1Справа № 335/592/23 1-кп/335/455/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000995 від 21.08.2022, за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20.01.2023 в провадження Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло кримінальне провадження № 0000995 від 21.08.2022 з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою суду від 20.01.2023 у кримінальному проваджені призначено підготовче судове засідання на 26.01.2023.

25.01.2023 прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що строк дії ухвали слідчого судді про застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 29.01.2023, проте підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, оскільки ризики, передбачені 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_4 вважала, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим та просила суд розглянути можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник заперечував проти задоволення клопотанням прокурора, посилаючись на те, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, та того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним у клопотанні ризикам. З огляду на вищевикладене, захисник просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений підтримав позицію захисника та просив суд застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний час доби, що дозволить йому працювати та заробляти собі на життя. Суду пояснив, що за адресою реєстрації він не проживає, оскільки є внутрішньо переміщеною особою, проте у нього є постійне місце проживання на території міста Запоріжжя у квартирі, що належить його бабі. Офіційно він не працює, проте отримує соціальну допомогу як внутрішньо переміщена особа та працює без оформлення трудового договору на автомийці. Обвинувачений не заперечував того, що на стадії досудового розслідування він ухилявся від явки за викликом до слідчого, проте за час перебування під вартою він переосмислив свою поведінку та не має наміру в подальшому ухилятися від суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваних питань, суд доходить наступного висновку.

Виходячи зі змісту ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 зазначеної статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.01.2023 стосовно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29.01.2023 із визначенням застави розмірі 53680,00 грн.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує дані, що характеризують особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків, відсутність у обвинуваченого постійного законного джерела доходів.

В судовому засіданні з розгляду клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором надано достатньо доводів про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судом встановлено наявність обставин, які свідчать про те, що ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування, не змінилися та продовжують існувати і на теперішній час.

Під час розгляду клопотання, на виконання вимог ст. 194 КПК України судом вивчалась можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам.

Суд визнає неможливим застосовувати до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки до моменту ухвалення судом рішення за клопотанням прокурора жодна особа із відповідним письмовим зобов`язанням до суду не зверталася.

У судовому засіданні обвинувачений повідомив, що проживає за адресою відмінною від адреси місця реєстрації. Доказів проживання обвинуваченого за певною адресою стороною захисту суду не надано, що унеможливлює застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, на переконання суду, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також не усуне ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тяжкість злочину, що інкримінується обвинуваченому, у сукупності із даними про його особу, з огляду на вірогідність того, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, дають підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24.07.2003 в справі «Смирнов проти росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

У справі «Летельє проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості інкримінованого йому правопорушення, забезпечує виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, унеможливлює перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 є виправданим та відповідає виключності даного запобіжного заходу.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому заставу в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На переконання суду, внесення застави в такому розмірі зможе гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 314, 315, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який обчислювати з 26 січня 2023 року, тобто до 26 березня 2023 року включно.

Визначити стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок, яка може бути внесена протягом строку дії даної ухвали на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області за наступними реквізитами: Отримувач - ТУ ДСА в Запорізькій області, Ідентифікаційний код за ; Номер розрахунку (IBAN): UA0001205; Банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ; МФО 820172, призначення платежу застава ОСОБА_5 .

Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає (м. Запоріжжя), без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати до суду за першою вимогою.

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 .

Роз`яснити ОСОБА_5 чи іншому заставодавцю, відмінному від обвинуваченого, обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та наслідки їх невиконання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Визначити строк дії ухвали до 26.03.2023.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 26.01.2023.

Суддя ОСОБА_1