Справа № 442/9601/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1182/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою прокурора Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 листопада 2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , -

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого -

адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 , -

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єкатеринбурга, російської федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст. 121 КК України до п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.

Згідно п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 07 вересня 2014 року о 22.00 год., знаходячись в будинку за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_10 у АДРЕСА_2 , під час раптово виниклого конфлікту на побутовому ґрунті з ОСОБА_11 із умислом на спричинення тілесного ушкодження останньому, наніс потерпілому один удар ножем у ділянку шиї, спричинивши згідно висновку судово-медичної експертизи колото-різане проникаюче поранення передньої поверхні шиї з пошкодженням трахеї, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент його заподіяння.

В апеляційній скарзі прокурор Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_6 не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Наголошує, що звільняючи обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, суд жодних мотивів не навів і не надав належної оцінки його протиправним діям, який умисно завдав потерпілому удар ножем в життєво важливий орган - ділянку шиї, спричинивши колото-різане проникаюче поранення передньої поверхні шиї з пошкодженням трахеї, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознаками небезпеки для життя в момент його заподіяння.

Акцентує, що підстав для застосування положень ст. 75 КК України в ході судового розгляду не встановлено, а наведені судом обставини, в.т.ч., які характеризують особу обвинуваченого, суперечать встановленим даним в ході судового розгляду.

Зазначає, що впродовж досудового розслідування кримінального провадження та подальшого судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав, будь-які показання давати відмовлявся як слідчому так і суду та лише під тиском здобутих в суді доказів, визнав свою винуватість у нанесенні потерпілому ОСОБА_11 ножового поранення шиї, проте, заперечив протиправність умислу у заподіянні останньому тілесного ушкодження, що свідчить про відсутність усвідомлення ОСОБА_7 суспільної небезпеки, вчиненого ним злочину.

Звертає увагу на те, що як в ході досудового розслідування так і судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_7 щиро не розкаявся, вину не визнав, жодного активного сприяння органу досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення не надавав.

Вважає, що наведене, з огляду на тяжкість вчиненого злочину свідчить про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого ОСОБА_7 і неможливість його виправлення та перевиховання із застосуванням інституту звільнення від відбуття покарання з випробуванням, оскільки у такому випадку мета покарання не може бути досягнута.

Просить скасувати вирок Симбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 листопада 2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в частині звільнення його від відбування покарання з випробуванням, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та виступ його захисника - адвоката ОСОБА_12 про її заперечення і залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам місцевий суд дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 121 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок місцевого суду лише в межах апеляційної скарги.

Ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, згідно ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування.

За змістом положень ст. 75 КК України, питання призначення покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети кримінального покарання як такої, що включає не тільки кару, а й виправлення обвинувачених та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Водночас, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення обвинуваченого, передбачивши, що особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд прийде до висновку про можливість її виправлення без відбування покарання, хоча при цьому має врахувати не тільки тяжкість кримінального правопорушення та дані про особу винного, але й інші обставини провадження.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, беручи до уваги особливість індивідуалізації покарання, обираючи між законними альтернативами, керуючись поняттям судового розсуду, з огляду на обставини справи та другорядну роль кари як мети покарання, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, одружений та має на утриманні троє малолітніх дітей 2010, 2012, 2014 років народження, відсутність претензій зі сторони потерпілого ОСОБА_11 , що підтверджується наявними в матеріалах справи численними заявами останнього, зокрема і нотаріально посвідченою, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та призначив таке в межах санкції ч.1 ст. 121 КК України, що відповідає вимогам ст. 65 КК України, і всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, згідно положень ст.ст. 75, 76 КК України, підставно звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком три роки, навівши у вироку переконливі мотиви на підтвердження прийнятого рішення.

Крім цього, колегія суддів приймає до уваги і те, що в суді апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 ствердив, що шкодує з приводу вчиненого та розкаюється, запевнив, що у майбутньому не повторить подібного.

Таким чином, виходячи з наведеного та за відсутності даних про іншу протиправну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 протягом тривалого періоду часу з моменту вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, враховуючи думку потерпілого, який у своїй заяві, що надійшла до апеляційного суду 21 лютого 2023 року просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, колегія суддів, об`єктивно констатує, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою впродовж встановленого іспитового строку під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, про що вірно зазначену в оскаржуваному вироку.

Відтак, на переконання колегії суддів, застосування відносно обвинуваченого інституту, так званого, умовного звільнення не суперечить загальним засадам призначення покарання і забезпечить досягнення його мети та в даному конкретному випадку слугує шансом для ОСОБА_7 реабілітуватись перед суспільством.

Отже, колегія суддів вважає вирок суду законним і обґрунтованим і не вбачає підстав для його скасування.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 листопада 2022 року відносно ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4