ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року

м. Київ

справа №752/10626/19

провадження №51-2717км22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 липня

2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004947, за обвинуваченням

ОСОБА_10 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Варшава (Польща) та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

1. За вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року ОСОБА_9 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

2. Постановлено стягнути на користь ОСОБА_6 з ОСОБА_9 126 494 грн і з цивільного відповідача ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» 200 000 грн на відшкодування матеріальної шкоди, а також з ОСОБА_9 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

3. За вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

4. Так, ОСОБА_12 14 травня 2018 року близько 21:00, керуючи технічно справним автомобілем «Сеат Ібіца» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), рухаючись у крайній правій смузі проїзної частини пр. Голосіївського в напрямку вул. Голосіївської у м. Києві та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого неподалік будинку 92 на пр. Голосіївському та позначеного дорожньою розміткою 1.14 і дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), усупереч вимогам пунктів п. п. «б» 2.3, п.18.1, п. 18.4 ПДР проявив неуважність, не зреагував на зміну дорожньої обстановки, не зменшив швидкості руху керованого ним автомобіля, щоб надати дорогу пішоходам, не врахував, що в лівій смузі попутного йому напрямку руху зупинилися інші транспортні засоби, надаючи перевагу пішоходу, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка переходила проїзну частину проспекту зліва направо відносно руху вказаного автомобіля і мала перевагу в русі. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження.

5. Київський апеляційний суд ухвалою від 07 липня 2022 року змінив вирок щодо ОСОБА_9 , звільнивши засудженого від покарання за ч. 1 ст. 286 КК на підставі ч. 5 ст. 74 КК у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК. У решті суд апеляційної інстанції залишив вирок місцевого суду без змін.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. Захисник засудженого - адвокат ОСОБА_8 у касаційній скарзі з доповненням до неї, посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 07 липня 2022 року щодо ОСОБА_9 та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції. Стверджує, що апеляційний суд не викликав ОСОБА_9 в судове засідання, не з`ясував причин його неявки і здійснив апеляційний розгляд без його участі, чим порушив право на захист і доступ до правосуддя. у зв`язку. Скаржник наголошує, що не повідомлення ОСОБА_9 про дату, час і місце проведення апеляційного розгляду призвело до того, що суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 285 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) не роз`яснив ОСОБА_12 права на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, а це позбавило його можливості заявити відповідне клопотання. Таким чином, наголошує захисник, апеляційний суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, зокрема положення статей 49, 74 КК, звільнивши засудженого від призначеного покарання, а не від кримінальної відповідальності. Крім того, захисник стверджує, що замість потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції брала участь інша людина, особу якої апеляційний суд не встановив і відповіді на адвокатський запит з цього приводу не надав.

Позиції інших учасників судового провадження

7. Засуджений ОСОБА_12 та його захисники ОСОБА_8 і ОСОБА_7 підтримали касаційну скаргу, просили задовольнити її, скасувавши ухвалу апеляційного суду та призначивши новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_9 у суді апеляційної інстанції.

8. Прокурор ОСОБА_5 просила залишити касаційну скаргу адвоката ОСОБА_8 без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного суду від 07 липня 2022 року щодо ОСОБА_9 - без зміни.

9. Потерпіла ОСОБА_6 просила залишити касаційну скаргу захисника без задоволення, а ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_9 - без зміни.

10. Іншим учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися.

Мотиви суду

11. Згідно з ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

12. Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення в касаційному порядку є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

13. У касаційній скарзі захисник засудженого порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (неповідомлення засудженого про дату, час і місце проведення апеляційного розгляду та нероз`яснення йому права на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, а також через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (звільнення ОСОБА_9 лише від покарання, не від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності).

Щодо доводів про істотне порушення кримінального процесуального закону

14. Статтею 412 КПК передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

15. Ухвала апеляційного суду є рішенням суду вищого рівня стосовно законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції, яке перевіряється в апеляційному порядку, і повинна відповідати вимогам статей 370, 419 КПК.

16. Як убачається з матеріалів провадження, суд апеляційної інстанції, постановляючи ухвалу стосовно ОСОБА_9 і приймаючи рішення про його звільнення від відбування покарання, дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

17. Здійснюючи перегляд кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , в якій йшлося про однобічність, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, покладення ним в основу рішення недопустимих і неналежних доказів, і містилося прохання про скасування вироку та виправдання ОСОБА_9 за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 286 КК, і закриття кримінального провадження саме на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК, суд апеляційної інстанції проаналізував установлені судом першої інстанції фактичні обставини і зазначив, що місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі докази в сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості засудженого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

18. При цьому апеляційний суд у цілому виконав вимоги ст. 419 КПК щодо змісту ухвали, зазначивши в її мотивувальній частині, крім іншого, мотиви, з яких виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався, та вказавши, в якій частині і чому саме вирок підлягає зміні.

19. Що стосується доводів сторони захисту про те, що суд апеляційної інстанції не повідомив належним чином обвинуваченого про дату, час і місце проведення апеляційного розгляду та не роз`яснив йому права на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, колегія суддів зауважує наступне.

20. Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 323 чи ст. 381 КПК, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою (п. 3

ч. 2 ст. 412 КПК).

21. Згідно з ч. 4 ст. 405 КПК неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

22. Однак, у матеріалах кримінального провадження є розписка від 23 червня

2022 року з особистим підписом ОСОБА_9 про його обізнаність щодо відкладення розгляду апеляційним судом кримінального провадження щодо нього на 14:30 на

07 липня 2022 року (т. 4, а. с. 46).

23. Саме тому суд апеляційної інстанції, переконавшись у тому, що засудженого було належним чином повідомлено і клопотання про відкладення апеляційного розгляду від нього не надходило, з`ясувавши думку інших учасників апеляційного розгляду, зокрема захисника засудженого - адвоката ОСОБА_8 , прокурора і потерпілої ОСОБА_6 , які висловилися про можливість проведення апеляційного розгляду за відсутності засудженого ОСОБА_9 , дійшов переконання про можливість такого розгляду та ухвалив рішення про розгляд кримінального провадження за відсутності обвинуваченого, який був належним чином повідомлений про дату та час апеляційного розгляду.

24. Таким чином Суд вважає, що, у даному випадку, нероз`яснення апеляційним судом засудженому його права бути звільненим від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

25. Тому Верховний Суд не погоджується з доводами захисника у касаційній скарзі про те, що в цьому випадку апеляційний суд допустив таке порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Щодо доводів про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність

26. Як убачається з журналу судового засідання від 07 липня 2022 року та його звукозапису, який міститься на технічному носії фіксації кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, прокурор пропонував суду звільнити засудженого ОСОБА_9 від покарання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК, потерпіла ОСОБА_6 вважала, що засуджений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності, при цьому просила залишити без змін вирок суду в частині вирішення її цивільного позову, а захисник ОСОБА_8 стверджував про невинуватість ОСОБА_9 і наполягав на розгляді кримінального провадження в загальному порядку з метою подальшого виправдання його підзахисного (т. 4,

а. с. 65-67).

27. З огляду на таку послідовну позицію сторони захисту щодо невинуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, і необхідності закриття кримінального провадження саме на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати, у суду апеляційної інстанції були обґрунтовані підстави вважати, що засуджений заперечує проти закриття кримінального провадження за нереабілітуючою обставиною - у зв`язку із закінченням строків давності.

28. Заявник убачає неправильність застосування закону України про кримінальну відповідальність в незастосуванні судом апеляційної інстанції закону, який підлягав застосуванню, а саме незастосування звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК.

29. Суд зауважує, що за правилами п. 2 ч. 1 ст. 49 КК в редакції Закону, яка діяла на час вчинення ОСОБА_12 кримінального правопорушення, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі. Чинною редакцією п. 2 ч. 1 ст. 49 КК передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

30. Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

31. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження. За правилами ч. 8 вказаної статті, закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї ж статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

32. Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

33. Частиною 5 ст. 74 КК передбачено можливість звільнення особи за вироком суду від покарання у звязку із закінченням строків давності без виконання будь-яких додаткових умов (без звернення до суду з клопотанням).

34. Ураховуючи, що апеляційний суд за наслідками розгляду провадження погодився з правильністю рішення суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК (у редакції Закону

№ 586-VI від 24.09.2008 року), яке відповідно до ст. 12 КК (у редакції Закону № 4025-VI від 15.11.2011 року) є злочином невеликої тяжкості, а відповідно до чинної ст. 12 КК віднесено до нетяжких злочинів, та з дня вчинення цього правопорушення 14 травня 2018 року на час розгляду справи апеляційним судом минуло 3 роки, а отже сплинули строки давності притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності, водночас, не маючи згоди обвинуваченого на звільнення від кримінальної відповідальності, він ухвалив законне та обґрунтоване рішення про зміну вироку, звільнивши засудженого від покарання за ч. 1 ст. 286 КК на підставі ч. 5 ст. 74 КК у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК.

35. Що стосується доводу, викладеного в касаційній скарзі захисника, про не встановлення судом апеляційної інстанції особи потерпілої ОСОБА_6 та участь в апеляційному розгляді замість неї іншої людини, це питання не є предметом розгляду касаційного суду.

36. З огляду на викладене Суд не має підстав для задоволення касаційної скарги.

Тому, керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника засудженого - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 07 липня 2022 року стосовно ОСОБА_10 залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3