з обох сторін, так і декілька переломів ребер (2-3) або ж усугубитись вже існуючі.

Стороною захисту в судовому засіданні заявлено клопотання про визнання вказаних висновків експерта очевидно недопустимими доказами, оскільки дослідження експертом розпочато до внесення відомостей до ЄРДР, експертиза проведена в неіснуючому кримінальному провадженні № 0000б/н . Крім того, оскільки у протоколі огляду місця події не міститься інформація про всіх учасників огляду, зокрема експерта, вказаний протокол також слід визнати недопустимим доказом.

Вирішуючи дане клопотання колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Послідовність викладення в диспозиції правової норми наведених вище завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, - захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду.

Невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Оскільки для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.

В основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави.

На користь відповідного висновку свідчить зміст ст. 87 КПК, якою визначено критерії недопустимості засобів доказування у зв`язку з недотриманням законного порядку їх одержання. Згідно з частиною першою цієї статті недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Частинами другою і третьою цієї статті передбачено безальтернативний обов`язок суду констатувати істотне порушення прав людини і основоположних свобод і визнати недопустимими засоби доказування, отримані: в результаті процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, здійснених без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози його застосування; з порушенням права особи на захист; з показань чи пояснень, відібраних із порушенням права особи відмовитися від давання показань і не відповідати на запитання, або без повідомлення про таке право; з порушенням права на перехресний допит; з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування та прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; в результаті обшуку житла чи іншого володіння особи, якщо до проведення даної слідчої дії не було допущено адвоката.

З наведеного слідує, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).

З огляду на зазначене суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Вказаний правовий висновок сформульовано в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2022 року по справі № 756/10060/17.

Як вбачається з копії постанови про призначення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 , витребуваної з архіву суд-медекспертизи (а.с. 203 т.2), слідчим ОСОБА_21 дійсно не було зазначено дату та повний номер кримінального провадження. Примірник постанови, який міститься в матеріалах кримінального провадження (а.с. 89 т. 2) містить дату «31.08.2021 року» та № кримінального провадження «0000778».
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_21 , пояснив, що 30.08.2021 року після 20 години він, у складі слідчо-оперативної групи Ніжинського РВП виїжджав в смт. Лосинівка на місце події за повідомленням про виявлення трупа ОСОБА_11 . Під час огляду місця події присутньою була суд-медексперт ОСОБА_16 , проте він забув вказати її в протоколі огляду місця події, як спеціаліста. Труп ОСОБА_11 доставили в морг, коли вже була пізня ніч. Постанова про призначення судово-медичної експертизи трупа складалась ним, у приміщенні моргу у двох екземплярах рукописним текстом, вночі, тобто 31.08.2021 року, при цьому відомості до ЄРДР вже були внесені. Той факт, що у постанові про призначення експертизи, переданій експерту не вказано номер ЄРДР та помилково вказано дату 30.08.21 замість 31.08.21 ОСОБА_21 аргументував тим, що він був дуже втомлений після добового чергування, була пізня ніч і експерт та медичний персонал поспішали розпочинати розтин.
Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_16 також зазначила, що, враховуючи пізній час, всі поспішали, щоб швидше розпочати розтин трупа і отримавши постанову слідчого, вона відразу приступила до дослідження трупа. Номер кримінального провадження, вказаний у постанові вона не перевіряла, оскільки це не входить до її обов`язків.
Відповідно до вимог статті 69 КПК України, пункту 1 частини 1 статті 12 Закону № 4038-ХІІ, судовий експерт зобов`язаний провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний висновок, а згідно зі статтею 70 КПК - несе встановлену законом відповідальність за завідомо неправдивий висновок чи відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Доказова сила висновку експерта визначається саме повнотою вирішення поставлених перед ним питань, правильністю використаної методики й науковою обґрунтованістю.

Виходячи з даних про дату, час, місце виявлення трупа і наявність ознак насильницької смерті, отриманих у результаті виїзду на місце події, слідчий на вирішення судово-медичної експертизи поставив лише питання, що стосуються причин смерті ОСОБА_11 , виконавши при цьому вимоги ч. 3 ст. 238 КПК України, щодо направлення трупа після огляду для проведення судово-медичної експертизи для встановлення причин смерті.
Таким чином, на переконання суду, оскільки в результаті призначення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 не були порушені конвенційні або конституційні права, свободи чи інтереси обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , висновок судово-медичної експертизи № 213 від 30.08.2021 року та похідний від нього висновок експерта № 291 від 16.11.2021 року слід визнати належними та допустимими доказами у кримінальному провадженні.

Щодо протоколу огляду місця події від 30.08.2021 року, який також сторона захисту просила визнати недопустимим доказом в силу невнесення до його складу всіх учасників слідчої дії, які приймали в ній участь, також з аналогічних підстав, викладених вище суд вважає можливим визнати допустимим доказом.

Судом досліджено висновок № 95-МК від 22.10.2021 року судово-медичної експертизи, проведеної за направленням експерта Ніжинського МРВ Чернігівського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_16 (а.с. 195-200 т. 2) для визначення механізму перелому під`язикової кістки та ребра трупа ОСОБА_11 . Як вбачається з підсумків експертизи на під`язиковій кістці від трупа виявлено перелом правого великого ріжка в місці його прикріплення до тіла кістки, що має ознаки стиснення по внутрішній кістковій пластинці та ознаки розтягнення по зовнішній, що характерно для згинального перелома, який утворився внаслідок дії травмуючої сили в праву бокову поверхню шиї.
В судовому засіданні експерт ОСОБА_16 зазначила, що готуючи висновок судово-медичної експертизи № 291 нею було враховано, в тому числі додаткові методи дослідження - висновки судово-токсикологічного, судово-імунологічного, судового медико-криміналістичного, судово-гістологічного досліджень. Такі дослідження проводились вузькопрофільними спеціалістами, які досліджували окремі частини органів трупа та кров. Натомість вона проводила дослідження комплексно, враховуючи і зовнішні, і внутрішні ушкодження та зміни в тілі трупа одночасно. Цим і пояснюються деякі розбіжності у додаткових дослідженнях та остаточних висновках судово-медичної експертизи.

З висновку судово-психітричної експертизи № 467 від 07.10.2021 року (а.с. 24-27 т. 2) вбачається, що у ОСОБА_6 в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення та на час проведення експертизи, ознак психічного захворювання не виявлено, був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, тому застосування примусових заходів медичного характеру йому не показане.
Висновком судово-психіатричної експертизи № 468 від 07.10.2021 року (а.с. 29-31 т. 2) підтверджено, що у ОСОБА_6 не виявлено психічних та поведінкових розладів, внаслідок вживання алкоголю та інших психоактивних речовин з синдромом залежності, тому наркологічне лікування йому не показане.
Відповідно до висновку судово-психітричної експертизи № 465 від 07.10.2021 року (а.с. 34-37 т. 2), у ОСОБА_8 в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення та на час проведення експертизи, ознак психічного захворювання не виявлено, він був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, тому застосування примусових заходів медичного характеру йому не показане.
Висновком судово-психіатричної експертизи № 466 від 07.10.2021 року (а.с. 39-41 т. 2) підтверджено, що у ОСОБА_8 не виявлено психічних та поведінкових розладів, внаслідок вживання алкоголю та інших психоактивних речовин з синдромом залежності, тому наркологічне лікування йому не показане.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Досліджені в судовому засіданні докази отримані в порядку встановленому КПК і визнаються судом допустимими та належними і такими, що можуть бути використані при прийнятті процесуального рішення та встановлення винуватості обвинувачених.
Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ для суду не має наперед встановленої сили.

Диспозиція частини 1 статті 115 КК України, за якою пред`явлене обвинувачення ОСОБА_6 передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

З об`єктивної сторони даний злочин характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, яке, відповідно до ст. 3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідком. Причинний зв`язок між вбивством і наслідками у виді смерті потерпілого є закономірним результатом умисного діяння винної особи, а не третіх осіб або будь-яких зовнішніх факторів. Визначальним при кваліфікації дій особи за ст. 115 КК України є наявність умислу на позбавлення життя потерпілого. Питання про умисел вирішується, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Визначаючи наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_6 умислу, мотиву та мети, суд приходить до наступного висновку.

Так, під час судового розгляду було встановлено, що причиною смерті ОСОБА_11 є механічна асфіксія внаслідок здавлювання органокоплексу шиї рукою.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав та вказав, що умислу на вбивство ОСОБА_11 він не мав, один раз притиснув рукою потерпілого за горло, проте останній після цього почувався нормально і навіть вживав разом з ним спиртні напої. Однак вказану позицію обвинуваченого суд вважає повністю спростованою дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема висновком судово-медичної експертизи та поясненнями судово-медичного експерта ОСОБА_16 , яка пояснила, що з тілесних ушкоджень на шиї покійного ОСОБА_11 видно, що їх було спричинено внаслідок не менш як 3-4-х прикладань руки. Доказів, які б свідчили про можливість спричинення вказаних ушкоджень іншою особою, під час судового розгляду не встановлено.

Вказане свідчить, що обвинувачений ОСОБА_6 , як свідома доросла особа розумів про наслідки, які настають в результаті удушення шиї рукою та неможливістю потерпілого, у зв`язку з цим дихати, а тому колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 діяв з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання їх суспільно-небезпечного наслідку у вигляді смерті ОСОБА_11 та бажаючи її настання. Обрана ним позиція розцінюється судом, як спосіб захисту для уникнення покарання.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідком існував прямий причинний зв`язок, тому винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю, а перекваліфікація дій останнього, за клопотанням сторони захисту, на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що потягнули смерть (ч.2 ст.121 КК України) не відповідатиме обставинам встановленим судом.

Щодо обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи на трупі ОСОБА_11 , експертом виявлено тілесні ушкодження у вигляді численних переломів ребер з обох сторін, які зважаючи на свою масивність, за небезпечністю для життя відносно живої особи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Зазначені тілесні ушкодження, на думку експерта, могли виникнути внаслідок спричинення не менше 1 дії значної сили тиснення-давлення у передньо-задньому напрямку або внаслідок послідовних кількаразових травматичних дій, які прийшлися в одне і те ж місце, а саме передню поверхню грудної клітки, та тілесні ушкодження внаслідок їх впливу могли накластись одне на одного. Тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок неодноразових ударів ногою в область тулуба.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в показах, даних у судовому засіданні та під час проведення слідчого експерименту вказують на спричинення кожним з них по черзі тілесних ушкоджень ОСОБА_11 руками, ногами у різні частини тіла. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 також підтвердив факт нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченими потерпілому в різні частини тіла.

Відповідно до висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19-21/30622-БД від 18.11.2021 року, на лицевій поверхні футболки, належної ОСОБА_8 виявлено сліди крові, яка за генетичними ознаками збігається з кров`ю потерпілого ОСОБА_11 (а.с. 246-250 т. 1).

Відповідно до висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19-21/30618-БД від 24.11.2021 року, на лівому кросівку обвинуваченого ОСОБА_6 було виявлено сліди крові, що за генетичними ознаками збігається з кров`ю потерпілого ОСОБА_11 (а.с. 11-22 т.2).

Отже, дані висновки підтверджують також факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому обома обвинуваченими.

Також з показів, даних обвинуваченими та свідком ОСОБА_13 у судовому засіданні та обвинуваченими під час слідчих експериментів, випливає, що передумовою конфлікту між обвинуваченими та потерпілим слугувала пропозиція ОСОБА_8 «провчити», тобто побити ОСОБА_11 за викрадення останнім речей з господарства ОСОБА_8 .

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачені діяли спільно, з умислом на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, під час його побиття. Дії обвинувачених були узгодженими, тому на кваліфікацію дій не впливає, від чиїх саме ударів настали наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень.

Враховуючи викладене, дії обвинуваченого ОСОБА_8 органом досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, вчинене групою осіб.

Одночасно, при вирішенні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну кваліфікації дій ОСОБА_8 з ч. 2 ст. 121 КК України (умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть) на ч. 1 ст. 119 КК України (вбивство вчинене через необережність), колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КК України, кваліфікованими видами умисного тяжкого тілесного ушкодження є вчинення його: 1) способом, що має характер особливого мучення; 2) групою осіб; 3) з метою залякування потерпілого або інших осіб; 4) на замовлення або 5) спричинення ним смерті потерпілого.

ОСОБА_8 обвинувачується саме в заподіянні тяжких тілесних ушкоджень групою осіб, а не в заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.

Таким чином, заявляючи клопотання про перекваліфікацію, захисником неправильно трактовано суть обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_8 , тому підстав для перекваліфікації його дії суд не вбачає.

При цьому судом не встановлено, що ОСОБА_8 своїми діями вчинив вбивство через необережність. Оскільки надані докази підтверджують його винуватість у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя потерпілого в момент заподіяння, вчиненому групою осіб ч. 2 ст.121 КК України. Про це свідчить локалізація та характер тілесних ушкоджень, сила та тривалість їх застосування.

Вирішуючи питання призначення покарання, суд виходить з положень ст.50 КК України, що покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує суспільну небезпечність скоєного злочину, те, що вчинене ним відноситься до особливо тяжких злочинів, особу винного, який раніше несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , в судовому засіданні не встановлено. Пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він розкаюється та шкодує про вчинене не може сприйматись судом як щире каяття, оскільки обвинувачений під час судового розгляду заперечував свою причетність до вбивства потерпілого ОСОБА_11 .
Зважаючи на викладене, суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі.
При призначенні покарання ОСОБА_8 , суд відповідно до ст.65 КК України, враховує суспільну небезпечність та тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Обставина, що пом`якшує покарання, вказана в обвинувальному висновку як щире каяття не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому підлягає виключенню.
Зважаючи на викладене, суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначити покарання в межах санкції ч.2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі .
Згідно ч.2 ст. 124 КПК України витрати на залучення експертів для проведення експертиз у розмірі 49164 гривень 48 копійок підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави.
Враховуючи, що ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 02 вересня 2021 року накладено арешт на речові докази: пластикову прозору пляшку, об`ємом 0,5 л., штани джинсові синього кольору, сорочку чорну, куртку балоневу, джинси темно-синього кольору, пару кросівок жовтого кольору зі слідами бурого кольору, футболку в полоску синьо-білого кольору з нашаруванням плям речовини бурого кольору, зрізи нігтьових пластин ОСОБА_11 , мобільний телефон марки NOKIA, моделі Х1, ІМЕІ: НОМЕР_2 , суд приходить до висновку, що ухвалюючи вирок по справі на підставі ч.4 ст. 174 КПК України, арешт слід скасувати.
Долю речових доказів необхідно вирішити, відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі терміном десять років.
Термін відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з часу затримання 31 серпня 2021 року.
Міру запобіжного заходу обрану ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі терміном вісім років.
Термін відбування покарання ОСОБА_8 відраховувати з часу затримання 31 серпня 2021 року.
Міру запобіжного заходу обрану ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 24582 (двадцять чотири тисячі п`ятсот вісімдесят дві) гривні 24 копійки.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 24582 (сорок дев`ять тисяч сто шістдесят чотири) гривень 24 копійок.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 02 вересня 2021 року на пластикову прозору пляшку, об`ємом 0,5 л., штани джинсові синього кольору, сорочку чорну, куртку балоневу, джинси темно-синього кольору, пару кросівок жовтого кольору зі слідами бурого кольору, футболку в полоску синьо-білого кольору з нашаруванням плям речовини бурого кольору, зрізи нігтьових пластин ОСОБА_22 , мобільний телефон марки NOKIA, моделі Х1, ІМЕІ: НОМЕР_2 .

Речові докази:

- пластикову прозору пляшку, об`ємом 0,5 л., штани джинсові синього кольору, сорочку чорну, куртку балоневу, джинси темно-синього кольору, пару кросівок жовтого кольору зі слідами бурого кольору, футболку в полоску синьо-білого кольору з нашаруванням плям речовини бурого кольору, зрізи нігтьових пластин ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , зразки букального епітелію ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , зразок крові ОСОБА_11 , які знаходяться в камері речових доказів Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, - знищити;

- мобільний телефон марки NOKIA, моделі Х1, ІМЕІ: НОМЕР_2 , номер телефону мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 , що знаходиться в камері речових доказів Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області повернути ОСОБА_6 .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3