Провадження № 1-кс/752/4094/22
У Х В А Л А

14 листопада 2022 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 подане в межах кримінального провадження № 0000722 від 06.12.2021 року за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,-

ВСТАНОВИВ:

до Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання подане 0000722 від 06.12.2021 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_6 .

Клопотання прокурора обгрунтовується тим, що слідчим управлінням ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000722 від 06.12.2021 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , займаючи посаду директора ТОВ «БЕЛТРАНСНАФТА» (ідентифікаційний код 41346199), переслідуючи мотиви протиправного збагачення, прийняв для себе рішення заволодіти чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами в особливо великих розмірах компанії нерезидента України «TRITANNUS TRADING LIMITED» (місцезнаходження юридичної особи: Vasileos Georgioy A, 14, Flat 12-13, 4047, Lemesos, Kypros), для чого не пізніше 10.02.2021 вступив у попередню змову з директором ТОВ «МЕЦ-АГРО» (ідентифікаційний код 41448030) ОСОБА_4 .

Відповідно до показань свідка ОСОБА_7 встановлено, що в грудні 2021 року, точної дати не відомо, за адресою: м. Кропивницький, вул. Куроп`ятникова, 21, юридична адреса ТОВ «БЕЛТРАНСНАФТА» відбулась зустріч між ОСОБА_5 , ОСОБА_4 - директором ТОВ «МЕЦ-АГРО», ОСОБА_8 на прізвисько « ОСОБА_9 » та інших невстановлених осіб, в ході якої останні обговорювали розподіл грошових коштів отриманих шахрайським шляхом від компанії TRITANNUS TRADING LIMITED. Так, в ході бесіди ОСОБА_10 та ОСОБА_11 інструктували ОСОБА_4 з приводу дій на випадок звернення представників компанії TRITANNUS TRADING LIMITED до правоохоронних органів відносно шахрайських дій ТОВ «МЕЦ-АГРО».

На виконання доручення у межах вказаного кримінального провадження встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення причетні наступні особи: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 , уродженець м. Кіровограда, проживає: АДРЕСА_1 . З 07.02.2020 року та по теперішній час ОСОБА_4 перебуває на посаді директора ТОВ «МЕЦ-АГРО». ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , уродженець м. Кіровограда. Проживає: АДРЕСА_2 . ОСОБА_12 є засновником ТОВ «МЕЦ-АГРО». ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , уродженець м. Кіровоград, проживає: АДРЕСА_3 . ОСОБА_5 є керівником наступних юридичних осіб: ТОВ «БЕЛТРАНСНАФТА», ТОВ «УКРТРАНСНАФТА ГРУП». Цивільна дружина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , уродженка м. Кіровограда, проживає: АДРЕСА_3 . ОСОБА_6 є засновником та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «УКРТРАНСНАФТА ГРУП». ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , уродженець м. Кіровограда, проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області від 10.07.2000 року.

Органом досудового розслыдування встановлено, що ОСОБА_6 має у власності автомобіль марки «LAND ROVER RANGE ROVER VELAR», 2019 року випуску, державний номер НОМЕР_7 , а також має частку в розмірі 100 % в статутному капіталі ТОВ «УКРТРАНСНАФТА ГРУП», , з розміром внеску до статутного фонду 1 000 000,00 грн.

Окрім цього ОСОБА_6 має відкритий банківський рахунок НОМЕР_8 АТ «Правекс Банк», на якому можуть зберігатися грошові кошти, які мають значення для кримінального провадження.

У зв`язку з зазначеним вище в органу досудового розслідування на даний час у кримінальному провадженні виникла необхідність у накладенні арешту на майно,яке належить на правы приватної власності ОСОБА_6 , а саме на :

рухоме майно:

-автомобіль марки «LAND ROVER RANGE ROVER VELAR», 2019 року випуску, державний номер НОМЕР_7 , що на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 проживає: АДРЕСА_3 ;

нерухоме майно:

-житловий будинок, розташований за адресою:

АДРЕСА_3 , що на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

-нежитлове приміщення загальною площею 276, 8 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , що на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

-земельну ділянку площею 0, 0366 га з кадастровим номером :36:289:0022, що на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

-комплекс, об`єкт житлової нерухомості площею 11, 4 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_5 , що на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

-грошові кошти, які у безготівковому вигляді, які знаходяться на особистому банківському рахунку ОСОБА_6 НОМЕР_8 АТ «Правекс Банк», в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів що надходять.

корпоративні права:

-частку ОСОБА_6 в розмірі 100 % в статутному капіталі ТОВ «УКРТРАНСНАФТА ГРУП», , з розміром внеску до статутного фонду 1 000 000,00 грн., з метою забезпечення збереження речових доказів, а також з метою його спеціальної конфіскації.

Прокурор Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_15 , який входить до складу групи прокурорів у межах кримінального провадження №0000722 подав до суду клопотання про розгляд заявлених у клопотанні вимог за його відсутності, просив задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_16 подав до суду заяву заперечення проти задоволення клопотання, просив відмовити у його задоволенні з підстав його необгрунтованості.

Дослідивши клопотання та додані до нього додатки, приходжу до висновку, що заявлені вимоги про накладення арешту не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000722 від 06.12.2021 року за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту прокурор просив накласти арешт на майно третьої особи ОСОБА_6 , з підстав збереження його як речового доказу у межах кримінального провадження № 0000722 та спеціальної конфіскації майна у майбутньому.

Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Належні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Згідно положень ч.3 ст.170 КПК України, випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.84 КПК України речові докази є одним із процесуальних джерел доказів.

Частина 1 ст.98 КПК України регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_6 , прокурор повинен був зазначити, яке відношення вилучене майно мають до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, посилаючись при цьому на докази на підтвердження зазначеного.

Жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що майно, на яке просить наклати арешт прокурор, було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя з наданих до суду матеріалів провадження не вбачає.

Прокурором, який звернувся до суду з клопотанням не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе використання у якості речового доказу арештованого майна.

При цьому, постановою слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_17 від 13.09.2022 року визнано речовим доказом у межах кримінального провадження № 0000722 лише автомобіль марки «LAND ROVER RANGE ROVER VELAR», 2019 року випуску, державний номер НОМЕР_7 , що на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Однак, будь - яких підтверджень тому, що вказане майно було набуто кримінально протиправним шляхом або отриманого наслідок вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, тобто відповідають вимогам ст.98 КПК України постанова не містить.

Крім того, слідчий суддя приймає до уваги, що зазначений вище автомобіль було придбано у приватну вланість ОСОБА_6 у 2019 році, тоді як кримінальне правопорушення відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000722 мало місце в 2021-2022 роках.

Що ж стосується вимог прокурора про накладення арешту на майно третьої особи ОСОБА_6 , з метою його спеціальної конфіскації слідчий суддя зазначає наступне.

За правилами п.2 ч.2 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на майно третьої особи з метою спеціальної конфіскації.

У випадку, передбаченому вище, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Згідно частини четвертої статі 96-2 КК України гроші, цінності, в тому числі кошти, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, інше майно, зазначені в цій статті, підлягають спеціальній конфіскації у третьої особи, якщо вона набула таке майно від підозрюваного, обвинуваченого, особи, яка переслідується за вчинення суспільно небезпечного діяння у віці, з якого не настає кримінальна відповідальність, або в стані неосудності, чи іншої особи безоплатно, за ринкову ціну або за ціну вищу чи нижчу ринкової вартості, і знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої цієї статті. Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів. Спеціальна конфіскація не може бути застосована до майна, яке перебуває у власності добросовісного набувача.

Як убачається зі змісту клопотання та доданих до нього додатків, прокурором необгрунтовано та не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що майно, яке належить ОСОБА_6 та на яке просить накласти арешт було придбано безоплатно, за ринкову ціну або за ціну вищу чи нижчу ринкової вартості, і знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 КК України.

За положеннями ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Отже, з матеріалів доданих до клопотання вбачається, що накладення арешту на майно, яке налжеить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.

На підставі зазначених вище обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити за недоведеності необхідності арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів:

УХВАЛИВ:

клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 подане в межах кримінального провадження № 0000722 від 06.12.2021 року за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України про накладення арешту на майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1