Справа № 201/7961/22
Провадження №1-кс/201/2985/2022
У Х В А Л А
іменем України
26.10.2022 р. м.Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 щодо скасування постанови та зобоз`язання дізнавача сектору дізнання ВП № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про проведення ряду слідчих розшукових дій за клопотанням від 11.10.2022 р. у рамках кримінального провадження № 0000628, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2022 р. за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою у якій просить суд ухвалити рішення, яким:

-скасувати постанову дізнавача сектору дізнання відділення поліції №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 11 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000628 від 01.10.2022 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України (п. 1 Постанови) в частині відмови в задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 щодо проведення ряду слідчих розшукових дій, а саме: витребування відеозаписів з камер відеоспостереження, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та їх огляд (дослідження) за участю потерпілої ОСОБА_4 та його представника;

- зобов`язати дізнавача сектору дізнання відділення поліції №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000628 від 01.10.2022 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України витребувати відеозаписи з камер відеоспостереження, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , оглянути їх (дослідити) за участю потерпілої ОСОБА_4 та його представника.

Обгрунтовуючи скаргу представник потерпілої посилається на те, що 14.10.2022 р., ним було отримано постанову дізнавача сектору дізнання відділення поліції №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_5 , якою відмовлено частково в задоволенні його клопотання щодо проведення ряду слідчо-розшукових дій, а саме витребування відеозаписів з камер відеоспостереження, які розташовані за адресою, АДРЕСА_1 , та огляд (дослідження) їх за участю потерпілої та її представника.

Строк подання скарги на постанову дізнавача від 14.10.2022 р.

Відповідно до ч. 1 статті 304 КПК України, якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Про прийняття вказаної постанови йому, адвокату ОСОБА_3 , як представнику ОСОБА_4 потерпілій, стало відомо в п`ятницю, 14.10.2022 р.

Тому, встановлений ч. 1 ст. 304 КПК України десятиденний строк із дати отримання постанови від 11.10.2022 р. (дата отримання 14.10.2022 р.) для її подальшого оскарження ним витриманий і не порушений.

Представник потерпілого звернувся до суду з заявою, у якій просив справу за його скаргою розглянути без його участі, скаргу задовольнити.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі представника потерпілого, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, але явку свого представника у судове засідання в судове засідання не забезпечив, що з врахуванням вимог ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ст. 107 КПК України у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши скаргу, дослідивши додані до неї матеріали, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.10.2022 р., під час здійснення представництва інтересів потерпілої гр. ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000628 від 01.10.2022 р. за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України, в порядку ст. ст. 55, 56, 220, 221 КПК України адвокат ОСОБА_3 заявив письмове клопотання дізнавачу сектору дізнання відділення поліції №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 11.10.2022 р. про проведення певних слідчих дій.

Постановою дізнавача сектору дізнання відділення поліції №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 11 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000628 від 01.10.2022 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України (п. 1 Постанови) в частині було відмовлено в задоволенні клопотання щодо проведення ряду слідчих розшукових дій, а саме: витребування відеозаписів з камер відеоспостереження, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та їх огляд (дослідження) за участю потерпілої ОСОБА_4 та його представника.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог 18) ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Частиною 3 ст. 7 КПК України визначено, що зміст та форма кримінального провадження в умовах воєнного стану повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей здійснення кримінального провадження, визначених розділом ІХ-1 цього Кодексу.

Зі змісту ст. 110 КПК України слідує, що постанова про відмову в задоволенні клопотання потерпілого про проведення слідчих дій має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами кримінального провадження, зокрема, в постанові має бути викладено мотиви відмови в задоволенні клопотання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Відповідно до п. 5 цієї статті постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Оскаржувана постанова дізнавача не містить належної мотивації з посиланням на фактичні обставини та підтвердження їх відповідними доказами, відсутнє нормативно-правове обґрунтування прийнятого рішення, а також не надано жодної оцінки доводам щодо порушення прав потерпілого та необхідності проведення слідчих (процесуальних дій) за участю потерпілого.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 56 КПК України, під час досудового розслідування потерпілий має право подавати докази на підтвердження своєї заяви, брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі (п. 4 ч. 2 ст. 56 КПК України); отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, після закінчення досудового розслідування (п. 5 ч. 2 ст. 56 КПК України);

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1, 2 статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, при цьому доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає (ч. 2 ст. 92 КПК України).

Зі змісту ч. 3 ст. 93 КПК України вбачається, що, зокрема, потерпілий, має право ініціювати проведення слідчих (розшукових) дій шляхом подання, зокрема, слідчому, відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.

Реалізовуючи своє право, закріплене ч. 3 ст. 93 КПК України, представник потерпілої адвокат ОСОБА_3 , який відповідно до ч. 4 ст. 58 КПК України користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якої він представляє, звернувся 11.10.2022 з відповідним клопотання до дізнавача, в задоволенні якого дізнавачем частково відмовлено та винесено відповідну постанову.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, а також мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 17 КПК України врегульовані основні положення щодо презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Так, зокрема, ч. 1 ст. 17 КПК України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 КПК України жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Так, до загальних засад кримінального провадження, зокрема, відноситься змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

В свою чергу, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (як закріплено ч. 6 ст. 22 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 223 КПК України підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Відповідно до ч. 6 ст. 223 КПК України слідча (розшукова) дія, що здійснюється за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проводиться за участю особи, яка її ініціювала, та (або) її захисника чи представника, крім випадків, коли через специфіку слідчої (розшукової) дії це неможливо або така особа письмово відмовилась від участі в ній.

Фактично, дізнавач без будь-яких обґрунтувань, допустив формальний підхід до винесення оскаржуваного процесуального рішення, не зазначивши мотивів прийняття такого рішення, та обставин, які заважали йому провести вказані слідчі дії, водночас, як саме предметом звернення із заявою про вчинення кримінального правопорушення і стало те, що ОСОБА_6 , встановив на своїх будівлях камери відеоспостереження, які безпосередньо скеровані на домоволодіння потерпілого, відмовляючи в задоволенні клопотання про витребування відеозаписів з камер відеоспостереження, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та оглянути (дослідити) їх за участю потерпілої ОСОБА_4 , і її представника дізнавач фактично позбавив потерпілу права на збирання доказів, які безпосередньо підтверджують обставини, викладені в заяві про вчинення кримінального правопорушення обставини порушення недоторканності приватного життя, незаконного збирання, зберігання, використання, конфіденційної інформації про потерпілого і членів його родини, без їх згоди на це.

Таким чином, саме в результаті проведення такої слідчої дії, як витребування відеозаписів з камер відеоспостереження, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , і оглянути (дослідити) їх за участю потерпілого та його представника в рамках кримінального провадження N 0000628 може бути досягнута мета щодо отримання фактичних відомостей про обставини, які мають значення саме в рамках зазначеного кримінального провадження відомостей з камер відеоспостереження, про які в своїй заяві-повідомленні про вчинення кримінального правопорушення повідомив потерпілий, які у подальшому можуть стати підставою для проведення відповідної експертизи.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч.1 ст. 94 КПК та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Murrey v. the United Kingdom»). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки та використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень або бездіяльності (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Обов`язком органу влади є проведення «ефективного офіційного розслідування», здатного призвести до встановлення фактів справи та, якщо скарги виявляться правдивими, до встановлення та покарання винних осіб (рішення ЄСПЛ у справі «Дєдовський та інші проти Росії» (Dedovskiy and others v. Russia).

Мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою ЄСПЛ, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (рішення ЄСПЛ у справі «Алексахін проти України» (Aleksakhin v. Ukraine).

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», п. 259 «Карабет та інші проти України», п.42 рішення від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України»).

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора;1-1) скасування повідомлення про підозру 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.18) ч.1 ст. 3, ст.ст.2,7,110,220,303-307,369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_3 -задовольнити.

Постанову дізнавача сектору дізнання відділення поліції №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 11.10.2022 р. у кримінальному провадженні № 0000628 від 01.10.2022 р. за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України (п. 1 Постанови) в частині відмови в задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 щодо проведення ряду слідчих розшукових дій, а саме: - витребування відеозаписів з камер відеоспостереження, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та їх огляд (дослідження) за участю потерпілої ОСОБА_4 та його представника-скасувати.

Зобов`язати дізнавача сектору дізнання відділення поліції №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000628 від 01.10.2022 р. за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 182 КК України витребувати відеозаписи з камер відеоспостереження, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , оглянути їх (дослідити) за участю потерпілої ОСОБА_4 та його представника.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя
Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська ОСОБА_1