Справа № 357/7044/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

здійснивши судовий розгляд, у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001077, яке внесене до ЄРДР 21травня 2021 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, непрацюючого ( НОМЕР_1 ), з середньо спеціальною освітою, розлучений, проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31жовтня 2019 року за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді двох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання із випробуванням на строк два роки,

за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 , установив таке.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_4 обвинувачувався у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, тобто за ч. 2 ст. 185 КК України, вчиненого за таких фактичних обставин.

ОСОБА_4 на початку квітня 2021 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, близько 08 години 00 хвилин, перебуваючи в недобудованому будинку АДРЕСА_2 , належному ОСОБА_6 , помітив шуруповерт марки «Meister», модель «MAS 12 id-Li-ion» потужністю 12-V та шуруповерт марки «PowerPlus», модель «POW 30B102» потужністю 12-V, після чого у ОСОБА_4 виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, вчинив крадіжку шуруповерту марки «Meister», модель «MAS 12 id-Li-ion» потужністю 12-V вартістю 473 гривні 33 копійки та шуруповерт марки «PowerPlus», модель «POW 30B102» потужністю 12-Vвартістю 473 гривні 33 копійки, належних ОСОБА_6 .

У подальшому, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 946,66 грн.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Судом дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, отримавши згоду учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорювалась, оскільки вони розуміли правильно їх зміст, сумнівів у добровільності їх позиції не було, а їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі ч. 4 ст. 349 КПК України, суд допитав обвинуваченого ОСОБА_4 , який визнав, що вчинив злочини, передбачені ч.2 ст.185 КК України та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними у обвинувальному акті, жалкував про вчинене, повідомив, що нині тяжкий час, зазначав, що він одумався, все зрозумів, та просив призначити йому іспитовий строк на два роки.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання: щире каяття.

Обставин передбачених п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, прокурором не заявлялося.

Мотиви призначення покарання.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частиницього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбаченихчастиною другоюстатті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положеньЗагальної частиницього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що згідно із ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України є нетяжким злочином, вчинення якого карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Отже, зважаючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, установлені дані про особу ОСОБА_4 , який раніше судимий, отримує медичну допомогу у лікаря-нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю з 1994 року, та лікаря-психіатра з приводу легкої розумової відсталості з 1973 року, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 394 від 09 червня 2021 року ОСОБА_4 на момент скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; на даний час страждає на хронічний психічний розлад легку розумову відсталість, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, установлені обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, відсутність претензій з боку потерпілого відносно викраденого майна, суд вважає, що досягнення мети покарання, визначеного ст. 50 КК України, а саме виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень неможливе без ізоляції його від суспільства, в зв`язку із чим, йому необхідно призначити покарання, в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, у виді двох років шести місяців позбавлення волі.

Судом установлено, що згідно із вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2019 року, ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді двох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання із випробуванням на строк два роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими встаттях 71,72 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, при застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 вчинив новий злочин, до завершення іспитового строку, визначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2019 року, суд визначає йому остаточне покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, у виді трьох років позбавлення волі.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Речові докази по справі відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Стороною обвинувачення не поставлено питання перед судом про застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. 100, 177, 178, 179, 183, 194 368, 374, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2019 року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Взяти ОСОБА_4 варту після набрання даним вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати, з дня та часу фактичного затримання за даним вироком.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду Ірина ДУБАНОВСЬКА

Київської області