Справа № 565/1867/18
Провадження № 1-кп/565/4/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2022 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000258 від 23 липня 2018 року, відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кузнецовськ (нині - м.Вараш) Рівненської області, громадянина України, відповідно до ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

23 липня 2018 року, близько 04 год. 00 хв., ОСОБА_4 , без відома власника ОСОБА_8 та всупереч його волі, з метою здійснення поїздки, вирішив незаконно заволодіти належним ОСОБА_8 автомобілем марки «Audi» 80, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 50712 грн. 38 коп., який в цей час був припаркований на майданчику для тимчасового паркування транспортних засобів, що знаходиться за житловим будинком АДРЕСА_2 . Реалізуючи свій умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 попередньо повідомив ОСОБА_9 та ОСОБА_10 завідомо неправдиву інформацію про те, що вказаний автомобіль ніби-то належить його діду, викликавши у останніх таким чином помилкове уявлення про наявність в нього законних підстав на користування вказаним транспортним засобом.

На виконання свого злочинного наміру, ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, повторно, близько 04 год. 00 хв., проник до автомобіля марки «Audi» 80, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , де в салоні автомобіля знайшов ключ з прикріпленою до нього флешкою, належний ОСОБА_8 . Після цього, ОСОБА_4 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, передав згаданий ключ ОСОБА_9 для того, щоб останній спробував за допомогою нього чи шляхом з`єднання дротів замка запалювання привести в дію двигун автомобіля. В подальшому, ОСОБА_9 , маючи помилкове уявлення про право ОСОБА_4 на користування автомобілем марки «Audi» 80, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вставивши ключ в замок запалювання, спробував запустити двигун, однак йому це не вдалося у зв`язку з відсутністю в автомобілі марки «Audi» 80 автомобільного акумулятора.

Через декілька хвилин після цього, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння автомобілем марки «Audi» 80, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з метою поїздки на ньому, неповнолітній ОСОБА_4 , перебуваючи в салоні транспортного засобу, самостійно вставив ключ, належний ОСОБА_8 , до замка запалювання, та намагався запустити двигун. Однак, ОСОБА_4 , який вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, зокрема заволодіти транспортним засобом, не вдалося з причин, які не залежали від його волі, а саме у зв`язку з відсутністю акумулятора в автомобілі.

Окрім цього, 23 липня 2018 року, близько 04 год. 30 хв., ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, без відома власника ОСОБА_11 та всупереч його волі, з метою здійснення поїздки, повторно, вирішив незаконно заволодіти належним ОСОБА_11 автомобілем марки «Renault Kangoo», 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який в цей час був припаркований на прилеглій території до житлового будинку АДРЕСА_2 .

На виконання свого злочинного наміру, ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, повторно, близько 04 год. 30 хв., підійшов до автомобіля марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , за допомогою ключа, належного ОСОБА_8 , відчинив водійські дверцята автомобіля та проник до його салону. Після чого, знявши саморобний пристрій для блокування керма, за допомогою згаданого ключа привів в дію двигун автомобіля та здійснив на ньому поїздку разом з ОСОБА_10 по території міста Вараш та Володимирецького району, Рівненської області. В подальшому, того ж дня, близько 21 год. 20 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в межах міста Вараш, передав керування викраденого ним раніше автомобіля ОСОБА_9 , який, проїжджаючи по АДРЕСА_3 , не справився з керуванням, внаслідок чого відбулося перекидання транспортного засобу на дах, таким чином спричинивши механічні пошкодження автомобілю, належному ОСОБА_11 , вартість усунення яких становить 61997 грн. 59 коп.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.289 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 23 липня 2018 року він разом зі своїми товаришами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відпочивали у кафе «Сосновий бір» м.Вараш. Після закриття кафе, близько 04 год. ранку, вони пішли гуляти по місту. Проходячи повз будинок №24/2 по мкрну Будівельників м.Вараш він побачив автомобіль марки «Audi» 80, який був припаркований біля одного з під`їздів. Тоді у нього виник умисел на заволодіння вказаним транспортним засобом з метою покататися. Реалізуючи свій умисел на заволодіння транспортним засобом, він запропонував ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покататися разом із ним, попередньо повідомивши їм, що вказаний автомобіль належить його діду, на що останні погодилися. Після цього, він підійшов до вказаного автомобіля, відчинив дверцята зі сторони водія, які виявились незамкненими, проник в салон автомобіля, де знайшов на сидінні ключ, на якому була прикріплена флешка. Далі він передав ОСОБА_9 знайдений ним ключ для того, щоб той спробував запустити двигун. ОСОБА_9 , вважаючи, що автомобіль належить його діду, погодився на його пропозицію, сів за кермо транспортного засобу і спробував за допомогою ключа запустити двигун, однак йому це не вдалося. Тоді він забрав у ОСОБА_9 ключ і сам спробував запустити двигун автомобіля, але йому теж це не вдалося у зв`язку, як потім стало відомо, з відсутністю акумулятора в транспортному засобі. В подальшому вони всі втрьох, залишивши вказаний автомобіль, пішли далі гуляти по місту, при цьому він забрав з собою знайдений в автомобілі ключ із прикріпленою до нього флешкою. Після цього, ОСОБА_9 пішов додому, а вони з ОСОБА_10 деякий час посиділи на лавці біля будинку АДРЕСА_3 , де він побачив автомобіль марки «Renault Kangoo», білого кольору, який знаходився поряд із будинком №24/2 по мкрну Будівельників м.Вараш. Тоді у нього виник умисел на заволодіння вказаним транспортним засобом. Нічого не повідомляючи ОСОБА_10 , який залишився сидіти на лавці, він підійшов до зазначеного автомобіля і за допомогою ключа, якого забрав із попереднього автомобіля, спробував відчинити водійські дверцята. Вказаним ключем йому вдалося відчинити дверцята автомобіля і проникнути до салону зазначеного транспортного засобу. Далі він покликав ОСОБА_10 , який також сів в автомобіль, запитавши при цьому, як йому вдалося відчинити дверцята. Тоді він повідомив ОСОБА_10 , що вказаний автомобіль належить діду його знайомого, з яким вони на ньому неодноразово каталися, і що дід дозволяє своєму онуку користуватися цим транспортним засобом. Після цього, вони деякий час покаталися по місту, а потім заховали автомобіль в лісопарковій зоні міста. Того ж дня - 23 липня 2018 року, біля 18 год. 00 хв., після роботи, він пішов до місця, де вони з ОСОБА_10 залишили автомобіль, сів за кермо транспортного засобу і поїхав ним до ОСОБА_10 , якого забрав за місцем проживання. Потім вони вирішили з`їздити у смт.Володимирець, при цьому він зателефонував ОСОБА_9 і запропонував йому приєднатися до них, на що останній погодився. Забравши ОСОБА_9 у зазначеному ним місці, вони поїхали у смт.Володимирець, де він хотів зустрітися із своїм одногрупником, з яким разом навчається в училищі. Оскільки його товариша вдома не було, вони поїхали назад в м.Вараш. По дорозі вони ще взяли до автомобіля двох своїх знайомих хлопців, які поверталися з смт.Володимирець до м.Вараш. Приїхавши в м.Вараш, він розвіз хлопців за вказаними ними адресами, окрім ОСОБА_9 , з яким вони поїхали далі кататися по місту. Біля міської лікарні ОСОБА_9 попросив у нього сісти за кермо, на що він погодився, після чого ОСОБА_9 сів за кермо автомобіля і вони поїхали по місту в напрямку, де знаходяться приватні будинки. Їдучи по вул.Бондаренка, м.Вараш, ОСОБА_9 не впорався із керуванням, зачепив колесами бордюр і допустив перекидання автомобіля на дах. Після цього, вони повилазили з автомобіля і повтікали по домах.

ОСОБА_4 , відповідаючи на запитання, ствердив, що він не повідомляв ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про наміри заволодіти транспортними засобами, останні вважали, що автомобіль марки «Audi» 80 належить його діду, а автомобіль марки «Renault Kangoo» належить діду його товариша, який дозволив користуватися транспортним засобом.

Також ОСОБА_4 вказав, що щиро кається у скоєному, сприяв розкриттю злочинів та повністю відшкодував завдані збитки, при цьому просив обрати йому покарання не пов`язане із позбавленням волі.

ОСОБА_8 , який є власником автомобіля марки «Audi» 80, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до поданої заяви (а.с.86 матеріалів досудового розслідування), відмовився від визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні, зазначивши, що йому не заподіяно ні матеріальної, ні моральної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_11 , який є власником автомобіля марки «Renault Kangoo», 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , подав до суду заяву, в якій просив розгляд кримінального провадження провести за його відсутності, при цьому просив залишити поданий ним цивільний позов без розгляду, оскільки йому повністю відшкодовані матеріальні збитки та моральна шкода, також просив обрати обвинуваченому ОСОБА_4 покарання не пов`язане із позбавлення волі.

Представник потерпілого ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_12 подав до суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності. У поданій заяві просив цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди залишити без розгляду у зв`язку із повним відшкодуванням завданих злочином збитків, також просив обрати обвинуваченому ОСОБА_4 покарання не пов`язане із позбавлення волі.

У судовому засіданні представник служби у справах дітей ОСОБА_7 вказала, що, оскільки ОСОБА_4 став на шлях виправлення, то, на її думку, виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

В ході розгляду вказаного кримінального провадження ні стороною обвинувачення, ні стороною захисту клопотань про виклик у судове засідання свідків не заявлялось.

Суд, дослідивши та проаналізувавши в судовому засіданні докази у справі в їх сукупності, приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у закінченому замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненим повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України, та у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Із протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23 липня 2018 року (а.с.17 матеріалів досудового розслідування) слідує, що 23 липня 2018 року ОСОБА_11 звернувся до Вараського ВП ГУНП в Рівненській області із заявою про викрадення невідомою особою належного йому транспортного засобу марки «Renault Kangoo», 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Із протоколу огляду місця події від 23 липня 2018 року, за участю ОСОБА_11 , (а.с.18-19 матеріалів досудового розслідування) вбачається, що місцем огляду є прилегла територія до багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 . В ході огляду, потерпілий ОСОБА_11 повідомив коли і показав в якому саме місці він залишив транспортний засіб марки «Renault Kangoo», 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить йому на праві власності.

Із протоколу огляду місця події від 23 липня 2018 року, за участю ОСОБА_11 , (а.с.22-34 матеріалів досудового розслідування) вбачається, що місцем огляду є місце дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася по вул.Бондаренка в м.Вараш, а саме на відрізку дороги між будинком №16 по вул.Бондаренка та будинком №10 вул.Бондаренка м.Вараш. В протоколі зафіксовано елементи вулиці та дороги, вид та стан покриття, сліди дорожньо-транспортної пригоди. Також в ході огляду, на території заїзду до приватного будинку №10 по вул.Бондаренка, виявлено автомобіль марки «Renault Kangoo», номер кузова VIN- НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1998 року випуску. Вказаний автомобіль на момент огляду перебуває в перевернутому на дах положенні, при цьому передньою частиною кузова автомобіль направлений в напрямку від приватної території, що за адресою АДРЕСА_4 , та загалом знаходиться наступним чином відносно системи координат х/у: праве переднє колесо розташоване на відстані 9,5 м. по осі «х» та на відстані 12,88 м. по осі «у», праве заднє колесо розташоване на відстані 9,7 м. по осі «х» та на відстані 15,38 м. по осі «у». Проведеним поверхневим оглядом вказаного транспортного засобу на ньому виявлено наступні ушкодження: вм`ятина у верхньому лівому куті задньої частини кузова автомобіля; відсутність скла водійських дверцят; вм`ятина водійських дверцят з боку передньої частини кузова; розірвана шина переднього лівого колеса, незначні вм`ятини на його диску; глибока вм`ятина лівого переднього крила кузова в бік моторного відсіку; відсутні передні фари, які знаходяться безпосередньо на землі біля автомобіля; від`єднання бампера від кузова; від`єднання нижньої захисної пластини від самого кузова; вм`ятина по центру капота в середину автомобіля; вм`ятина правого крила кузова автомобіля; вивернуте праве переднє колесо з пошкодженням кріплень колеса; пошкодження лобового скла в верхній лівій частині у вигляді тріщин, що виникли попередньо внаслідок дії з салону автомобіля; пошкодження верхньої частини лобового скла приблизно по середині у вигляді вм`ятини від якої розходяться тріщини; вм`ятини даху кузова автомобіля над лобовим склом; вм`ятина на передній частині передніх пасажирських дверцят; погнутість кузова під передніми пасажирськими дверцятами; вгнутість верхньої частини правих дверцят назовні; відсутність скла задньої правої частини кузова; вгнутість в середину правих задніх дверцят кузова; вм`ятина правого верхнього кута задньої частини кузова. В ході огляду салону вказаного автомобіля, за участю власника, встановлено, що в салоні обстановка порушена, його особисті речі розкидані, разом з тим з салону автомобіля нічого не зникло. В ході огляду в замку запалювання двигуна автомобіля виявлено предмет зовні подібний на ключ, головка якого виготовлена з пластмаси та має овально-подібний отвір до якого за допомогою металевого дроту у вигляді кругу приєднаний предмет зовні подібний на флеш носій з написом, що імовірно означає його об`єм 8GB. Вказаний предмет - ключ та прикріплену на ньому флешку за результатами огляду місця події вилучено та поміщено до полімерного пакету з написом «Україна Національна поліція» №0035270, на якому зроблено пояснювальний напис та засвідчено підписами учасників огляду.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с.39 матеріалів досудового розслідування), власником транспортного засобу марки «Renault Kangoo», 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_11 .

Відповідно до інформації АМТ (МВС) (а.с.85 матеріалів досудового розслідування), власником транспортного засобу марки «Audi» 80, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_8 .

Згідно заяви ОСОБА_8 від 15 серпня 2018 року (а.с.86 матеріалів досудового розслідування) слідує, що ОСОБА_8 відмовився від визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні, зазначивши, що йому не заподіяно ні матеріальної, ні моральної шкоди.

Із протоколу огляду предмета від 28 липня 2018 року, за участю ОСОБА_8 , (а.с.87-90 матеріалів досудового розслідування) вбачається, що предметом огляду є ключ, що складається з пластикової частини, металу сірого кольору та пластикової головки чорного кольору, до якого прикріплений флеш носій прямокутної форми з металу сірого кольору з написом «SP 8GB». В ході огляду ОСОБА_8 повідомив, що ключ та флеш носій, який прикріплений до ключа, належать йому, при цьому вказав, що зазначені предмети зберігав у своєму автомобілі марки «Audi» 80, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та вважав їх загубленими.

Із протоколу огляду місця події від 28 липня 2018 року, за участю ОСОБА_8 , (а.с.92-99 матеріалів досудового розслідування) вбачається, що місцем огляду є прилегла територія до багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 . В ході огляду, ОСОБА_8 показав де і в якому саме місці знаходився 23 липня 2018 року транспортний засіб марки «Audi» 80, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності. При цьому ОСОБА_8 повідомив, що транспортний засіб не пошкоджений, із салону автомобіля нічого не викрадено.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 26 липня 2018 року, за участю свідка ОСОБА_13 , (а.с.100-103 матеріалів досудового розслідування) слідує, що остання впізнала особу під №3, вказавши, що особа під №3 подібна на особу, яка 23 липня 2018 року втікала від автомобіля перевернутого на дах по вулиці Бондаренка м.Вараш.

Особою під №3, відповідно до протоколу, є ОСОБА_9 .

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 26 липня 2018 року, за участю свідка ОСОБА_13 , (а.с.108-111 матеріалів досудового розслідування) слідує, що остання впізнала особу під №2, вказавши, що особа під №2 подібна на особу, яка 23 липня 2018 року втікала від автомобіля перевернутого на дах по вулиці Бондаренка м.Вараш.

Особою під №2, відповідно до протоколу, є ОСОБА_4 .

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 26 липня 2018 року, за участю свідка ОСОБА_14 , (а.с.112-115 матеріалів досудового розслідування) слідує, що останній впізнав особу під №2, вказавши, що особа під №2 подібна на особу, яка 23 липня 2018 року втікала від автомобіля перевернутого на дах по вулиці Бондаренка м.Вараш.

Особою під №2, відповідно до протоколу, є ОСОБА_4 .

З дослідженого протоколу проведення слідчого експерименту від 27 липня 2018 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_9 , (а.с.120-124 матеріалів досудового розслідування) встановлено, що свідок ОСОБА_9 , в присутності законного представника, педагога та понятих, детально розповів та показав, як саме ОСОБА_4 вчинив інкриміновані йому злочини, зазначивши час, місце та спосіб вчинення злочину, свою поведінку, поведінку ОСОБА_10 та поведінку ОСОБА_4 до, під час та після вчинення злочинів. При цьому ствердно зазначивши, що і він, і ОСОБА_10 вважали, що ОСОБА_4 має законні підстави на користування транспортними засобами марки «Audi» 80, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 .Ці дані підтверджуються і співвідносяться із показаннями, наданими в суді обвинуваченим ОСОБА_4 .

З дослідженого протоколу проведення слідчого експерименту від 11 вересня 2018 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_10 , (а.с.136-144 матеріалів досудового розслідування) встановлено, що свідок ОСОБА_10 , в присутності законного представника, педагога та понятих, детально розповів та показав, як саме ОСОБА_4 вчинив інкриміновані йому злочини, зазначивши час, місце та спосіб вчинення злочину, свою поведінку, поведінку ОСОБА_9 та поведінку ОСОБА_4 до, під час та після вчинення злочинів. При цьому ствердно зазначивши, що і він, і ОСОБА_9 вважали, що ОСОБА_4 має законні підстави на користування транспортними засобами марки «Audi» 80, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 .Ці дані підтверджуються і співвідносяться із показаннями, наданими в суді обвинуваченим ОСОБА_4 .

Відповідно до заяви ОСОБА_4 від 21 вересня 2018 року (а.с.145 матеріалів досудового розслідування) слідує, що останній відмовився від проведення слідчого експерименту за його участю.

Висновком експерта №3.3-87/18 від 30 серпня 2018 року (а.с.155-159 матеріалів досудового розслідування) підтверджується, що вартість матеріальних збитків (шкоди), завданих пошкодженням автомобіля марки «Renault Kangoo», номер кузова VIN- НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1998 року випуску,внаслідок незаконного та протиправного заволодіння транспортним засобом, станом на 23 липня 2018 року, складає 61997 грн. 59 коп.

Висновком експерта №3.3-91/18 від 29 серпня 2018 року (а.с.172-174 матеріалів досудового розслідування) підтверджується, що ринкова вартість автомобіля марки «Audi» 80, номер кузова НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ,1990 року випуску, станом на 23 липня 2018 року, складає 50712 грн. 38 коп.

Відповідно до постанови про визнання та прилучення до кримінального провадження речових доказів та встановлення місця зберігання від 10 серпня 2018 року (а.с.177-178 матеріалів досудового розслідування), до матеріалів кримінального провадження №0000258 від 23 липня 2018 року прилучено в якості речових доказів: автомобіль марки «Renault Kangoo», номер кузова VIN- НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1998 року випуску; предмет зовні подібний на ключ та прикріплений до нього флеш носій.

Враховуючи вищевикладене, суд, керуючись законом та внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, оцінивши досліджені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватостінеповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а кваліфікацію діянь, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.289 КК України, правильною.

При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в судовому засіданні не встановлено.

Разом із цим суд враховує те, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно характеристик, виданих Благодійним фондом «Допомога без меж. Броди» та ГО «Штаб 24», з початку війни в Україні займається волонтерською діяльністю, перебував на блокпості у м.Золочів, займається перевезенням евакуйованих осіб з міст і областей, постраждалих внаслідок війни, а також питанням їх розселення, займається, завантаженням, доставкою та розвантаженням гуманітарної допомоги, зарекомендував себе позитивно, з приводу чого також має подяку від Благодійної організації «Наша Батьківщина - Україна», також те, що обвинувачений ОСОБА_4 не перебуває на обліку в ДЗ «СМСЧ №3 МОЗ України» у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, позитивно характеризується за місцем навчання у Вищому професійному училищі №29 та за місцем проживання, на час вчинення злочинів був неповнолітнім, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, добровільно відшкодував завданий збиток, а також враховує стан здоров`я матері неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , яка має онкологічне захворювання та потребує постійного стороннього нагляду.

Окрім цього, суд враховує позиції ОСОБА_8 , який відмовився від визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні, зазначивши, що йому не заподіяно ні матеріальної, ні моральної шкоди, та потерпілого ОСОБА_15 , який просить неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 не позбавляти волі, зазначивши, що заподіяні кримінальним правопорушенням збитки йому повністю відшкодовані.

При цьому, ОСОБА_11 та його представник - адвокат ОСОБА_12 просять залишити без розгляду поданий потерпілим ОСОБА_11 цивільний позов до законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків та моральної (немайнової шкоди), завданих кримінальним правопорушенням.

Дані обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України, а тому вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України нижче від найнижчої межі, визначеного санкцією статті, із застосуванням ст.69 КК України, а за ч.2 ст.289 КК України - в межах санкції статті.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статей 50 та 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішеннях від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 та від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справах про призначення судом більш м`якого покарання.

Так, у рішенні №15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року №12, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини, визнає вину лише частково, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати справжнім і щирим.

Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалася, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, і зазначені обставини мають знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Із досудової доповіді Володимирецького районного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 оцінюється як низький, виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без обмеження або позбавлення волі на певний строк та не становить великої небезпеки для суспільства, за умови, що з ним будуть проводитися соціально - виховні заходи, а саме: заходи спрямовані на належне виховання, виправлення поведінки неповнолітнього, заохочення до здобуття освіти, професії.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст.89 КК України є не судимим, суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і вважає за можливе призначити йому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, а саме нижче від найнижчої межі, визначеного санкцією статті, а за ч.2 ст.289 КК України - в межах санкції статті і на підставі ст.ст.75,104 КК України звільнити від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, без конфіскації майна.

Зазначене покарання, на думку суду, буде співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

В рамках кримінального провадження потерпілим ОСОБА_11 заявлено цивільний позов до законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , про відшкодування матеріальних збитків та моральної (немайнової шкоди), завданих кримінальним правопорушенням.

01 грудня 2022 року потерпілим ОСОБА_11 та 05 грудня 2022 року представником потерпілого ОСОБА_11 - адвокатом ОСОБА_12 до суду подано заяви, в яких останні просять цивільний позов залишити без розгляду у зв`язку із повним відшкодування завданих збитків.

Пунктом 5 ч.1 ст.257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , про відшкодування матеріальних збитків та моральної (немайнової шкоди), завданих кримінальним правопорушенням, залишити без розгляду.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України, а розподіл процесуальних витрат необхідно провести у відповідності до вимог, передбачених ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст.100,124,370,371,373,374,376,392,393,395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Неповнолітнього ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.289 КК України і призначити покарання:

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі, без конфіскації майна;

- за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити неповнолітньому ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Згідно ст.ст.75,104 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України, зобов`язати неповнолітнього ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків та моральної (немайнової шкоди), завданої кримінальним правопорушенням, залишити без розгляду.

Речові докази по справі: автомобіль марки «Renault Kangoo», номер кузова VIN- НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1998 року випуску повернути потерпілому ОСОБА_11 ; предмет зовні подібний на ключ та прикріплений до нього флеш носій повернути ОСОБА_8 .

Стягнути з неповнолітнього ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в загальній сумі 2574 ( дві тисячі п`ятсот сімдесят чотири) грн. 00 коп.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга. Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом тридцяти діб із дня проголошення вироку.

Копію даного вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити, що інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1