Справа № 182/4027/22
Провадження № 1-кс/0182/1023/2022
У Х В А Л А
Іменем України

28.10.2022 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000407, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, -

за участю сторін провадження:

слдічого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :
До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000407, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 у невстановлений слідством час, місці та за невстановлених слідством обставин з метою подальшого збуту незаконно, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, придбав кристалічну речовину світлого кольору та став незаконно її зберігати при собі, у розфасованому у 41 сліп-пакет за приблизно однаковою вагою стані, на території міста Нікополя Дніпропетровської області, до моменту вилучення працівниками Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Так, 23.10.2022 о 19:05 годині ОСОБА_6 знаходився біля будинку № 8 по вул. Мініна в м. Нікополь, Дніпропетровської області, де був зупинений працівниками поліції Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області. Під час проведення поверхневої перевірки у останнього було виявлено сліп-пакети з кристалічною речовиною світлого кольору, у зв`язку із чим останній був затриманий в порядку статей 208, 298-2 КПК України як особа, підозрювана у вчиненні кримінального проступку.

Так, в період часу з 21:26 год. до 21:46 год. під час особистого обшуку затриманої особи, яка вчинила кримінальний проступок, у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено:

- 40 (сорок) сліп. пакетів з кристалічною речовиною світлого кольору, які поміщено до спец. пакету SUD 2042992;

- 1 (один) сліп. пакет з кристалічною речовиною світлого кольору, який поміщено до спец. пакету SUD 1038898;

- 7 (сім) порожніх сліп. пакетів, які поміщено до спец. пакету SUD 2042991;

- мобільний телефон марки «REDMI», який поміщено до спец. пакету SUD 2042994;

- грошові кошти Національного банку України на загальну суму 685 (шістсот вісімдесят п`ять) гривень, які поміщено до спец. пакету SUD 2043021.

За даним фактом було розпочато кримінальне провадження № 0000407 від 23.10.2022 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 307 ч. 1 КК України за фактом незаконного виготовлення, зберігання, перевезення та збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів.

24.10.2022 року мобільний телефон марки «REDMI» та грошові кошти Національного банку України на загальну суму 685 гривень, було визнано речовим доказом та приєднано до зазначеного кримінального провадження.

Інформація, що може міститься на телефоні та сім-карт і, має суттєве значення для доведення вини ОСОБА_6 .

Згідно із ч.1ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Враховуючи те, що у кримінальному провадженні вище вказані речі визнані в якості речового доказу, так як зберегли на собі інформацію про злочин, несуть в собі інформацію про осіб які причетні до кримінального правопорушення, з метою збереження речових доказів і встановлення істини по справі у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим слідчий і звернувся з вказаним клопотанням до суду.

Слідчий ОСОБА_5 підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Вислухавши сторони, вивчивши додані до клопотання копії матеріалів, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до змісту ч. 2 ст.131КПК України арешт майна входить до видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Із наданих слідчим матеріалів кримінального провадження вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000407 були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.307 КК України.

В період часу з 21:26 год. до 21:46 год. під час особистого обшуку затриманої особи, у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «REDMI», який поміщено до спец. пакету SUD 2042994;

- грошові кошти Національного банку України на загальну суму 685 (шістсот вісімдесят п`ять) гривень, які поміщено до спец. пакету SUD 2043021.

24.10.2022 року мобільний телефон марки «REDMI» та грошові кошти Національного банку України на загальну суму 685 гривень, постановою слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області було визнано речовим доказом та приєднано до зазначеного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Слідчим доведено, що вказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, існують розумні підозри вважати, що це майно є доказом злочину, воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Стороною обвинувачення доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться в клопотанні прокурора, ним доведено значення вказаного майна, для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання їх як доказів.

Згідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Керуючись ст. 170-173, 175 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000407 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено у ОСОБА_6 , а саме мобільний телефон марки «REDMI», який поміщено до спец. пакету SUD 2042994 та грошові кошти Національного банку України на загальну суму 685 (шістсот вісімдесят п`ять) гривень, які поміщено до спец. пакету SUD 2043021.

Виконання даної ухвали доручити слідчому СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1