Справа № 520/8766/19
Провадження № 1-кп/947/186/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2023 року колегія суддів Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001892 від 03.04.2018 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 190; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 190; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190,ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні колегії судді Київського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

24.02.2022 року указом президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на терріторії України введено воєнний стан, яуий продовжено до 18.05.2023 року.

Згідно рішення Ради суддів України від 24 лютого 2022 року № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні, в умовах воєнного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які утримуються в ДУ "ОСІ" до суду не доставлені, оскільки доставка обвинуваченого з ДУ "ОСІ" неможливо у зв`язку з наявністю воєнного стану на території країни.

Відеоконференція з ДУ "ОСІ " не проводилися у зв`язку з відсутністю Інтернет зв`язку.

Враховуючи зміст листа Верховного суду від 03.03.2022 року "Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану" допускається розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі обвинуваченого.

Прокурор в судовому засіданні просив суд продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів у складі організованої групи, що вказує на те, що знаходячись на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, він може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, він не працює, та не має постійного джерела доходів, може вчинити інше кримінальне правопорушення, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, з метою забезпечення вказаного кримінального провадження, за доцільне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, прокурор просив суд продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів у складі організованої групи, що вказує на те, що знаходячись на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, він може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, він не працює, та не має постійного джерела доходів, не одружений, тобто не має стійких соціальних зв`язків у суспільстві, може вчинити інше кримінальне правопорушення, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, з метою забезпечення вказаного кримінального провадження, за доцільне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, прокурор просив суд продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, що вказує на те, що знаходячись на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, він може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, він не працює, та не має постійного джерела доходів, не одружений, тобто не має стійких соціальних зв`язків у суспільстві, може вчинити інше кримінальне правопорушення, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, з метою забезпечення вказаного кримінального провадження, за доцільне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_11 заперечував проти продовження дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , оскільки прокурором не доведені належними доказами ризики на які він посилається. Крім того, ризики зі впливом часу зменшуються або втрачають свою актуальність, обвинувачені вже більш чотирьох років тримаються під вартою, у кожного обвинуваченого є постійне місце проживання, дружина та родина, тобто міцність соціальних зв`язків, немає жодних підстав стверджувати про наявність ризику переховування обвинувачених від правосуддя. Посилання прокурора на ризики, є лише припущення прокурора.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, клопотання прокурора, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою суд повинен з`ясувати конкретні причинили тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

У цьому контексті необхідно зазначити, що підхід Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою впродовж досудового розслідування ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Відповідно, кожне наступне клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу, але прокурором який підтримує обвинувачення це зроблено не було.

Також, суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, а саме п. 33 рішення у справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ, яким визначено, що небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватися тільки в залежності від суворості можливого покарання; вона повинна визначатися з урахуванням ряду інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки ухилення від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що це не може служити виправданням утримання під вартою. При цьому, необхідно врахувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язку з державою, в якому він переслідувався за законом, і його міжнародні контакти.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»). Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»).

Оцінюючи ризик можливого тиску на учасників процесу, колегія суддів також враховує практику Європейського суду з прав людини викладену у рішенні «Летельє проти Франції», відповідно до якого, реальна небезпека чинення тиску на свідків могла існувати на початку цієї справи, але з впливом часу вона значно зменшилася.

Крім того, вирішуючи питання про доцільність та ефективність застосування до обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів бере до уваги щодо неможливості розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 через поганий технічний відео конференц зв`язок, тривалі періоди відсутності електроенергії зі слідчим ізолятором, в якому утримується ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а з огляду на введений воєнний стан на території України, доставка обвинувачених до суду на теперішній час є неможливою, що не дає можливості суду завершити розгляд справи.

Зазначені обставини, як з огляду на загальні засади щодо розумності строків розгляду кримінального провадження, які на теперішній час в проваджені суду перебуває фактично п`ять років, так і щодо кримінального провадження стосовно особи, яка тримається під вартою, яке має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово, не можуть вказувати на ефективність такого судового розгляду, зважаючи й на те, що такі обставини не залежать від волі обвинувачених.

Відтак, встановлені колегією суддів обставини свідчить про те, що забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених на стадії судового розгляду кримінального провадження можливо шляхом застосування до них більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Колегія суддів вважає, що необхідності обмеження права обвинувачених на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України та ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, на даній стадії судового розгляду, з урахуванням конкретних обставин справи та даних про особу кожного із обвинувачених, на даний час немає та прокурором не доведено.

В судовому засіданні прокурор не навів доказів щодо виправданості подальшого тримання обвинувачених під вартою та не надав доказів, які б підтверджували заявлені прокурором ризики можливого перешкоджання обвинуваченими подальшому судовому розгляду.

Враховуючи дані про особу обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які вказують на існування міцних важелів соціального стримування останніх, раніше не судимі, тривалий час перебувають під вартою, кожен обвинувачений має постійне місце мешкання, родину, суд вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики яких є у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти суд на стадії судового розгляду, є запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, оскільки подальше тримання під вартою обвинувачених, яке вже є достатньо тривалим, з урахуванням встановлених судом обставин, є неприпустимим.

Такий запобіжний захід, на думку колегії суддів, буде цілком співрозмірним злочинам, які інкримінуються обвинуваченим та даним про їх особу, та зможе забезпечити виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31,177-178,181, 183,184,194,196,197,331,369-372 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотань прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , відмовити.

Змінити, обраний відносно ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю строком на 60 днів, тобто до 07.04.2023 року, та покласти на нього відповідно до ст. 194 КПК України наступні обов`язки: знаходитись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не відлучатися з населеного пункту за постійним місцем проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, прибувати до суду за кожною вимогою, утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими, свідками та потерпілими по справі, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,носити електронний засіб контролю.

Змінити, обраний відносно ОСОБА_9 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю строком на 60 днів, тобто до 07.04.2023 року, та покласти на нього відповідно до ст. 194 КПК України наступні обов`язки: знаходитись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , не відлучатися з населеного пункту за постійним місцем проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, прибувати до суду за кожною вимогою, утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими, свідками та потерпілими по справі, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,носити електронний засіб контролю.

Змінити, обраний відносно ОСОБА_10 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю строком на 60 днів, тобто до 07.04.2023 року, та покласти на нього відповідно до ст. 194 КПК України наступні обов`язки: знаходитись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3 , не відлучатися з населеного пункту за постійним місцем проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, прибувати до суду за кожною вимогою, утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими, свідками та потерпілими по справі, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,носити електронний засіб контролю.

Відповідно до ст.202 КПК України ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , підлягають негайному звільненню з під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання.

Виконання ухвали та контроль за поведінкою обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 покласти на ГУНП в Одеській області, ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, якому відповідно до вимог ч.4 ст.181 КПК України необхідно негайно поставити обвинувачених на облік, про що повідомити суд.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 що відповідно до ч.2 ст.179 КПК України у разі невиконання умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту або покладених на нього обов`язків, до них може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на них може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Роз`яснити обвинуваченим, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого зобов`язань.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копія ухвали вручається обвинуваченим, прокурору та направляється уповноваженій особі місця ув`язнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3