Справа № 953/6267/22
Провадження № 1-кп/953/935/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2022 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

секретар судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судового засідання Київського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001834 від 07 вересня 2022 року у відношенні

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Харків, із середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в:
1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.
ОСОБА_3 , 19 серпня 2022 року близько 18:00, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану введеного в дію Указом Президента України ОСОБА_5 № 64/2022 від 24 лютого 2022 на всій території України, строк дії якого було продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб Указом Президента України ОСОБА_5 № 573/2022 від 12 серпня 2022 на всій території України, з метою особистого незаконного збагачення, протиправно та незаконно, реалізуючи свій злочинний умисел, переконавшись, що за його діями сторонні особи не спостерігають, скориставшись тим, що вхідні двері пошкодженні, шляхом вільного доступу, через пошкодженні вхідні двері проник всередину квартири АДРЕСА_2 , яка належить потерпілому ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочинну діяльність, перебуваючи всередині квартири з метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні вказаної квартири, таємно, викрав належне ОСОБА_6 майно, а саме: кондиціонер, ТМ «ALASKA», модель МАС9010, вартість якого згідно висновку судово - товарознавчої експертизи від 12 вересня 2022 року № 390М становить 4500 грн.; оральний іригатор марки «Waterpulse», модель V300 вартість якого згідно висновку судово - товарознавчої експертизи від 12 вересня 2022 року № 390М становить 1462,50 грн..

Заволодівши у такий спосіб майном ОСОБА_6 , ОСОБА_3 покинув місце вчинення злочину, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 5962,50 грн.

Указаними діями ОСОБА_3 учинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.
2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинене обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_3 винуватим та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 (три) роки.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надавши заяву з проханням слухати кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 без його присутності, цивільний позов підтримав у повному обсязі, просив призначити обвинуваченому покарання відповідно до чинного законодавства на розсуд суду.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, обвинувачений їх у повному обсязі підтверджує та пояснив про обставини, викладені в обвинувальному акті. Також, у повному обсязі визнав вимоги цивільного позову ОСОБА_6 .

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_3 , правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їхньої позиції. При цьому, суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та висновки судових експертиз, дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_3 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. Крім того, протягом усього строку досудового розслідування також визнавав свою винуватість. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

4. Мотиви призначення покарання.
Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, обираючи строк покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, епізод злочинної діяльності, його вид, суспільну небезпечність та наслідки. Також суд бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який не судимий, тимчасово не працює, має зареєстроване та фактичне місце мешкання.

Разом з тим, у судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку, передбаченому ст.ст. 69, 69-1 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладених вище обставин у кримінальному провадженні, характеру вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливо без ізоляції від суспільства шляхом призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, однак зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 (три) роки.

Разом з цим, суд, діючи відповідно до положень ст. 76 КК України, покладає на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст.ст. 65-67 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень та відповідатиме особистості обвинуваченого, а також сприятиме його виправленню, тобто відповідає меті покарання.

При цьому, призначення ОСОБА_3 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети, визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
5.1. Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 2500,00 грн. підлягає задоволенню, виходячи із установлених судовим розглядом обставин та висновку судової товарознавчої експертизи № 390М від 12 вересня 2022 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала.
5.2. Вирішення питання щодо обраного запобіжного заходу.
У кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого закінчився 15 листопада 2022 року. Ураховуючи те, що під час підготовчого судового засідання та судового розгляду кримінального провадження клопотань про застосування запобіжного заходу від прокурора на розгляд суду не надходило, підстав, передбачених ст.ст. 177, 178 КПК України, для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

5.3. Процесуальні витрати.
Процесуальні витрати, а саме: витрати, понесені на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи № 390М від 12 вересня 2022 року у розмірі 566,31 грн. та судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/121-22/13939-Д від 01 листопада 2022 року у розмірі 2265,36 грн., відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

5.4. Речові докази.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

5.5. Заходи забезпечення кримінального провадження.
Питання про скасування арешту майна, накладеного у межах кримінального провадження ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2022 року, суд вирішує відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд -

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2022 року на тимчасово вилучене 09 вересня 2022 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , належне ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: оральний іригатор «Waterpulse», модель V300, білого кольору із голубими вставками.

Речовий доказ: оральний іригатор «Waterpulse», модель V300, білого кольору із голубими вставками, після набрання вироком законної сили вважати повернутим потерпілому ОСОБА_6 .

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 390М від 12 вересня 2022 року у розмірі 566,31 грн. та судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/121-22/13939-Д від 01 листопада 2022 року у розмірі 2265,36 грн. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя - ОСОБА_1