Справа №592/1105/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/887/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

засудженого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції, у залі суду у м. Суми, кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 лютого 2023 року, якою залишено без задоволення спільне подання начальника ДУ «Сумська виправна колонія № 116» та заступника голови спостережної комісії при виконавчому комітеті СМР про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

До Ковпаківського районного суду м. Суми зі спільним поданням звернувся начальник ДУ «Сумська виправна колонія № 116» начальник арештного дому та заступник голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 лютого 2023 року у задоволенні вказаного подання було відмовлено з тих підстав, що поведінка засудженого ОСОБА_7 не свідчить про його сумлінність за весь час відбування покарання, позитивні зміни відбулися з 2022 року, а отже неможливо дійти висновку, що цілі покарання, були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду, як це передбачено статтею 81 КК України.

Не погодившись з таким судовим рішенням, засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 звернулись до апеляційного суду з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову, якою спільне подання начальника ДУ «Сумська виправна колонія № 116» начальника арештного дому та заступника голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради - задовольнити.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги засуджений ОСОБА_7 посилається на те, що з 2015 року, тобто, за 8 років відбування покарання у ДУ «Сумська виправна колонія №116» він мав як стягнення, так і подяки, з березня 2015 року пішов на промислову зону працювати, вивчився та здобув 2 професії, а саме, токар-краснодеревщик та токар широкого профілю, за що має 2 атестати в особовій справі та характеристику від викладачів навчального закладу.

Апелянт вказує, що він відвідує бібліотеку, приймає участь у виховних заходах та самодіяльних організаціях, які проводяться в установі, проявляє соціально - корисну активність в організації їх роботи, по вихідним дням приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення», вину у вчиненому злочині визнає повністю та щиро кається, бажає вступити до лав ЗСУ, боронити свою країну, оскільки є сержантом прикордонних військ України, звільнений у запас, приймав присягу на захист українського народу, про що і повідомив адміністрацію установи під час опитування.

Апелянт зазначає, що якщо буде задоволено подання, він буде наполягати на тому, щоб його зарахували до армії, не враховуючи його стан здоров`я та судимість, а враховуючи подяки від командира військової частини за сумлінну службу і відмінні показники за час, коли він проходив військову службу.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник посилається на те, що засуджений відбув більше ніж 3/4 строку покарання, і на даний час невідбута частина покарання становить 11 місяців. Починаючи з 2015 року ОСОБА_7 працював столяром на добровільних засадах, з 2018 року - за договором, у виправній установі закінчив учбові курси та отримав дві професії: токар широкого профілю та спеціаліст по червоному дереву. Відповідно до характеристики від 19 січня 2023 року, ОСОБА_7 залучається до робіт з благоустрою колонії і прилеглих до неї території, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених та до допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством, до праці ставиться добре, за що має 8 заохочень, а стягнення, які він мав, давно погашені.

Крім того, засуджений приймає участь у програмі диференційованого виховного пливу на засуджених «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення» - підвищує значення духовної традиції і християнської культури в моральному вихованні, запобігання морально-психологічної деформації, пов`язаної з позбавленням волі, а також починає володіти знаннями і навчанням, що допоможуть після звільнення повернутися у суспільство повноцінним громадянином.

Також, апелянт вказує, що ОСОБА_7 має дружину та 2-х дітей, і бажає брати участь в їх утриманні та вихованні, підтримує доброзичливі родинні зв`язки з рідними шляхом листування, отримує від них посилки та передачі. Крім того, засуджений має мету бути мобілізованим та піти на захист нашої країни, адже він є військовим техніком, а ця спеціальність є дуже витребуваною на цей час.

Крім того, захисник зазначає, що ОСОБА_7 відшкодував збитки, які мав за вироком суду і своєю сумлінною поведінкою, чесним ставленням до праці довів своє виправлення, а тому, на його думку, наявні підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційних скарг, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданих апеляційних скарг, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг та просив рішення суду залишити без зміни, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з ч.2 ст.81 КК України та роз`ясненнями, які містяться у п.2 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення

При цьому положеннями частини першої та третьої статті 6 КВК України, передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як зазначено у роз`ясненнях, що містяться у п.17 вищевказаної Постанови ПВСУ, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні поділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, додержання ним вимог режиму.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Сумлінна поведінка, в розумінні ст. 81 КК України, є не тільки пасивною поведінкою засудженого, яка полягає у утриманні від порушень режиму відбування покарання, порушенні правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті і сумлінне ставлення до праці, поведінка в побуті та інше.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Тобто, «сумлінна поведінка» означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержання дисципліни; виконання вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявність заохочень і відсутність стягнень; участь у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених. Така поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а й те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під «сумлінним ставленням до праці» слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності у поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню його до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Поряд з тим, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Так, як встановлено судом, та вбачається з матеріалів даного провадження, ОСОБА_7 засуджений вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 вересня 2014 року за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 лютого 2016 року, згідно ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VІІІ), ОСОБА_7 зараховано у строк відбуття покарання строк його тримання під вартою з 24 червня 2013 року по 10 грудня 2014 року, включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбуття ОСОБА_7 покарання - 24 червня 2013 року, кінець строку - 07 січня 2024 року.

Звертаючись 19 січня 2023 року до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , начальник ДУ «Сумська виправна колонія № 116» начальник арештного дому та заступник голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради посилались на те, що засуджений, станом на вказану дату, відбув більше 3/4 строку покарання. До Державної установи «Сумська виправна колонія № 116» ОСОБА_7 прибув 20 лютого 2015 року. В установі вимоги режиму відбування покарання порушував, мав чотири стягнення, які погашені та зняті достроково. Добровільно залучається, без оплати праці, до робіт з благоустрою колонії і прилеглих до неї територій, поліпшення житлово-побутових умов засуджених та допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством. До праці ставиться добре, проявляє розумну ініціативу при виконанні поставлених завдань, має вісім заохочень. Приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу на засуджених, заплановані заходи відвідує вчасно та регулярно.

Ініціатори подання просили його задовольнити та звільнити засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від покарання на невідбутий строк.

Розглядаючи вказане, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, встановивши, на спростування його доводів, що ОСОБА_7 довів своє виправлення та до нього можливо застосувати пільгу передбачену статтею 81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, що позитивні зміни в поведінці ОСОБА_7 фактично почали відбуватися з 2022 року та у 2023 році, що саме з цього часу він почав позитивно характеризуватись. При цьому, судом було враховано наявність у засудженого за час відбування покарання сімох стягнень, які хоча і погашені, проте не свідчать про сумлінну поведінку ОСОБА_7 під час всього терміну відбування покарання.

Однак, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитись не може, виходячи з наступного.

З матеріалів кримінального провадження та особової справи вбачається, що ОСОБА_7 з 24 червня 2013 року утримувався у ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», де до праці не залучався, порушував вимоги режиму відбування покарання, за що мав три стягнення, які погашені, а заохочень не мав.

До Державної установи «Сумська виправна колонія № 116» ОСОБА_7 прибув 20 лютого 2015 року.

З характеристики на ОСОБА_7 , складеної 18 лютого 2023 року, яку, на задоволення клопотання адвоката ОСОБА_8 , будо долучено до матеріалів даного провадження вбачається, що засуджений за порушення вимог режиму відбування покарання, мав чотири стягнення, які погашені в установленому законом порядку. В установі залучається до робіт з благоустрою колонії і прилеглих до неї території, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством, до праці ставиться добре, за що має вісім заохочень. За характером спокійний, врівноважений, безконфліктний, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. До заходів, що сприяють становленню засуджених на життєву позицію, яка відповідає правовим нормам і вимогам суспільно-корисної діяльності ставиться позитивно.

Крім того, засуджений приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі, прагне до підвищення певного загальноосвітнього рівня шляхом читання художньої та наукової літератури, бере участь у роботі самодіяльних організацій та проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи.

Зазначено, що ОСОБА_7 приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення», до заходів, які проводяться в установі, ставиться добре, підтримує доброзичливі родинні зв`язки з рідними шляхом листування, отримує від них посилки та передачі. У відношенні до представників адміністрації установи ОСОБА_7 ввічливий та тактовний, виконує їх законні вимоги, вимог загальної санітарії та особистої гігієни дотримується. Спроб до втечі та схильності до суїцидальної поведінки з боку засудженого не було, на профілактичних обліках не перебуває. У відношенні до інших засуджених безконфліктний, підтримує стосунки з засудженими позитивної соціальної спрямованості.

Згідно вироку суду, з ОСОБА_7 стягнуто шкоду на суму 1075 грн. 80 коп., і у бухгалтерії установи знаходиться виконавча постанова на відшкодування шкоди на суму 669 грн. 76 коп., яка погашена у повному обсязі.

Вину у скоєному злочині ОСОБА_7 визнав повністю, розкаюється, і як висновок зазначено, що засуджений за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, і до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, відповідно ст. 81 КК України.

Усі дані, які вказані у характеристиці, підтверджуються матеріалами особової справи засудженого, в якій, окрім зазначеного, наявні докази і того, що починаючи з 2016 року, саме за сумлінне ставлення до праці, ОСОБА_7 було оголошено подяки, а з 2021 року вже за сумлінну поведінку та ставлення до праці, в.о. директора підприємства та помічник начальника установи з працевлаштування, неодноразово звертались до начальника ДУ «Сумська виправна колонія №116» з рапортами про заохочення засудженого ОСОБА_10 , при цьому стягнень, починаючи з 2020 року останній більше не мав.

З врахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що у поведінці засудженого позитивні зміни почали відбуватись не з 2022 року та 2023 року, а раніше, протягом більшої половини строку відбутого покарання поведінка засудженого ОСОБА_7 була сумлінною, шляхом реалізації програм виховного впливу та сумлінним відношенням до правці він довів своє виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

При цьому, колегія суддів зауважує, що Кримінальник кодексом України встановлено право засуджених на умовно-дострокове звільнення, і у даному випадку рівень сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці ОСОБА_7 є достатнім для підтвердження факту того, що засуджений довів своє виправлення, на що обґрунтовано посилаються апелянти у поданих апеляційних скаргах.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неможливість застосування до ОСОБА_7 ст. 81 КК України, а в даному випадку існують усі правові підстави, передбачені законом, для застосування до засудженого умовно-достроково звільнення від подальшого відбування покарання на невідбутий термін, який на час апеляційного перегляду, відповідно довідки, наданої ДУ «Сумська виправна колонія №116», становить 8 місяців 28 днів позбавлення волі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що на підставі п. 2 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України, ухвалу суду першої інстанції, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, слід скасувати та постановити нову, якою апеляційні скарги засудженого та його захисника - задовольнити.

Керуючись ст.404,405,407,413,418,419 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 лютого 2023 року, якою було відмовлено у задоволенні спільного поданням начальника ДУ «Сумська виправна колонія № 116» начальника арештного дому та заступника голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Постановити нову ухвалу, якою спільне поданням начальника ДУ «Сумська виправна аколонія № 116» начальника арештного дому та заступника голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 вересня 2014 року за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України у виді 12 років позбавлення волі, на невідбутий термін - 8 місяців 28 днів позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4