У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/1338/23

№ 1-кс/183/502/23

03 лютого 2023 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000018 від 31.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

Прокурор звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що в провадженні СД Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000018 від 31.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до матеріалів встановлено, що 31.01.2023 року о 18.35 годині надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 31.01.2023 поблизу буд. 7А по вул. Спаській у м. Новомосковськ Дніпропетровської області працівники поліції Новомосковського ВРПП ГУНП в Дніпропетровській області зупинено ТЗ OPEL Astra державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 .

Під час перевірки документів водія виявлено ознаки підробки водійського посвідчення ОСОБА_4 , а саме мікрошрифт не відповідає стандартам, що піддає сумніву достовірність та оригінальність вказаного документу. Також при перевірці виявлено, що деякі категорії права управління певними видами транспортних засобів, які зазначені в водійському посвідченні ОСОБА_4 не співпадають з інформаційною базою «Інформаційний портал Національної поліції України», а саме, з категоріями А1, В1, В, С1, С інформація про які взагалі відсутня в зазначеній інформаційній базі.

31.01.2023 дізнавачем проведено огляд місця події, в ході якого посвідчення водія серія НОМЕР_2 виданого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час огляду вилучено та в подальшому 31.01.2023 визнано в якості речового доказу зазначене посвідчення.

Таким чином, існує сукупність підстав вважати, що посвідчення водія є доказом кримінального правопорушення, оскільки відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

З метою збереження вищевказаного речового доказу, відповідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, виникла необхідність у арешті документації.

Вивчивши надані матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Так прокурором в клопотанні зазначено про необхідність накладення арешту виникли з метою збереження речових доказів, а саме посвідчення водія серія НОМЕР_2 виданого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, прокурором до клопотання не додано жодного доказу того, що посвідчення водія має ознаки підробки та не співпадає з інформаційною базою «Інформаційний портал Національної поліції України», а саме, з категоріями А1, В1, В, С1, С інформація про які взагалі відсутня в зазначеній інформаційній базі.

Крім того, в клопотанні прокурор не зазначає, про обґрунтованість накладення арешту та у разі відмови в задоволенні клопотання, до яких саме негативних наслідків це можне привести.

За таких обставин слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору для усунення зазначених недоліків протягом 72 годин, відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 98, 107, 170 172 КПК України, слідчий суддя,

постановив :

Повернути клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000018 від 31.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, прокурору ОСОБА_3 для усунення недоліків протягом 72 годин.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1