Справа № 128/2817/22
УХВАЛА

Іменем України

20 грудня 2022 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 ,

представника Державної установи «Стрижавська ВК (№81)» ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференції з Державною установою «Стрижавська виправна колонія (№81)», клопотання засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання у Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№81)», про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшло вищезазначене клопотання, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 на даний час відбув більше 2/3 строку покарання, за час відбування покарання має заохочення, працевлаштований, повністю визнав свою вину.

В судовому засіданні 20.12.2022 засуджений ОСОБА_4 підтримав своє клопотання, просив його задовольнити, зазначив, що працює, так як його залучають по благоустрою, але заробітну плату не отримує, ходить в церкву.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні 20.12.2022 підтримав клопотання засудженого, просив його задовольнити, оскільки засуджений ОСОБА_4 має позитивну характеристику, має заохочення, стягнень в Державній установі «Стрижавська ВК (№81)» не має, бажає виправитися.

Представник Державної установи «Стрижавська ВК (№81)» ОСОБА_6 вважає, що дане клопотання є передчасним, оскільки ОСОБА_4 не досяг до того ступеня виправлення, при якому можна було б його звільнити умовно-достроково.

Прокурор ОСОБА_3 не підтримав клопотання засудженого ОСОБА_4 , вважає, що воно не підлягає задоволенню, так як ОСОБА_4 своєю поведінкою не довів своє виправлення.

Представник Спостережної комісії при Вінницькій РВА в судове засідання не з`явився, хоч в установленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце проведення судового розгляду.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Вивчивши клопотання засудженого, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , суд дійшов такого висновку.

У відповідності до статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з характеристикою на засудженого ОСОБА_4 , останній відбуває покарання за вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 18.06.2020, яким його визнано винним за ст. 395 КК України та з урахуванням ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Початок строку 17.09.2020; кінець строку 17.10.2023. В місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_4 знаходиться з 17.09.2020. Під час утримання в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)» характеризувався таким чином: за порушення вимог встановленого порядку відбування покарання п`ять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, один раз заохочувався. В Державну установу «Стрижавська виправна колонія (№81)» прибув 09.04.2022. Згідно з характеристикою на засудженого ОСОБА_4 , до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має одне заохочення; на виробництві установи не працевлаштований, намагається виконувати роботи по благоустрою колонії, проте корисної ініціативи не проявляє; підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин в персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе; намагається утримувати в чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд; не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням; до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість; намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має; виконує роботи з благоустрою колонії лише під наглядом адміністрації, власної ініціативи не проявляє; не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці; залучений до участі у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення»; соціально-корисні зв`язки підтримує з рідними та близькими шляхом телефонних розмов та листування; за характером потайний, зухвалий; участі в самодіяльних організаціях не приймає; вину в скоєному злочині визнав; згідно з вироком суду, позов не зазначається, виконавчі листи до установи не надходили. Згідно з підсистемою «Касандра» Єдиного реєстру засуджених та осіб узятих під варту, ОСОБА_4 має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення. На профілактичному обліку в установі не перебуває. Застосуванню ст. 101 КВК України (переведення до дільниці соціальної реабілітації) за формальними ознаками ОСОБА_4 підлягав по відбуттю 1/3 частини строку покарання 27.09.2021, відмовлено в застосуванні ст. 101 КВК України як особі, яка не стає на шлях виправлення (протокол № 20 від 15.10.2021). Застосуванню ст. 82 КК України (заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням) за формальними ознаками ОСОБА_4 підлягав по відбуттю 1/2 частини строку покарання 02.04.2022, комісією установи відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України як особі, яка не стає на шлях виправлення (протокол № 11 від 06.05.2022). Застосуванню ст. 81 КК України (умовно-дострокове звільнення від відбування покарання) за формальними ознаками ОСОБА_4 підлягав по відбуттю 2/3 частини строку покарання 07.10.2022, комісією установи відмовлено як особі, яка не довела свого виправлення (протокол № 26 від 12.10.2022).

Відповідно до довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень по особовій справі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений має два заохочення та п`ять дисциплінарних стягнень, які погашені.

Згідно з довідкою, виданою ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№81)», від засудженого ОСОБА_4 за період з 09.04.2022 до 31.10.2022 заява про вивід на роботу до підприємства не надходила, у зв`язку з чим він не був працевлаштований і оплата праці не проводилась.

Відповідно до довідки Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)», за час перебування в установі з 09.04.2022 до теперішнього часу засуджений ОСОБА_4 на оплачуваних роботах не був працевлаштований, заробітна плата не нараховувалася.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Судом установлено, що ОСОБА_4 є особою, яка відбула більше 2/3 строку покарання, призначеного судом.

При вирішенні даного питання судом враховані положення постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», в якій передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Таким чином, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових чинників: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, які в сукупності доводять виправлення засудженого.

При цьому законодавцем визначено, що застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є не обов`язком суду, а правом суду, і таке звільнення може бути застосоване за вищевказаних умов, а головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування ним покарання, а саме дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечного виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, погашені стягнення за порушення дисципліни та їх кількість і характер.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так й іншими особами.

Висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування ним покарання.

Так, вирішуючи питання про застосування відносно ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення, суд враховує, що останній раніше неодноразово судимий за умисні злочини, він уже звільнявся умовно-достроково, але на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин.

Хоч і засуджений ОСОБА_4 має два заохочення, але це не свідчить про сталість виправлення та його сумлінну поведінку під час всього строку відбуття покарання.

Враховуючи те, що процес виправлення і виховання має бути стабільним та послідовним, суд вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_4 немає, оскільки останній хоч і відбув більше 2/3 строку покарання, однак своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, не проявив готовності до самокерованої і правослухняної поведінки, не досяг ступеня виправлення, визначеного вимогами статті 81 КК України. Під час відбування покарання в місцях позбавлення волі ОСОБА_4 для себе належних висновків не зробив, що може вказувати на повторність вчинення ним нового кримінального правопорушення після звільнення, позитивних змін, що створюють готовність для повернення його до самостійного загальноприйнятого суспільно нормативного життя в суспільстві, не проявляє.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання ОСОБА_4 слід відмовити за відсутності підстав для застосування до останнього умов статті 81 КК України.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 376, 537, 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання у Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№81)», про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА