Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

09 березня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

власника майна ОСОБА_4 ,

його представника-адвоката ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою володільця майна ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2023 року, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000070 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2023 року частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Саарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором Рокитнівського відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_8 . Накладено арешт на спеціалізований вантажний сідловий тягач «Volvo» FH 13.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, власником якого є ОСОБА_4 , спеціалізований напівпричіп - платформа «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_9 та який перебуває у володінні ОСОБА_10 , заборонивши розпоряджатись цим майном до проведення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні, а також накладено арешт на лісо деревину породи сосна (кругляк), загальним об?ємом 30 м3, заборонивши користуватись та розпоряджатись цим майном до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Мотивував своє рішення слідчий суддя тим, що зазначене майно є речовим доказом, а тому на нього слід накласти арешт з метою збереження речових доказів.

В апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_4 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

На обґрунтування цих вимог зазначив, що він зареєстрований фізичною особою-підприємцем, основним видом його діяльності є «Лісопильне та стругальне виробництво», а транспортні засоби, на які накладено арешт, він використовує у своїй підприємницькій діяльності.

Вказав, що між ним та ТОВ «ТРЕЙДФОРЕСТ» було укладено договір про купівлю-продаж лісоматеріалів хвойних, на виконання якого 14.02.2023 він направив до покупця вантажний автомобіль з напівпричепом для перевезення лісоматеріалів, однак на блокпосту вказані транспортні засоби було зупинено та направлено до відділення поліції. Апелянт зазначив, що при зупинці автомобіля надавав документи на перевезення цієї лісо продукції

ОСОБА_4 покликався на те, що слідчим суддею не було враховано, що постанова про визнання цього майна речовими доказами не містить належного обґрунтування, яким критеріям, передбаченим ст.98 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), відповідає вказане майно, а у клопотанні не наведено ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 цього Кодексу. Також вважає, що взагалі відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку власника майна ОСОБА_4 та його представника - адвоката ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно приписів ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим відділення ВП №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000070, внесеного до ЄРДР 14.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

За визначенням частини 1 ст.170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При цьому, частина 1 ст.98 КПК визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою старшого слідчого СВ ВП №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області від 14 лютого 2023 року спеціалізований вантажний сідловий тягач АЧ-Е «Volvo» FН. 13.440, р.н. НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричепом - платформа «SCHMITZ», д.н.з. НОМЕР_3 , з лісодеревиною породи сосна (кругляк), загальним об?ємом 30 м3, довжиною по 4,5 м, ТТЕ серії ЮЖЖ №800047 від 24.01.2023, ТТН серії ЮЖД №420008 від 17.01.2023, ТТЕ №841040 від 14.02.2023, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Разом з тим, вказана постанова не містить жодного обґрунтування яким саме критеріям, передбаченим статтею 98 КПК, відповідають вилучені транспортні засоби, деревина, а також товарно-транспортні накладні.

Також матеріалами цього клопотання не доведено наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК, що є однією з обов`язкових умов накладення арешту на майно. Не було встановлено таких і слідчим суддею при розгляді клопотання.

Крім того, як у клопотанні слідчого, так і в ухвалі слідчого судді, відсутнє покликання на будь-які докази, на підставі яких можна було б зробити висновок, що вилучена лісодеревина була здобута злочинним шляхом - шляхом незаконної порубки дерев, оскільки дана деревина мала відповідні чипи.

Щодо тверджень сторони обвинувачення стосовно того, що об`єм деревини по биркам, відповідно до відомостей в електронній базі, не відповідав дійсному об`єму вилученої деревини, то апеляційний суд зауважує, що матеріали клопотання не містять доказів на підтвердження даної обставини, а також у клопотанні відсутні відомості яка саме різниця в об`ємі деревини.

Як вбачається зі змісту протоколу огляду від 14.02.2023, вказана слідча дія проводилась за участю старшого спеціаліста - криміналіста СВ ВП №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_11 , водночас у протоколі відсутній підпис зазначеного спеціаліста, що ставить під сумнів визначення об`єму деревини цією особою.

Також при розгляді клопотання слідчим суддею не було з`ясовано чи відрізнявся метод вимірювання об`єму деревини при проведенні огляду та при внесенні даних до електронної бази - по серединному діаметру деревини чи по зрізу деревини.

Так, згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Ушаков та Ушакова проти України» зазначав, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Проте, з матеріалів клопотання не вбачається беззаперечних доказів, які б підтвердили необхідність накласти арешт на вилучену деревину, а також транспортні засоби та ТТН.

При цьому, колегія суддів враховує, що ОСОБА_4 зареєстрований фізично особою-підприємцем та основним видом його діяльності є «Лісопильне та стругальне виробництво»

За приписами ч.1 ст.173 КПК, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведене необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При цьому, п.5 ч.2 ст.173 КПК визначає, що слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт майна, серед іншого, повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як пояснив апеляційному суду ОСОБА_4 , за час відкриття цього кримінального провадження жодних слідчих дій із ним не проводилось.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 слід задовольнити - ухвалу слідчого судді скасувати, постановивши нову ухвалою про відмову у клопотанні слідчого про арешт зазначеного майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу володільця майна ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2023 року, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000070, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Саарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором Рокитнівського відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_8 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000070.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3