Справа №155/1132/22
Провадження №1-кп/155/50/23
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2023 місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000157 від 15.10.2022 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Жовтневе, Володимир-Волинського району, Волинської області, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, пенсіонера, не одружений, інваліда ІІ групи, раніше судимого вироком Горохівського районного суду Волинської області 15.08.2017 за ч.2 ст.121 КК України, до покарання у вигляді восьми років позбавлення волі, покарання відбуте, судимість не погашена, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 14.10.2022 приблизно о 17 год., перебуваючи за місцем свого постійного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в ході словесної суперечки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, керуючись прямим умислом на заподіяння травм іншій людині, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс приблизно 16 ударів металевими вилами з дерев`яним тримачем в ділянку голови, обличчя та тулуба своїй односельчанці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці Волинської області, Луцького району, с. Терешківці, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синців та ран волосистої частини голови та обличчя, синця правої молочної залози та лівої кисті, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелом кисті лицевого черепа, підшкірної гематоми волосистої частини голови, множинні забійні рани обличчя, тулуба і кінцівок, які згідно висновку судово-медичної експертизи №53 від 27 жовтня 2022 року відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та дав суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. Додатково пояснив, що причиною виникнення конфлікту між ним та потерпілою став конфлікт щодо коштів. У вчиненому щиро розкаявся та просив суд не позбавляти його волі. Крім того, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, що до тих обставин, які ним не оспорюються по справі. При цьому вказав, що розуміє зміст цих обставин. Зміст ст. 349 КПК України йому зрозумілий.

Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила факт спричинення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_3 . При призначенні покарання просила не позбавляти обвинуваченого волі, пробачила його. Крім того, потерпіла вважає недоцільним дослідження доказів, що до тих обставин, які ним та обвинуваченим не оспорюються. При цьому вказав що розуміє зміст цих обставин. Зміст ст.349 КПК України їй зрозумілий.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений, потерпіла та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України так, як він умисно спричинив потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання - рецидив злочину.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, роль обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєному кримінальному правопорушенні та поведінку до і після його вчинення, те, що останній має не зняту та непогашену судимість за вчинення умисного тяжкого злочину, відбував реальне покарання, однак щиро розкаяння у вчиненому, його особисте ставлення до вчиненого та особу обвинуваченого, який має повну середню освіту, не одружений, є особою похилого віку, пенсіонер, інвалід ІІ групи, має постійне місце проживання, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а також беручи до уваги думку прокурора та потерпілої, які просили призначити покарання із застосуванням випробувального терміну, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства з призначенням покарання згідно санкції статі закону за якою він притягується до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, із застосуванням ст.76 КК України, що на думку суду буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як ним, так і іншими особами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Речові докази вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст.100, 349, 366-368, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку.

У відповідності до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, а саме, металеві вила з дерев`яним тримачем та подушка, які знаходяться в камері схову речових доказів ВП №2 (м.Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду учасниками судового провадження протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Горохівський районний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області ОСОБА_1