Справа № 367/3642/22
Провадження №1-кп/367/652/2022
УХВАЛА

Іменем України

14 грудня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ірпені кримінальне провадження, відомості щодо якого 24.12.2013 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000201, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

До Ірпінського міського суду Київської області з Київської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості щодо якого 24.12.2013 внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань під № 0000201, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ірпінського міського суду Київської області від 20.09.2022 вказану справу було розподілено для розгляду головуючому судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 22.09.2022 на виконання приписів ч. 1 ст. 314 КПК України в кримінальному провадженні № 0000201 від 24.12.2013 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні захисником ОСОБА_4 , позицію якого було підтримано обвинуваченим ОСОБА_5 , було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування. Своє клопотання захисник мотивував тим, що 28.03.2014 ОСОБА_5 отримав повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, 22.05.2014 до суду було скеровано обвинувальний акт, який ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10.12.2015 було повернуто прокурору для усунення недоліків упродовж розумного строку, який є об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків, а саме 10 днів з моменту набуття чинності зазначеною ухвалою. Вказана ухвала суду набула чинності 25.02.2016 за наслідками її перегляду апеляційним судом Київської області. Разом з цим, за результатами усунення недоліків обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні було спрямовано до суду першої інстанції лише через 6 років 6 місяців та 25 днів 20.09.2022, тобто поза межами законодавчо встановленого строку досудового розслідування.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважав клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України безпідставним. Посилаючись на постанову Верховного Суду від 18.10.2022 у справі № 753/6468/21, зазначив, що кримінальним процесуальним законодавством не передбачено перебігу строку досудового розслідування після повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків. А тому, вважав, що стороною обвинувачення строки досудового розслідування в даному випадку не порушено.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали цієї справи, а також матеріали справи № 367/2855/14-к щодо перебігу строку досудового розслідування, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або ч. 2 ст. 284 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 24.12.2013 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленням ОСОБА_5 внесено відомості про кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 286 КК України за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 24.12.2013 за його участі на ділянці автодороги по вул. Кірова в м. Буча Київської області. Кримінальному провадженню присвоєно № 0000201.

За правилами ст. 219 КПК України (у редакції, чинній на момент внесення відомостей про кримінальне правопорушення) досудове розслідування повинно бути закінчено, зокрема, протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Так, відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000201 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, 28.03.2014. Саме з цієї дати розпочався перебіг строку досудового розслідування.

14.04.2014 сторонам кримінального провадження повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

15.04.2014 потерпілому ОСОБА_6 та підозрюваному ОСОБА_5 надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

06.05.2014 досудове слідство у вказаному кримінальному провадженні було відновлено, цього ж дня після проведення ряду слідчих дій сторонам кримінального провадження повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Доступ до матеріалів досудового розслідування надавався потерпілому 06.05.2014, підозрюваному та його захиснику 06.05.2014, 07.05.2014-21.05.2014.

22.05.2014, тобто в межах строку досудового розслідування, встановленого ст. 219 КПК України, у вказаному кримінальному провадженні затверджено обвинувальний акт та цього ж дня його було направлено до Ірпінського міського суду Київської області.

Строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні не зупинявся.

У подальшому ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10.12.2015, яка була залишена без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 25.02.2016, відповідно до приписів ст. 291 КПК України обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні було повернуто прокурору для усунення недоліків і приведення обвинувального акта та доданих до нього документів у відповідність до КПК України впродовж розумного строку, який є об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків, а саме 10 днів з моменту набуття вказаною ухвалою законної сили.

Дійсно, як про це слушно зазначав прокурор у підготовчому судовому засіданні, діючий Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає можливості поновлення завершеного досудового розслідування, оскільки з втратою чинності КПК 1960 року запроваджено докорінно новий підхід до здійснення кримінального провадження, зокрема, з метою підвищення гарантій прав підозрюваних та обвинувачених ліквідовано інститут направлення справи для проведення додаткового розслідування.

Тому, повернення обвинувального акта прокурору не може використовуватися стороною обвинувачення для проведення будь-яких процесуальних дій, крім приведення його у відповідність до вимог ст. 291 КПК України, і, відповідно, немає підстав вважати, що після повернення обвинувального акта прокурору може йти мова про будь-яке досудове розслідування, оскільки відповідно до ст.ст. 282, 295 КПК України така обставина не є підставою для його відновлення або продовження його строку.

Такого висновку дійшов Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у своїй постанові від 18.10.2022 за наслідком касаційного перегляду судових рішень попередніх інстанцій у справі № 753/6486/21, посилаючись на яку, сторона обвинувачення обґрунтовує свої заперечення щодо клопотання про закриття вказаного кримінального провадження.

До того ж, у вказаній постанові Верховним Судом зауважено, що Кримінальний процесуальний кодекс України не містить положення, яке б визначало строк, протягом якого після повернення судом обвинувального акта прокурору сторона обвинувачення має виправити недоліки обвинувального акта і звернутися до суду з виправленим обвинувальним актом, за умови виконання такої процесуальної дії без невиправданої затримки (п. 22 постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18.10.2022, справа № 753/6486/21).

Надаючи оцінку щодо перебігу строку досудового розслідування, виправданості та розумності строку, протягом якого у вказаному кримінальному провадженні стороною обвинувачення виправлялися недоліки обвинувального акта, суд встановив наступне.

Після набрання законної сили ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10.12.2015 оригінал обвинувального акта у вказаному кримінальному провадженні 12.04.2016 було повернуто прокурору шляхом його надіслання на адресу прокуратури Київської області.

Згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування та наданими стороною обвинувачення у підготовчому судовому засіданні відповідними матеріалами після повернення обвинувального акта для усунення недоліків у вказаному кримінальному провадженні прийнято ряд процесуальних рішень, а саме: постановою Київської обласної прокуратури від 15.07.2022 змінено групу прокурорів та старшого прокурора групи прокурорів; постановою Київської обласної прокуратури від 15.07.2022 визначено підслідність кримінального провадження за слідчими Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві; постановою Київської обласної прокуратури від 18.07.2022 визначено групу прокурорів та старшого групи прокурорів; постановою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, від 28.07.2022 визначено групу слідчих; постановою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, від 29.07.2022 визначено слідчу групу.

При цьому, судом встановлено, а стороною обвинувачення жодним чином не спростовано, що після повернення обвинувального акта прокурору та до 15.07.2022 жодних дій, спрямованих на усунення недоліків у ньому, не вчинялося.

13.09.2022 прокурором Київської обласної прокуратури було складено обвинувальний акт, який цього ж дня було повторно скеровано до Ірпінського міського суду Київської області.

Тобто, незважаючи на встановлений судом строк або будь-який інший строк, який у цьому випадку можна вважати розумним або виправданим, після усунення недоліків обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 було повторно складено та скеровано до Ірпінського міського суду Київської області лише через більше ніж 6 років з моменту набрання законної сили судового рішення, яким такі недоліки було встановлено.

При цьому, суд вважає необхідним акцентувати особливу увагу на тому, що ініціатором апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції, якою обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні було повернуто прокурору для усунення недоліків, є сторона обвинувачення, представник якої брав безпосередню участь у судових засіданнях судів першої та апеляційної інстанцій.

Приписи ч.ч. 1, 5 ст. 28 КПК України передбачають, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

За правилами ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що визначення групи прокурорів та підслідності були необхідними діями з метою приведення обвинувального акта у відповідність до вимог ст. 291 КПК України.

Проте, такі доводи сторони обвинувачення суд не може розцінити як належне обґрунтування розумності та виправданості строку, протягом якого усувалися недоліки обвинувального акта у цьому кримінальному провадженні, у тому числі, у зв`язку з тим, що станом на момент звернення з обвинувальним актом до суду вперше та постановлення ухали про його повернення ці недоліки взагалі не існували.

Не може бути належним обґрунтуванням надмірно тривалого строку виправлення недоліків обвинувального акта у цьому кримінальному провадженні й факт реформування правоохоронних органів та органів прокуратури, оскільки згідно оголошення в офіційному виданні «Урядовий кур`єр» Державне бюро розслідувань як центральний орган виконавчої влади, який здійснює правоохоронну діяльність із метою запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції, розпочав свою роботу лише з 27.11.2018, тобто більше ніж через 2 роки після повернення обвинувального акта прокурору, а Закон № 113-ІХ, яким запроваджено реформу прокуратури, набрав чинності 25.09.2019, тобто більше ніж через 3 роки після повернення обвинувального акта прокурору.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що, змінюючи підслідність, двічі визначаючи групу слідчих, сторона обвинувачення фактично відновила досудове розслідування, чим поновила перебіг строку досудового розслідування, а тому повторне направлення обвинувального акта у вказаному кримінальному провадженні після усунення в ньому недоліків поза межами розумного строку з невиправданою затримкою у більше ніж 6 років відбулося поза межами строку досудового розслідування після повідомлення ОСОБА_5 про підозру.

Подібного висновку щодо необхідності дотримання розумності строків усунення недоліків обвинувального акта, як того вимагає ч. 1 ст. 28 КПК України, дійшов Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у своїй постанові від 08.11.2022 за наслідком касаційного перегляду судових рішень попередніх інстанцій у справі № 636/336/21, в якій виправлення недоліків обвинувального акта тривало близько дев`яти місяців.

Щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування після повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні злочину, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон 2147-VIII) частину першу статті 284 КПК України доповнено пунктом 10, відповідно до приписів якого кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Закон 2147-VIII набрав чинності 15.12.2017, а вищевказані зміни введено в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, тобто з 16.03.2018.

При цьому, Законом 2147-VIII передбачено, що зазначені зміни не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін (п. 4 параграфа 2 розділу 4 Законом 2147-VIII).

Разом з тим, постановою Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31.10.2022 у справі № 753/12578/19 зроблено наступний висновок: «Положення п. 4 параграфа 2 «Прикінцевих положень» Закону № 2147-VIII щодо здійснення судового контролю за продовженням строку досудового розслідування підлягають застосуванню з урахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 58 Конституції України, статей 5, 8, 9 КПК.».

Окрім того, відмовляючи у відкритті касаційного провадження Верховний Суд в ухвалі від 16.02.2022 у справі № 725/5513/19 зазначив: «Посилання прокурора про те, що судами не було надано належної оцінки тій обставині, що законодавчі зміни, якими ч. 1 ст. 284 КПК України доповнено п. «10» введені в дію з 15.03.2018, а тому вказані положення закону не можуть застосовуватись до кримінального провадження №0000076, відомості про яке були внесені до ЄРДР 14 лютого 2018 року, тобто до введення в дію цих змін, не є обґрунтованими, оскільки ч. 1 ст. 5 КПК України передбачає, що процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент прийняття такого рішення.».

Тому, положення щодо зворотної дії застосовуються судом у даному випадку з урахуванням встановлених обставин та положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 58 Конституції України, статей 5, 8, 9 КПК України.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Велика палата ЄСПЛ у п. 68 рішення у справі Карт проти Туреччини (Kart v. Turkey, заява №8917/05) зазначила, що право на розгляд справи протягом розумного строку базується на необхідності гарантувати, що обвинуваченим доведеться залишатись занадто довго у стані невизначеності щодо результатів кримінальних звинувачень проти них. Так само ЄСПЛ у п. 18 рішення в справі Вемхофф проти Німеччини (Wemhoff v. Germany, заява №2122/64) вказував, що чітка мета відповідного положення п. 1 ст. 6 Конвенції у кримінальних справах полягає у забезпеченні того, щоби обвинувачені особи не перебували занадто довго під обвинуваченням та обвинувачення було визначене.

Аналіз положень ст. 58 Конституції України свідчить про те, що за загальним правилом норма права діє стосовно відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до певних юридичних фактів застосовується той закон ( інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 №1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до моменту юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Єдиний виняток з даного правила, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормально-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи. При цьому, Конституцією України не визначено перелік нормативно-правових актів, якими це може бути передбачено: матеріальним законом чи процесуальним.

У свою чергу, частина 1 статті 5 КПК України наголошує, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинним на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Отже, з урахуванням раніше встановлених обставин та положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 58 Конституції України, статей 5, 8, 9 КПК України у кримінальному провадженні, відомості щодо якого 24.12.2013 внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань під № 0000201, після повідомлення особи про підозру сплив строк досудового розслідування, а ОСОБА_5 не підозрюється у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, тобто, кримінальне провадження згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України підлягає закриттю.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Крім того, у зв`язку із закриттям даного кримінального провадження цивільний позов прокурора необхідно залишити без розгляду.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 284, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Кримінальне провадження, відомості щодо якого 24.12.2013 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000201, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрити на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди залишити без розгляду

Речові докази у справі:

- автомобіль марки «BMW 320і», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику;

- пошкоджену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди електроопору знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_7 ОСОБА_8