Справа № 456/453/20
Провадження № 1-кп/456/121/2022
ВИРОК

іменем України

02 листопада 2022 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Болехів Івано-Франківської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , приватного підприємця, із середньою спеціальною освітою, одруженого, інваліда 3-ї групи, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

встановив:

ОСОБА_3 17.09.2019, близько 15 год. 30 хв., перебуваючи на вулиці Миру поблизу будинку № 25, що в селі Баня Лисовицька Стрийського району Львівської області, під час конфлікту з потерпілим ОСОБА_5 умисно, з метою спричинення йому тілесних ушкоджень, наніс удар головою в переднісся та кілька ударів кулаками рук в обличчя ОСОБА_5 та різні частини тіла, в результаті чого заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 , передбачена частиною 2 статті 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину по пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 125 КК України не визнав, суду пояснив, що 17.09.2019, близько 15 год. 30 хв. перебував дома і почув стук об його автомобіль, побачив потерпілого ОСОБА_8 , який говорив щоб він забрав свій автомобіль, бо до нього їде грузовик. Він не міг забрати свій автомобіль, оскільки він був без колеса. Через це у них виник конфлікт, в процесі якого вони ображали один одного і махали руками, однак він потерпілого не бив. Після цього приїхали працівники поліції і швидка медична допомога. У них погані відносини з 2014 р., пробував примиритися із потерпілим, але той не хоче.

Не визнання вини обвинуваченим суд розцінює як спосіб захисту, оскільки винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 125 КК України, повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

показаннями потерпілого ОСОБА_5 , за змістом яких з 2014 року обвинувачений перешкоджає проїзду по вулиці. 17.09.2019 до нього їхала грузова машина яка везла блоки, він корегував її заїзд. Обвинувачений виїхав зі свого гаража та вдарив його в область колін, він зачепився за капот та виїхав разом з ним. Коли ОСОБА_9 зупинився потерпілий зателефонував у поліцію і повідомив, що на нього здійснено наїзд. Обвинувачений вийшов з автомобіля і наніс йому удар рукою в живіт, головою в переносицю і правою рукою в область ока;

показаннями свідка ОСОБА_10 , за змістом яких 17.09.2019 до них їхала машина і чоловік вийшов її зустріти, вона стояла біля брами. В цей час ОСОБА_9 вийшов з будинку, відкрив гараж, та коли виїжджав то наїхав на її чоловіка, перегородив дорогу вийшов та почав махати руками. Він наніс її чоловіку удари, бив кулаками. Спір і конфлікти між ними через дорогу, яку ОСОБА_9 вважає своєю. Чоловік викликав поліцію, а пізніше швидку. Вночі йому стало погано, боліла голова, бо йому був нанесений удар в ніс. На вулиці не було людей. З ОСОБА_9 ніхто не хоче зв`язуватися. Водій стояв біля кабіни;

показаннями свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що працює інспектором групи реагування Стрийського РУП. 17.09.2019 близько 15.00-16.00 год. поступило повідомлення від ОСОБА_5 , що в с.Баня Лисовицька між ним та ОСОБА_9 виник конфлікт, так як ОСОБА_9 заблокував йому проїзд автомобіля. Прибули на місце, там був автомобіль. На місці виклику також був ОСОБА_8 , який повідомив, що під час конфлікту ОСОБА_9 наніс йому удари в тулуб та голову. Коли відбирав пояснення у ОСОБА_8 , у нього було підпухле праве чи ліве око, почервоніння, свіжа травма;

показаннями свідка ОСОБА_12 , за змістом яких вона є матір`ю ОСОБА_3 , та проживає разом з ним на одному подвір`ї і в одному будинку. Сусіди поламали канаву, через що виникають постійні конфлікти. Що було 17.09.2019 - не пам`ятає. Бійки не було. Чула, що був спір між сином та ОСОБА_8 . Син в той час ремонтував колесо в машині. Була на подвір`ї і тільки чула, що був спір, який тривав приблизно 15 хвилин. Також бачила, що приїзджала поліція. У сина проблеми зі здоров`ям, високий тиск, погані аналізи;

рапортом від 17.09.2019, яким зафіксовано звернення ОСОБА_5 на службу НОМЕР_1 про те, що 17.09.2019 о 15.29 год в АДРЕСА_1 , відбувається конфлікт з сусідом, який перегородив дорогу своїм мікроавтобусом;

заявою ОСОБА_5 та ОСОБА_10 від 17.09.2019, відповідно до якої вони просять прийняти міри до ОСОБА_3 , який наніс ОСОБА_5 тілесні ушкодження під час конфлікту, що виник через заблокування ним своїм автомобілем спільного проїзду;

протоколом проведення слідчого експерименту від 23.01.2020 з фототаблицями, під час якого потерпілий розповів та продемонстрував, яким чином були заподіяні йому тілесні ушкодження ОСОБА_3 17.09.2019, зокрема пояснив, що цього дня близько 16 год. йому мали привезти будівельні блоки, які той замовив через оголошення в газеті «Фортуна». Він вийшов на дорогу біля будинку ОСОБА_13 щоб зустріти автомобіль. Під час того, як вантажний автомобіль заднім ходом їхав до його будинку, то із свого гаражу виїхав на своєму мікроавтобусі «Фольксваген Т-4» білого кольору ОСОБА_14 і вдарив ОСОБА_15 передньою частиною автомобіля. Від удару останній опинився на капоті і ОСОБА_14 його провіз 2 метри та зупинився. Від цього з потерпілого злетіли тапки, які залишилися під авто ОСОБА_16 . Після цього ОСОБА_17 почав телефонувати в поліцію, де повідомив, що його збила машина. Тоді ОСОБА_14 від`їхав, поставив свій бус в інше положення, а саме паралельно із дорогою, після чого підійшов до потерпілого ОСОБА_15 і нічого не говорячи вдарив кулаком лівої руки в ділянку живота та своїм чолом наніс йому удар по носі. Це потерпілий ОСОБА_8 показав на статисті, що було зафіксовано за допомогою фотозйомки. Потім, з його слів, ОСОБА_14 вдарив його кулаком правої руки в ділянку лівого ока і наніс кілька ударів кулаками в живіт. Це також ОСОБА_8 показав на статисті, що було зафіксовано за допомогою фотозйомки. В цей момент підбігла дружина потерпілого, яка кричала «Що ти робиш ?». ОСОБА_14 відштовхнув її корпусом і відійшов на кілька метрів до його машини. Після цього ОСОБА_14 робив вигляд, що ремонтує своє авто на проїжджій частині, а автомобіль, який привіз блоки не міг через це проїхати. Приблизно через півтори години приїхали працівники поліції, які відібрали у ОСОБА_15 заяву та пояснення;

висновком експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи гр-на ОСОБА_5 , № 231 від 12.11.2019, відповідно до якого, при огляді, у ОСОБА_5 , 1956 р.н., видимих тілесних ушкоджень не виявлено; лікарями діагностовано перелом кісток носа, садно лівої виличної ділянки. Вказані тілесні ушкодження могли утворитись від дій тупих твердих предметів, але через малу інформативність судово-медичних даних, вказати точні терміни утворення не представляється можливим, хоча це не виключає можливість його утворення 17.09.2019 року і відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я;

висновком експерта № 16 від 23.01.2019, відповідно до якого, при проведенні додаткової судово-медичної експертизи, по матеріалах досудового розслідування №30000028, у гр-на ОСОБА_5 , 1956 р.н., згідно висновку судово-медичного експерта № 231 від 12.11.2019 року, були виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа, садно лівої виличної ділянки, які цілком ймовірно могли утворитись при обставинах, які були відтворені під час слідчого експерименту 23.01.2020 року (висновок підписаний експертом ОСОБА_18 23.01.2020). У судовому засіданні встановлено описку дати її проведення, а саме замість 23.01.2019 23.01.2020 рік.

Показаннями експерта ОСОБА_18 відповідно до яких, той підтримав вищенаведені висновки, підтвердив наявну описку у році її проведення, а саме замість 23.01.2019 - 23.01.2020. Крім цього суду пояснив, що проводив експертизи на підставі медичних документів, йому було достатньо таких для надання висновків. Ним були встановлені тілесні ушкодження у потерпілого вказані у висновках. Перелом носа не був давнім, потерпілому було завдано як мінімум два удари в ділянку обличчя.

Судом також досліджено матеріали справи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме:
копію паспорта НОМЕР_2 , відповідно до якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в с.Баня Лисовицька;

вимогу УІАЗ ГУНП у Львівській області від 12.11.2019, згідно якої ОСОБА_3 раніше не судимий;

довідку №1334 від 13.11.2019, видану головою Лисовицької сільської ради, згідно якої ОСОБА_3 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , і склад його сім`ї такий: ОСОБА_19 , 1974 р.н. дружина, ОСОБА_20 , 1997 р.н. син, ОСОБА_21 , 2007 р.н. донька;

характеристику з місця проживання від 13.11.2019, відповідно до якої ОСОБА_3 характеризується посередньо, неодноразово поступали усні скарги від сусідів на нього про конфліктні стосунки та ситуації, алкогольними напоями не зловживає;

згідно інформації КНП «Стрийська ЦРЛ» від 14.11.2019, ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться.

Суд враховує витяг з ЄРДР від 18.10.2019 про кримінальне правопорушення як доказ законності отриманих та досліджених в судовому засіданні доказів.

Оцінюючи здобуті в кримінальному провадженні та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази суд вважає, що вищевикладені докази встановлюють факти, які мають значення для кримінального провадження, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні та отримані у порядку, встановленому КПК України.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 21.10.2011 року у справі «Коробова проти України», відповідно до якої, при оцінці доказів суд, як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», який ґрунтується на достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновках.

Так, показання потерпілого ОСОБА_5 та свідків є чіткими, послідовними, логічними та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. Показання дані потерпілим та свідками безпосередньо у судовому засіданні за присутності обвинуваченого.

Досліджені документи та висновки експерта є процесуальними джерелами доказів відповідно до вимог частини 2 ст. 84 КПК України, отримані в порядку, передбаченому КПК України.

Зазначені докази не викликають сумнівів у своїй достовірності, оскільки містять інформацію, яка відповідає дійсності. В своїй сукупності докази є достатніми та взаємопов`язаними між собою.

Вищенаведені докази суд визнає належними та допустимими, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, мають значення для кримінального провадження та отримані у порядку, встановленому КПК України.

Суд зазначає, що об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 125 КК України характеризують: діяння (дія або бездіяльність), спрямоване на заподіяння легкого тілесного ушкодження; наслідок у вигляді спричинення легкого тілесного ушкодження; причинний зв`язком між зазначеним діянням та наслідком.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , під час конфлікту з потерпілим ОСОБА_5 , умисно, з метою спричинення йому тілесних ушкоджень, наніс удар головою в переднісся та кілька ударів кулаками рук в обличчя ОСОБА_5 та різні частини тіла, внаслідок чого заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Злочин є закінченим, оскільки настали наслідки, передбачені частиною 2 ст. 125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 є суб`єктом злочину, враховуючи його вік та відсутність фактичних даних, які б свідчили про його неосудність або обмежену осудність.

Суб`єктивна сторона даного злочину характеризується прямим умислом, про що свідчать досліджені судом докази.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши обставини, підтверджені доказами, що досліджені у процесі судового розгляду і оцінені судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд вважає доведеним факт заподіяння обвинуваченим ОСОБА_3 умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 125 КК України.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлені.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо потерпілого ОСОБА_5 1956 р.н., тобто щодо особи похилого віку (п.6 ч.1 ст. 67 КК України).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, що обтяжує покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, (частина 2 статті 12 КК України).

Обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Також, суд бере до уваги думку потерпілого ОСОБА_5 , який просить призначити ОСОБА_3 суворіше покарання, передбачене санкцією частини 2 статті 125 КК України.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, в тому числі встановлені судом обставини, які обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції частини 2 статті 125 КК України у виді штрафу у максимально визначеному розмірі.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальних витрат по справі не має.

Обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, і призначити йому покарання сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1