Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6488/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 176 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянула в письмовому провадженні в м. Житомирі матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 29.08.2022 року про продовження строку дії обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 28 жовтня 2022 року (включно),

в с т а н о в и л а:

На розгляді Богунського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строків триманні під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки ризики, що слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу, не зникли і існують на даний час та відсутні підстави для обрання іншого більш м`якого виду запобіжного заходу.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 29.08.2022 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28.10.2022року(включно).

Своє рішення суд обґрунтував тим, що ризики, вказані прокурором, знайшли підтвердження у судовому засіданні, а тому обвинуваченому слід продовжити строк тримання під вартою.

На вказане рішення обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 29.08.2022 року, постановити нову ухвалу якою застосувати інший більш м`який запобіжний захід.

Вказує, що ризики, які зазначені в клопотанні прокурора про подовження строків тримання під вартою є необґрунтованими.

Зазначає, що наміру переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, перешкоджати іншим чином судовому розгляду не має наміру.

Посилається на те, що знайшов офіційну роботу, має бажання відшкодувати потерпілому завдану шкоду, вину визнає повністю, ухилятися від суду не збирається та зобов`язується з`являтися до слідчого, прокурора чи суду.

Зазначає, що йому не було повідомлено про заміну судді відповідно до п.20-5 Розділу XI «Перехідних положень» КПК України.

До апеляційного суду 24.10.2022 року обвинувачений ОСОБА_5 звернувся з клопотанням про розгляд його апеляційної скарги в письмовому провадженні без його участі.

Прокурор в телефонному режимі не заперечував проти розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 в письмовому провадженні, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст.406 КПК України суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, обговоривши висновки суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 даної норми України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, в судовому засіданні суду першої інстанції під час розгляду вказаного кримінального провадження в порядку ст..331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

При цьому судом першої інстанції було встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися і виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

З журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи перевірялись судом при їх розгляді. При цьому був допитаний обвинувачений ОСОБА_5 , вислухана думка прокурора, захисника обвинуваченого, а також з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження та зміну запобіжного заходу.

Разом з тим, колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і тяжкість обвинувачення, оскільки «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до практики ЄСПЛ допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 у справі «Воляник проти України»). Крім цього, у рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України» зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Фактичні обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_5 умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за яке передбачено покарання лише у виді позбавлення волі від 5 до 8 років, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд повно дослідив обставини кримінального провадження щодо даного питання, дав належну оцінку наданим доказам та обґрунтував наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, зазначивши, що ризики, які були підставою щодо обрання міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою та продовження даного заходу, не змінились та не відпали.

Зокрема, обґрунтовано послався, на те, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні враховуючи, які ще не допитані.

Крім того, судом враховано також характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів та обвинувачується у вчиненні нового умисного злочину, що свідчить про можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Суд, розглядаючи заявлене клопотання, взяв до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, характер вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, його тяжкість, наслідки вчинення протиправних діянь та дійшов до обґрунтованого висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам та є правові підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а також необхідним і доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд повно дослідив обставини кримінального провадження, які стосуються вирішення питання про запобіжний захід, дав належну оцінку наданим доказам та обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_5 на те, що він знайшов офіційну роботу, має бажання відшкодувати потерпілому завдану шкоду, на висновки суду щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не впливають.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що йому не було повідомлено про заміну судді відповідно до п.20-5 Розділу XI «Перехідних положень» КПК України.

З журналу судового засідання та звукозапису судового засідання від 29.08.2022 року вбачається, що суддею ОСОБА_1 повідомлено обвинуваченому про те, що суддя, яка здійснює розгляд вказаного кримінального провадження перебуває у відпустці та до суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, а тому відповідно до п.20-5 Розділу XI «Перехідних положень» КПК України вказане клопотання автоматизованою системою передано їй для розгляду.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалено у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, підстав для зміни запобіжного заходу апеляційний суд на даний час не вбачає, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.199,331,404,407,422-1 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 29.08.2022 року про продовження строку дії обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 28 жовтня 2022 року (включно) залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: