Справа № 405/1379/22
1-кп/405/54/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4

законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_5

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький клопотання захисника обвинуваченої про звільнення від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001833 від 08 березня 2019 року у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кіровограда, громадянки України, не заміжньої, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованої як фізична особа підприємець, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, пов`язаного з домашнім насиллям, за таких обставин.

07 березня 2019 року близько 08-30 години ОСОБА_5 перебувала на святкуванні до Дня мам в приміщенні комунального закладу «Навчально-виховний комплекс загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 34 економіко-правовий ліцей «СУЧАСНИК» Дитячо-юнацький центр Кіровоградської міської ради Кіровоградської області», за адресою: м. Кропивницький, Студентський бульвар, 11А. По закінченню свята ОСОБА_5 разом із малолітнім сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вийшла з кабінету 1-В класу, в якому відбувалось свято, до коридору, де в цей час в останньої на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт через дитячий виріб у вигляді шляпи, який був призначений для бабусі. В ході конфлікту у ОСОБА_5 виник умисел на завдання малолітньому ОСОБА_8 фізичного болю.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано ОСОБА_5 перебуваючи на відстані витягнутої руки від ОСОБА_8 нанесла йому декілька ударів обома руками в область голови та тулубу, чим завдала малолітньому потерпілому ОСОБА_8 фізичного болю і не спричинила тілесних ушкоджень. З метою захиститись від завданих ударів малолітній ОСОБА_8 заскочив на підвіконня та закрив голову руками, після чого ОСОБА_5 нанесла ще декілька ударів долонею правої руки у область верхньої частини тіла зліва, чим завдала малолітньому потерпілому ОСОБА_9 фізичного болю і не спричинила тілесних ушкоджень. Відповідно до висновку експерта № 116 від 08.11.2019 згідно наданої медичної документації у неповнолітнього ОСОБА_8 будь-яких зовнішніх ушкоджень у вигляді спадин, синців, ран не описано. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 зникла.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження по справі та звільнення його підзахисної від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, через те, що з моменту вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення минуло більше двох років та ОСОБА_5 від слідства не ухилялась, оскільки зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного само по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства. Так, в даному випадку до 30.03.2022 ОСОБА_5 жодних повісток про необхідність з`явлення до слідчого або до дізнавача не отримувала, усі наявні в матеріалах кримінального провадження за період 2021-2022 років повістки вручені не їй, а іншим особам, нею не отримувались. Коли ж 30.03.2022 на мобільний телефон ОСОБА_5 надійшла відповідна повістка про виклик до дізнавача на 04.04.2022, 05.04.2022, 06.04.2022 остання за цим викликом дисципліновано негайно прибула. ОСОБА_5 з весни 2019 року і до завершення досудового розслідування проживала за адресою своєї реєстрації та нікуди звідти не виїжджала. Водночас вона не зобов`язана була перебувати весь час дома. Періодично виходила звідти по робочим та особистим справам, оскільки до неї не було обрано відповідного заходу забезпечення кримінального провадження. Після отримання 30.03.2022 від дізнавача виклику та відповідно отримання після цього від дізнавача інформації про перебування її у розшуку і до теперішнього часу ОСОБА_5 належним чином виконувала усі покладені на неї КПК України обов`язки підозрюваного та обвинуваченого, що в своїй сукупності свідчить про те, що остання не ухилялася від слідства або суду.

Прокурор в судому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання захисника обвинуваченої. В обґрунтування своєї позиції надала постанову про оголошення розшуку підозрюваного від 22.02.2021, згідно якої підозрювана ОСОБА_5 була оголошена в розшук; постанову про зупинення досудового розслідування від 22.02.2021, згідно якої досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001833 від 08.03.2019 було зупинено у зв`язку з розшуком підозрюваної ОСОБА_5 ; копію ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.04.2021, якою у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_5 на постанову дізнавача сектору дізнання Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 22.02.2021 про зупинення досудового розслідування кримінального провадження № 0001833 було відмовлено.

Представник малолітнього потерпілого адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченої, посилаючись на те, що матеріалами кримінального провадження в повній мірі доведено факт ухилення ОСОБА_5 від слідства, у зв`язку з чим вона оголошувалась в розшук.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченої, посилаючись на те, що обвинувачена ніколи не переховувалась від слідства.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю підтримала заявлене її захисником клопотання та наполягала на його задоволенні. На уточнююче запитання суду пояснила, що особисто повідомлення про підозру і пам`ятку про права та обов`язки підозрюваного вона отримала 30.03.2022 року. До цього моменту ніхто, в тому числі її мати ОСОБА_11 , з якою вона не спілкується, не передавав їй та не повідомляв їй про няавність підозри та будь-яких викликів. Вона ніколи не переховувалась від слідства або суду. Наслідки закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності через закінчення строків давності їй роз`яснені та зрозумілі.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання захисника обвинуваченої слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.

У статті 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Так, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (ці строки диференційовані залежно від тяжкості вчиненого злочину); протягом цих строків особа не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального проступку минуло 5 років.

Під ухиленням від слідства або суду з огляду на положення ч. 2 ст. 49 КК України слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, імітація своєї смерті тощо).

Згідно з ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.

При цьому, підстава для оголошення розшуку під час досудового розслідування «місцезнаходження підозрюваного невідоме» може мати місце, якщо підозрюваний ухиляється від слідства або якщо з інших причин не встановлено його місцезнаходження.

Саме тому зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства.

Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК України у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт умисного ухилення підозрюваного від слідства.

Так, судом встановлено, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні було зупинене з 22.02.2021 року по 04.04.2022. Підставою для його зупинення зазначено переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та неможливість встановлення її місцезнаходження.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно наданої прокурором постанови про оголошення розшуку підозрюваного від 22.02.2021 підозрювана ОСОБА_5 була оголошена в розшук, та на підставі постанови від 22.02.2021 досудове розслідування щодо останньої зупинено у зв`язку з оголошенням її в розшук.

При цьому, за змістом зазначеної постанови у зв`язку з не встановленням місцезнаходження ОСОБА_5 письмове повідомлення про підозру останній 20.02.2021 не було вручено, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, а саме письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, вручено 20.02.2021 матері ОСОБА_5 ОСОБА_11 , Голові квартального комітету № 28 ОСОБА_12 , надіслано поштою за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 та на електронну пошту останньої.

Тобто, на момент оголошення в розшук та, відповідно, зупинення провадження особисто ОСОБА_5 повідомлення про підозру не отримувала, як і не отримувала будь-яких викликів її як підозрюваної особи. Жодних доказів того, що зазначені вище особи повідомили чи передали ОСОБА_5 повідомлення про підозру та виклики матеріали кримінального провадження не містять, що вказує на відсутність об`єктивних та беззаперечних даних про обізнаність ОСОБА_5 щодо складення відносно неї повідомлення про підозру, а отже про набуття нею статусу підозрюваної особи та виникнення відповідних обов`язків. Окрім того, суд звертає увагу на те, що на момент оголошення ОСОБА_5 у розшук, тобто констатації органом досудового розслідування факту її ухилення від слідства - станом на 22.02.2021, ще навіть не настали самі події неявки на виклик дізнавача на 24.02.2021, 25.02.2021, 26.02.2021, які б (за наявності належного підтвердження отримання ОСОБА_5 відповідних викликів) свідчили про наявність такого ухилення.

При цьому, при з`ясуванні які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила кримінальне правопорушення. Це має бути особа, яка в установленному порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Тобто, зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Тому, хоча в даному випадку формально і було дотримано процедуру вручення підозри у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, однак фактично ані станом на 20.02.2021, ані станом на 22.02.2021, за відсутності належного підтвердження її достовірної обізнаності в цьому, ОСОБА_5 не знала про те, що стосовно неї (як підозрюваної особи) проводиться слідство, а отже не усвідомлювала того, що в неї виник юридичний обов`язок постати перед слідством. Підтвердження того, що ОСОБА_5 , будучи обізнаною про наявність підозри, тобто перебуваючи у статусі підозрюваної особи, отримувала виклики слідчого (до моменту оголошення її в розшук) та свідомо ухилялася від явки до органу досудового розслідування відсутнє.

Надана прокурором в обгрунутування висловленої позиції ухвала слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.04.2021, якою у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_5 на постанову дізнавача сектору дізнання Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 22.02.2021 про зупинення досудового розслідування кримінального провадження № 0001833 було відмовлено, не має для суду преюдиційного значення, а отже не спростовує встановлені вище фактичні обставини та не доводить наявність факту умисного ухилення ОСОБА_5 від слідства. При цьому, таке оскарження постанови дізнавача адвокатом ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_5 хоча і свідчить про обізнаність ОСОБА_5 станом на квітень 2021 року про кримінальне провадження відносно неї, однак час виникнення такої обізнаності перебуває поза межами дворічного строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Тобто, в даному випадку відсутні підстави для беззаперечної констатації факту того, що ОСОБА_5 , будучи повідомленою про підозру за ч. 1 ст. 126 КК України та про обов`язок з`являтися до слідчого, умисно ухилялася від слідства.

ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, санкція якої визначає найбільш суворе покарання у виді виправних робіт на строк до одного року, тобто відповідно до ст. 12 КК України інкриміноване їй органом досудового розслідування кримінальне правопорушення є проступком.

Враховуючи, що інкриміноване органом досудового розслідування кримінальне правопорушення (проступок) було скоєно ОСОБА_5 07 березня 2019 року і перебіг передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України двохрічного строку давності не переривався і не зупинявся, оскільки відсутнє належне підтвердження її ухилення від досудового розслідування або суду, законом не встановлено заборони щодо застосування давності до вчиненого кримінального правопорушення (проступку) та обвинувачена ОСОБА_5 наполягає на звільненні її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд дійшов висновку, що обвинувачена ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 0001833 у відношенні останньої за обвинуваченням її у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, підлягає закриттю.

Строк дії покладених ухвалою суду від 06.07.2022 на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а отже застосованого стосовно останньої запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання закінчився 06.08.2022.

Процесуальні витрати та речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні. Керуючись ст.ст. 284, 369 КПК України, ст.ст. 12, 44, 49, 126 КК України суд

постановив:

Клопотання захисника обвинуваченої про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності задовольнити.

ОСОБА_5 , обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження № 0001833, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань від 08.03.2019 року, відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Кіровограда протягом семи днів з дня її оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_13